Справа № 490/5109/17
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 490/5109/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Гуденко О.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Димерлія О.О.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на постанову Центрального районного суду м.Миколаєва від 17 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про зобов'язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу,

В С Т А Н О В И В:

09.06.2017 ОСОБА_2 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, в якому просив суд: визнати протиправною відмову відповідача у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, у зв'язку з встановленням 2-ї групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ; зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_2 таку допомогу відповідно до Порядку та умов призначення виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою КМУ від 21.10.2015 року №850, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.07.2017 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Миколаївській області у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу, викладену у листі від 25 квітня 2017 року № Д-58/05/28-2017 за підписом заступника начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області; зобов'язано відповідача скласти висновок про призначення одноразової грошової допомоги позивачу та прийняти рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2, у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, 31.07.2017 року Головне управління Національної поліції в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до не правильного вирішення справи.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, оскільки ОСОБА_2 отримав інвалідність перебуваючи на службі в органах внутрішніх справ, а тому у відповідача відсутня компетенція та повноваження з прийняття відповідних рішень.

Апелянт посилається на те, що органи Національної поліції не є правонаступниками органів внутрішніх справ.

З огляду на зазначене, апелянт вважає постанову Центрального районного суду м.Миколаєва від 17.07.2017 року протиправною та просить суд апеляційної інстанції її скасувати з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду сторони в судове засідання не прибули, а тому на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 з 13.03.1995 року по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ.

У період з 07.11.2015 року по 25.04.2016 року позивач проходив службу в органах поліції.

15.04.2016 року військово-лікарською комісією складено свідоцтво про хворобу №99, згідно з яким у позивача виявлено ряд захворювань, пов'язаних з проходженням служби в ОВС, та визнано непридатним до військової служби в мирний час і обмежено придатним у воєнний час. (а.с.5-6)

Наказом №93 о/с від 25.04.2016 року ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції через хворобу (п.2 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію»). (а.с.4)

Згідно Протоколу №13 від 21.06.2016 року Державної установи «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області» підтверджено причинний зв'язок захворювання позивача як такого, що пов'язане з проходженням служби в ОВС. (а.с.7)

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК №435613 від 21.06.2016 року позивачеві до 01.06.2018 року встановлена ІІ група інвалідності з причини захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС. (а.с.8)

07.02.2017 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області із заявою щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності.

Проте, листом №Д-21/28/05-2017 від 28.02.2017 року Головне управління Національної поліції в Миколаївській області відмовило позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, у зв'язку з інвалідністю, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, посилаючись на те, що статтею 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачено випадків, за яких призначається одноразова грошова допомога поліцейським, яким інвалідність встановлено внаслідок захворювань, пов'язаних з проходженням служби в ОВС.

Аналогічну за своїм змістом відмову викладено і у листі ГУНП в Миколаївській області від 25.04.2017 року.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про неправомірність та необґрунтованість дій відповідача, з огляду на те, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, у зв'язку з втратою працездатності, причиною якої стала наявність захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850), пунктом 3 якого передбачено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктами 7 - 9 Порядку №850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги. МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

З 07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію».

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Пунктом 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Порядок призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, розміри та підстави, за яких призначення та виплата допомоги не здійснюється, визначено статтями 97-101 Закону України «Про Національну поліцію».

За змістом ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський, у разі визначення йому інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті має право на отримання одноразової грошової допомоги.

Згідно ч. 2 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону України «Про Національну поліцію», наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно п.1 р. ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку №4 визначено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Відповідно до пункту 5 розділу III Порядку №4 для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Пунктом 1 Розділу IV Порядку № 4 передбачено, що фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Згідно п.2 Розділу IV Порядку №4 керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

З матеріалів справи вбачається, що 07.11.2015 року позивача прийнято на службу до ГУНПФ в Миколаївській області, а тому на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону України «Про Національну поліцію».

Наказом № 93 о/с від 25.04.2016 року по ГУНП майора поліції ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції через хворобу (п.2 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію»).

Отже, останнім місцем служби позивача, як поліцейського, є Головне управління Національної поліції в Миколаївській області.

