Справа № 308/6433/17
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10560/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 вересня 2017 року у справі № 308/6433/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними,-

ВСТАНОВИВ:

05.07.2017 року позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання відмови у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням нарахованих та виплачених сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально - побутових питань, індексації на заробітну плату неправомірною та зобов'язання виплачувати пенсію в такому розмірі в подальшому.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 вересня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо неврахування матеріальних допомог та суми індексації заробітної плати при визначенні розміру пенсії ОСОБА_1

Зобов'язано Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області здійснити перерахунок пенсії і виплатити різницю перерахованої пенсії ОСОБА_1, з урахуванням суми індексації заробітної плати та матеріальної допомоги в сумі 14859,18 грн. відповідно до довідки від 28.09.2011 року № 1851-12 починаючи з 05.01.2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Адміністративний позов в частині здійснення перерахунку пенсії і виплати різниці перерахованої пенсії ОСОБА_1, з урахуванням суми індексації заробітної плати та матеріальної допомоги в сумі 14859,18 грн., відповідно до довідки від 28.09.2011 року № 1851-12, починаючи з дня виходу на пенсію, а саме з 29.09.2011 року по 04.01.2017 року залишено без розгляду.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржило Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, яке покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 вересня 2017 року в частині задоволених вимог скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні цих позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує те, що матеріальна допомога (на оздоровлення, для вирішення соціально - побутових питань, індексація заробітної плати тощо) носить разових характер та не є складовою частиною заробітної плати у розумінні ч. 2 ст. 33 Закону України "Про державну службу", а сам факт утримання із сум допомоги збору на обов'язкове державне страхування не є підставою для включення її до складу заробітної плати державного службовця та врахування при обчисленні розміру пенсії державного службовця.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 з 29.09.2011 року призначено пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", і ОСОБА_1, як державний службовець, перебуває на обліку в Ужгородському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України Закарпатської області. На день подання заяви на призначення пенсії позивачка працювала на державній службі в Закарпатському обласному центрі зайнятості на посаді головного спеціаліста відділу статистики.

З наявної в матеріалах справи довідки № 1851-12 від 28.09.2011 року вбачається, що позивачці протягом періоду з вересня 2009 року по серпень 2011 року проводилися виплати матеріальної допомоги в сумі сумі 9492,97 грн. та індексації 5366,21 грн.

На всі виплати, що зазначені в довідці, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

12.02.2016 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про перерахунок їй пенсії з врахуванням матеріальної допомоги та індексації.

Листом - відповіддю за вих. № 02/Т-38 від 18.02.2017 року відповідачем позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки немає підстав для перерахунку пенсії за Законом України "Про державну службу" .

Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом ст. 37 Закону України "Про державну службу" ( в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачці) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

У ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України "Про державну службу" передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань входить до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 14.05.2013 року в справі № 21-125а13, в якій визначено, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Поряд з цим, згідно зі ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що адміністративний позов в частині позовних вимог щодо перерахунку призначеної пенсії поданий після закінчення шестимісячного строку звернення до суду, який в даному випадку слід обчислювати з дня подачі позову до суду, тобто з 05.07.2017 року.

Судом не встановлено підстав для визнання причин пропуску такого строку поважними, тому позов в частині за період з 29.09.2011 року по 04.01.2017 року вірно залишено без розгляду.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням усіх видів оплати праці, на які були нараховані та сплачені страхові внески, включаючи суми матеріальних допомог, винагороди за вислугу років та інших фактично отриманих сум, як складових заробітної плати, з яких проводиться нарахування (чергові перерахунки) пенсії згідно з нормами чинного законодавства.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення, а тому ухвалення судового рішення щодо захисту прав та інтересів особи на майбутнє, передбачаючи, що вони можуть бути порушені, є безпідставним.

Однак, враховуючи те, що пенсія позивачці призначається довічно та закон, яким керується суд при прийнятті рішення, не обмежує права позивачки на отримання пенсії у визначеному Законом розмірі певним періодом часу, суд приходить до висновку про те, що нарахування та виплата оскаржуваної пенсії без зазначення кінцевого строку проведення таких нарахувань та виплат, не є захистом прав позивачки на майбутнє.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і в повному обсязі встановив обставини справи, прийняв обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 вересня 2017 року у справі № 308/6433/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Я. С. Попко
Р. П. Сеник