Справа № 203/1512/17 (2-а/0203/114/2017)
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2017 рокусправа № 203/1512/17 (2-а/0203/114/2017)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Виконуючої обов'язки начальника - начальник Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС Дебела Катерина Петрівна на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2017 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до Виконуючої обов'язки начальника - начальник Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС Дебела Катерина Петрівна про визнання дій неправомірними, скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року позивач звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до виконуючої обов'язки заступника начальника - начальника Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України Дебелої К.П. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2017 р. адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Сторони, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції , позивач працює на посаді головного бухгалтера Державного підприємства «Науково-виробниче об'єднання «Павлоградський хімічний завод».

При сплаті єдиного соціального внеску на обов'язкове державне соціальне страхування за січень 2017 року платіжними дорученнями від 06-07 лютого 2017 року підприємством було перераховано платіж в розмірі 1 485 607 грн. 91 коп. на рахунок Офісу великих платників податків ДФС України (на який підприємство сплачувало внески раніше), замість рахунку Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків (до якого мали вноситись платежі починаючи з січня 2017 року).

З вказаної вище суми єдиний внесок в розмірі 1 308 809 грн. 35 коп. мав бути сплачений до 20 лютого 2017 року.

З метою виправлення помилки підприємством 09 лютого 2017 року було направлено до Офісу великих платників податків ДФС України лист № 40/157-17 із заявою щодо перерахування помилково сплачених коштів на вірний рахунок.

За вказаною заявою помилково сплачені кошти були перераховані Офісом великих платників податків ДФС України на вірний рахунок 03 березня 2017 року, тобто після завершення граничного строку сплати внеску.

Н підставі цього відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення, а 18 квітня 2017 року виконуючою обов'язки заступника начальника - начальника Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України Дебелою К.П. винесено постанову № 12/28-10-46-12-16 про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності та накладення на неї штрафу в розмірі 1 700 грн.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску визначений ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Так, відповідно до ч.2 ст. 9 цього статті Закону обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч.8 ст. 9 цього Закону платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Частинами 11, 12 ст. 9 Закону визначено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом та єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Несплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування полягає у нездійсненні платежу до граничного строку його проведення - тобто в день виплати заробітної плати чи інших платежів, які є базою для нарахування єдиного внеску, або до 20 числа місяця, наступного за звітним.

Натомість, у разі несвоєчасної сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування адміністративне правопорушення полягає у здійсненні платежу після граничного строку його проведення.

Як встановлено судом першої інстанції, та встановлено матеріалами справи підприємством було вчинено необхідні дії для перерахування помилково сплачених коштів за вірними реквізитами, при цьому існувала реальна можливість виконання такого звернення в межах граничного строку сплати єдиного соціального внеску за січень 2017 року. При цьому суд відзначає, що сума єдиного внеску в розмірі 1 308 809 грн. 35 коп. є значною, тому її сплата підприємством повторно, з метою гарантовано встигнути у встановлений законом строк внесення платежу є проблематичною.

Той факт, що ДФС України перерахування коштів за коректними реквізитами відбувся 03 березня 2017 року, тобто після граничного строку сплати єдиного внеску, сам по собі не спростовує тих обставин, що кошти підприємством були направлені на погашення бюджетного зобов'язання своєчасно і в подальшому підприємство зробило все можливе аби ці кошти були перераховані за вірними реквізитами у найкоротший можливий термін.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З суб'єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 1651 КУпАП може бути вчинене як умисно, так і з необережності.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про відсутність в діях позивачки складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції-,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Виконуючої обов'язки начальника - начальник Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС Дебела Катерина Петрівна -залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2017 р. 2017 р. залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.М. Лукманова