Таким чином, органом, до якого позивач повинен звертатись із заявою (рапортом) про виплату спірної грошової допомоги, є Головне управління Національної поліції в Миколаївській області, що правильно встановлено судом першої інстанції.

Позивач 07.02.2017 року звернувся до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області із заявою щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності. При цьому, жодних зауважень щодо оформлення, складання та подачі такої заяви, позивачеві не надходило.

Між тим, відповідачем не було дотримано Порядку №4, зокрема, не складено висновок про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги та не прийнято рішення про призначення такої допомоги.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_2, будучи інвалідом 2 групи, відповідає визначеним у вказаному вище Порядку № 4 критеріям та є таким, що має право на отримання зазначеної одноразової грошової допомоги.

Відповідно до п.15 Прикінцевих та Перехідних Положень Закону України «Про Національну поліцію» за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Одноразова грошова допомога є гарантованою державою компенсацією за втрату здоров'я під час проходження служби особою, а тому, оскільки на час настання інвалідності у позивача, останній проходив службу саме в Головному управлінні Національної поліції, - норми Закону України «Про Національну поліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги, розповсюджується і на нього.

Слід вважати, що інвалідність позивачу була встановлена під час проходження ним служби в Національній поліції, а не в міліції.

Згідно ч.1, ч.6 ст.4 Закону України «Про Національну поліцію» поліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України. Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Міністром внутрішніх справ України.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції, зазначає, що апелянтом 01.11.2017 року надано до суду клопотання про долучення доказів до справи, а саме: ГУНП зазначає, що ОСОБА_2 при зверненні із заявою про призначення одноразової допомоги не вказано банківського рахунку, на який можна здійснити виплату грошової допомоги, про що позивача повідомлено листом від 18.08.2017 року № 515/05/38/2017.

Крім того, 22.08.2017 року складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 у зв'язку з інвалідністю у розмірі 144 00,00 грн. (а.с. 96)

Відповідно до Наказу №207 о/с від 23.08.2017 року прийнято рішення про виплату майору поліції ОСОБА_2, звільненому з посади заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Баштанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, одноразову грошову допомогу в разі встановлення ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС, у сумі 144 000 грн. (а.с.95)

Відповідно до приписів ч.1,2 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи. Суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що зазначені апелянтом обставини виникли вже після винесення судом першої інстанції судового рішення та, очевидно, не могли бути об'єктом дослідження у суді першої інстанції.

Крім того, підставою складення висновку про призначення одноразової грошової допомоги та винесення наказу про виплату одноразової грошової допомоги, як зазначив апелянт, було внесення змін до чинного законодавства про соціальний захист поліцейських, а не визнання відповідачем заявлених до нього вимог. Вказані зміни до ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» з 12.07.2017 року закріплюють дещо інший об'єм прав поліцейських.

Однак, зважаючи на те, що Головним управлінням Національної поліції в Миколаївській області не було прийнято рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_2 про виплату йому одноразової грошової допомоги, колегія суддів вважає передчасним рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання відповідача скласти Висновок про призначення одноразової грошової допомоги позивачу та прийняти рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги позивачу, у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності - шляхом видання наказу про виплату такої допомоги.

Перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Таке втручання не може бути виправдано з підстав доцільності та необхідності врегулювання спірних відносин.

Тобто, аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у даному випадку наявні підстави для прийняття рішення про визнання протиправними дій ГУНП в Миколаївській області щодо не розгляду по суті заяви ОСОБА_2 про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги в разі настання інвалідності та доданих до неї документів. А відтак, колегія суддів вважає за необхідне зобов'язати ГУНП в Миколаївській області розглянути заяву ОСОБА_2 щодо призначення та виплати на його користь одноразової грошової допомоги, у зв'язку з встановленням 2-ї групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти по справі нову постанову.

Керуючись ст.ст. 184, 185, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області задовольнити частково.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 липня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Миколаївській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_2 з доданими до неї документами про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги в разі настання інвалідності.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Миколаївській області розглянути заяву ОСОБА_2 щодо призначення та виплати на його користь одноразової грошової допомоги, у зв'язку з встановленням 2-ї групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко