Справа № 813/2998/17
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2017 року справа № 813/2998/17

о 12 год. 15 хв. м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Палюк М.М. розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу № 813/2998/17 за адміністративним
позовом ОСОБА_1 , представник Самардак М.М.
до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, представник Кульчицький М.А. ОСОБА_2 , старшого лейтенанта ЗСУ начальника рятувально-пошукової десантної групи Військової частини НОМЕР_1
про визнання протиправним дисциплінарного стягнення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, ОСОБА_2 старшого лейтенанта ЗСУ начальника рятувально-пошукової десантної групи Військової частини НОМЕР_1 , в якому із врахуванням уточнень позовних вимог просила:

- визнати протиправними дії ст. л-та ОСОБА_2 щодо накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення усної догани та скасувати запис внесений у службову картку про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді усної догани;

- визнати протиправним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 03.08.2017 року № 631 в частині зняття з позивача 10% зі суми премії та повернути позивачу незаконно зняті кошти у розмірі 10% від суми премії;

- визнати одностороннім, упередженим, неповним та необ`єктивним проведення службового розслідування заступником командира батальйону охорони з морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 майором ОСОБА_3

- зобов`язати командування в/ч НОМЕР_1 притягнути начальника РПДГ до дисциплінарної відповідальності та накласти на нього дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани за порушення Дисциплінарного статуту ЗСУ;

- судовий збір у розмірі 2560,00 грн. та оплату послуг за надання правової допомоги адвокатського об`єднання «Екс-Юре» у розмірі 3500,00 грн. стягнути на користь позивача з відповідача 2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що прапорщик ОСОБА_1 14.07.2017 року о 5:30 год. прибула на службу в ПРС. Приблизно в 14:30 год., після виконання 2-х стрибків, під час другого стрибка було жорстке приземлення, позивач відчула незначну біль у спині та присіла у кімнаті відпочинку перепочити.

Коли позивач перебувала в кімнаті відпочинку, в кімнату зайшов ст. л-т. ОСОБА_2 і з образливими та нецензурними словами звернувся до позивачки щодо її відпочинку. Позивач відповіла, що триває обідня перерва і вона дуже втомилася та зробила йому зауваження щодо некоректного статутного звернення.

Проте згаданий офіцер на зауваження позивачки не відреагував, кілька хвилин кричав до позивачки та вказав йти збирати укладочні столи, вага яких більше 30 кг, тоді як гранично допустима вага вантажу для жінки не може перевищувати 10 кг.

Далі позивач вийшла на кухню, де знаходилися ст. с-т ОСОБА_4 та ст. солдат ОСОБА_5 , туди забіг ст. л-т ОСОБА_2 і в присутності нижчого по званню військовослужбовця ст. солдата ОСОБА_5 викрикнув до позивача фразу про оголошення догани.

Ст. л-т ОСОБА_2 порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення, а саме принижено гідність підлеглого.

27.07.2017 року закінчено службове розслідування по вказаній конфліктній ситуації, проте незважаючи на очевидні порушення дисциплінарного статуту ст. л-т ОСОБА_2 , майор ОСОБА_3 , який проводив службове розслідування не вжив заходів для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності та в Акті проведення службового розслідування не вніс пропозиції командиру в/ч НОМЕР_1 по закінченню службового розслідування про притягнення ст.л-та ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності згідно п. 4.1. Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України. В результатах розслідування не встановлено, чи вчинено правопорушення під час виконання позивачем службових обов`язків.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали суду додаткові докази та пояснення, просили суд позов задоволити повністю.

Позиція відповідача викладена в запереченні, в якому зазначено, що 14.07.2017 року начальник рятувальної парашутно-десантної групи ст. л-нт ОСОБА_2 , безпосередній начальник позивача, згідно вимог статутів ЗСУ, віддав наказ прапорщику ОСОБА_1 щодо переносу столів разом з іншими військовослужбовцями групи.

В порушення вимог військових статутів прапорщик ОСОБА_1 діючи свідомо, відкрито відмовилась виконати наказ, порушуючи принцип єдиноначальності в ЗСУ вступила в обговорення наказу, виявляючи своє незадоволення у зв`язку з його отриманням, і врешті-решт наказ так і не виконала.

Відкрита відмова виконати наказ начальника найбільш зухвала форма непокори передбачає наявність заяви (усної чи письмової) підлеглого про його небажання виконувати наказ, або інше демонстративне його невиконання, яке може супроводжуватись будь-якими репліками чи здійснюватися мовчки. Від непокори слід відрізняти випадки суперечки, коли підлеглий вступає в обговорення наказу, виявляє своє незадоволення у зв`язку з його отриманням, але врешті-решт наказ виконує.

Підлеглий не несе відповідальності за невиконання наказу начальника, якщо цей наказ був незаконним (відданий невідповідною особою, в неналежному порядку, виходив за межі повноважень командира (начальника), за своїм змістом суперечив чинному законодавству, був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина).

У кожному конкретному випадку має бути з`ясовано, чи не зумовлене невиконання наказу тим, що він був сформульований невиразно, нечітко й незрозуміло, допускав подвійне тлумачення або чи не був він перешкодою для виконання наказу іншого начальника.

Під час проходження військової служби прапорщик ОСОБА_1 зобов`язана була діяти згідно ст. ст. 11, 12, 14, 16, 28, 30, 31, 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, згідно яких кожен військовослужбовець повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, бути дисциплінованим, додержуватись вимог Статутів Збройних сил країни, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків доповідати своєму безпосередньому начальникові, беззастережно виконувати свої службові обов`язки та накази начальника.

Проте, прапорщик ОСОБА_1 порушуючи вищевказані вимоги статутів, виявляючи своє незадоволення у зв`язку з отриманням наказу, підвищуючи голос на свого безпосереднього начальника, вказуючи йому на тривалість його служби в ЗСУ, не звертаючи увагу на усні нагадування про обов`язки служби, наказу не виконує. Своїми діями прапорщик ОСОБА_1 не реагуючи на жодний вид попередження про необхідність виконання наказу безпосереднім командиром та не беручи до уваги нагадування про військову ввічливість і дотримання військової дисципліни завдала підриву військової дисципліни серед особового складу рятувальної парашутно-десантної групи військової частини НОМЕР_1 .

Начальник рятувальної парашутно-десантної групи ст.л-нт ОСОБА_2 зобов`язаний підтримувати військову дисципліну, статутний порядок в підрозділі, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення в підрозділі. У випадку не забезпечення додержання військової дисципліни та не вжиття заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Начальник рятувальної парашутно-десантної групи ст.л-нт ОСОБА_2 наклав дисциплінарне стягнення на прапорщика ОСОБА_1 за невиконання наказу у відповідності вимог військових статутів.

Представник відповідача В/ч НОМЕР_2 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, надав суду додаткові докази та пояснення, просив в задоволення позовних вимог відмовити повністю.

Відповідач ст.л-нт ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив з аналогічних підстав, надав суду додаткові докази та пояснення, просив в задоволення позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

27.07.2017 року складено та затверджено акт проведення службового розслідування по факту виникнення конфліктної ситуації, в якому зазначено, що під час проведення розслідування не вдалося встановити ступінь і суть вини дисциплінарного проступку кожного з військовослужбовців через розбіжності в поясненнях ст. пр-ка ОСОБА_1 та ст. л-та ОСОБА_2

03.08.2017 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 за № 631 «Про преміювання військовослужбовців військової частини за їх особистий внесок у загальні результати служби та виплату надбавки за виконання особливо важливих завдань військовослужбовцями за підсумками роботи у липня 2017 року», наказано виплатити премію у меншому розмірі 90% від максимальної суми премії позивачу на підставі «Догани» (усної) від 14.07.2017 року.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Дисциплінарним статутом Збройних сил України, затверджених Законом України від 24 березня 1999 року N 551-XIV, КАС України.

Дисциплінарний статут Збройних сил України, визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Згідно ст. 5 цього ж Статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Згідно ст. 6 цього ж Статуту, право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених законами та військовими статутами заходів примусу аж до арешту винного й притягнення його до кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 45 цього ж Статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно ст. 83 цього ж Статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно ст. 84 цього ж Статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно ст. 86 цього ж Статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об`єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються подання чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу.

Судом частково враховуються обґрунтування позовних вимог позивача, а саме в частині визнати протиправним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 03.08.2017 року № 631 в частині зняття з позивача 10% зі суми премії та повернути позивачу незаконно зняті кошти у розмірі 10% від суми премії, оскільки вказаний наказ повинен відповідати таким критеріям, як чи прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вказаний спірний наказ на думку суду не відповідає таким критеріям як прийнятий обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), оскільки актом службового розслідування від 27.07.2017 року по факту виникнення конфліктної ситуації, встановлено, що під час проведення розслідування не вдалося встановити ступінь і суть вини дисциплінарного проступку кожного з військовослужбовців через розбіжності в поясненнях ст. пр-ка ОСОБА_1 та ст. л-та ОСОБА_2 .

Відповідно в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом не враховуються обґрунтування позовних вимог про:

- визнання протиправними дії ст. л-та ОСОБА_2 щодо накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення усної догани та скасувати запис внесений у службову картку про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді усної догани;

- визнання одностороннім, упередженим, неповним та необ`єктивним проведення службового розслідування заступником командира батальйону охорони з морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 майором ОСОБА_3 ;

- зобов`язання командування в/ч НОМЕР_1 притягнути начальника РПДГ до дисциплінарної відповідальності та накласти на нього дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани за порушення Дисциплінарного статуту ЗСУ,

оскільки за юридичною природою акт службового розслідування є службовий документ в якому викладені певні обставини. Акт службового розслідування - службовий документ, який стверджує факт проведення перевірки в даному випадку конфліктної ситуації між військовослужбовцями і є лише носієм доказової інформації про виявлені обставини зазначені в цьому ж акті.

Складення акту за результатами службового розслідування по факту виникнення конфліктної ситуації є службовою діяльністю посадової особи на виконання своїх посадових обов`язків із збирання доказової інформації стосовно подій як мали місце 14.07.2017 року у в/ч НОМЕР_1 . Посадова особа при складанні згаданого акту, виклала свою суб`єктивну оцінку результатів службового розслідування конфліктної ситуації.

Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно, суд при вирішенні питання щодо правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень може вирішувати питання щодо відповідності таких дій нормам чинного законодавства, однак не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені по компетенції цього органу державної влади.

Вказана позиція узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові Пленуму № 13 від 24.10.2008 року та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Суд не може здійснювати службове розслідування обставин конфліктної ситуації і робити висновки про ступінь і суть вини дисциплінарного проступку кожного з військовослужбовців ст. пр-ка ОСОБА_1 та ст. л-та ОСОБА_2 , відповідно позовні вимоги про визнання протиправними дії ст. л-та ОСОБА_2 щодо накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення усної догани та скасування запису внесеного у службову картку про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді усної догани, а також зобов`язання командування в/ч НОМЕР_1 притягнути начальника РПДГ до дисциплінарної відповідальності та накласти на нього дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани за порушення Дисциплінарного статуту ЗСУ, задоволенню не підлягають.

З цих же підстав не підлягають задоволенню і позовні вимоги про визнання одностороннім, упередженим, неповним та необ`єктивним проведення службового розслідування заступником командира батальйону охорони з морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 майором ОСОБА_3 .

Власне саме акт службового розслідування не створює будь-яких правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав позивача, оскільки правовим наслідком такого має бути рішення суб`єкта владних повноважень щодо встановлених службовим розслідуванням обставин.

Крім цього, згадана позовна вимога, за своєю правовою конструкцією є способом захисту - шляхом встановлення фактів, що мають юридичне значення, однак такий спосіб виходить за межі повноважень адміністративного суду.

Відповідно позивач в цій же частині помилився в обраному способі захисту, що є підставою для відмови в задоволені позовних вимог.

З цих же підстав судом частково враховуються заперечення відповідачів.

Інші позовні вимоги заявлені позивачем після 03.10.2017 року - початку судового розгляду, судом до розгляду не приймались, оскільки в таких позивачем змінено (доповнено) підстави та предмет позову, що не передбачено ст. ст. 51, 137 КАС України.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Докази подані відповідачем не переконують в правомірності спірного рішення.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов`язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з врахуванням змісту ст. 162 КАС України, позовні вимоги ОСОБА_1 , підлягають задоволенню частково.

Згідно ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Судом не враховується вимога позивача про стягнення судового збору за надання правової допомоги адвокатським об`єднанням «Екс-Юре» у розмірі 3500,00 грн., оскільки судові витрати це витрати пов`язані з розглядом справи, витрати на правову допомогу про які вказує позивач не пов`язані з розглядом даної справи. Згідно додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 17.08.20117 року, це лише витрати за надання юридичних консультацій, вивчення та аналіз документів, підготовки позовної заяви, сплачені позивачем до відкриття провадження у даній справі, відтак вимоги щодо стягнення цих ж витрат задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задоволити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 03.08.2017 року № 631 в частині виплати у меншому розмірі 90% від максимальної суми премії фельдшеру-рятувальнику прапорщику ОСОБА_1 .

3. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена у повному обсязі 06.11.2017 року.

Суддя Гавдик З.В.