Справа № 607/8583/17
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

30 жовтня 2017 року м. Київ К/800/32193/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 серпня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 5 жовтня 2017 року касаційну скаргу залишено без руху у зв'язку з невідповідністю вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України, а особі, яка її подала, надано строк для усунення вказаних недоліків.

У визначений строк недоліки усунуто.

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області при проведенні йому розрахунку щомісячного довічного грошового утримання та зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 17 грудня 2016 року в розмірі 88 % грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, зарахувавши до стажу його роботи, що дає судді право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання в повній сукупності, половину навчання у Львівському вищому військово-політичному училищі з 1 серпня 1987 року по 28 червня 1991 року, що становить 1 рік 11 місяців 14 днів; роботу стажистом тимчасово виконуючого обов'язки слідчого військової прокуратури Тернопільського гарнізону у періоди з 17 жовтня 1994 року по 31 грудня 1994 року, з 11 січня 1995 року по 15 грудня 1995 року, з 18 грудня 1995 року по 10 червня 1996 року, з 11 червня 1996 року по 24 вересня 1996 року, що в загальному становить 1 рік 10 місяців 28 днів; роботу на посадах слідчого, помічника військового прокурора Тернопільського гарнізону з 25 вересня 1996 року по 20 січня 1999 року, що становить 2 роки 3 місяці 27 днів; роботу в органах прокуратури Тернопільської області з 21 січня 1999 року по 5 грудня 2003 року, що становить 4 роки 10 місяців 15 днів; роботу на посадах судді Тернопільського міського суду, Тернопільського міськрайонного суду з 8 грудня 2003 року по 20 січня 2011 року та роботу на посаді судді апеляційного суду Тернопільської області з 21 січня 2011 року по 8 грудня 2016 року, що становить 13 років 1 день, а в загальному зарахувати до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді 24 роки 1 місяць 2 дні з суми 28160 грн без обмеження граничного розміру виплати, із врахування раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що рішенням Вищої ради юстиції від 8 грудня 2016 року №3084/0/15-16 його звільнено з посади судді Апеляційного суду Тернопільської області у зв'язку з поданням заяви про відставку. 19 грудня 2016 року позивач звернувся із заявою до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про призначення та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Листом від 2 березня 2017 року відповідач повідомив позивача про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Так, позивач вказує, що відповідачем при призначенні та нарахуванні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправно не враховано частину стажу роботи, який у своїй повній сукупності дає йому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 88% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 серпня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року, позов задоволено.

Визнано протиправними дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області при проведенні розрахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 88% грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, зарахувавши до стажу роботи, що дає судді право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у повній сукупності половину навчання у Львівському вищому військово-політичному училищі з 1 серпня 1987 року по 28 червня 1991 року (1 рік 11 місяців 14 днів); роботу стажистом тимчасово виконуючого обов'язки слідчого військової прокуратури Тернопільського гарнізону з 17 жовтня 1994 року по 31 грудня 1994 року, з 11 січня 1995 року по 15 грудня 1995 року, з 18 грудня 1995 року по 10 червня 1996 року, з 11 червня 1996 року по 24 вересня 1996 року (1 рік 10 місяців 28 днів); роботу на посадах слідчого, помічника військового прокурора Тернопільського гарнізону з 25 вересня 1996 року по 20 січня 1999 року (2 роки 3 місяці 27 днів); роботу в органах прокуратури Тернопільської області з 21 січня 1999 року по 5 грудня 2003 року (4 роки 10 місяців 15 днів); роботу на посадах судді Тернопільського міського суду, Тернопільського міськрайонного суду з 8 грудня 2003 року по 20 січня 2011 року та на посаді судді апеляційного суду Тернопільської області з 21 січня 2011 року по 8 грудня 2016 року (13 років 1 день), а в загальному зарахувати до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді - 24 роки 1 місяць 2 дні, з суми 28160 грн без обмеження граничного розміру виплати, з 17 грудня 2016 року із врахування раніше виплачених сум.

Так, судами встановлено, що рішенням Вищої ради юстиції «Про внесення подання до Верховної ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Апеляційного суду Тернопільської області у зв'язку з поданням заяви про відставку» від 19 вересня 2016 року №2469/0/15-16 встановлено, що загальний стаж роботи позивача, який дає право на відставку, станом на 19 вересня 2016 року становить 23 роки 9 місяців, з яких 12 років 9 місяців стаж роботи на посаді судді та 11 років стажу, який складається з половини навчання у Львівському вищому військово-політичному училищі з серпня 1987 року по червень 1991 року, роботи на посадах стажиста слідчого військової прокуратури Тернопільського гарнізону з жовтня 1994 року по грудень 1994 року; стажиста тимчасово виконуючого обов'язки слідчого військової прокуратури Тернопільського гарнізону з січня 1995 року по грудень 1995 року, стажиста тимчасово виконуючого обов'язки слідчого військової прокуратури Тернопільського гарнізону з грудня 1995 року по червень 1996 року; тимчасово виконуючого обов'язки слідчого військової прокуратури Тернопільського гарнізону з червня 1996 року по вересень 1996 року; слідчого, помічника військового прокурора Тернопільського гарнізону з вересня 1996 року по грудень 1998 року; прокурора відділу нагляду за додержанням законів спеціальними підрозділами по боротьбі з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність прокуратури Тернопільської області з січня 1999 року по березень 1999 року; старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів при проведенні слідства органами прокуратури управління прокуратури Тернопільської області з березня 1999 року по серпень 1999 року, заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів спеціальними підрозділами по боротьбі з організованою злочинністю управління прокуратури Тернопільської області з серпня 1999 року по березень 2000 року; заступника начальника управління - начальника відділу нагляду за розслідуванням кримінальних справ слідчими органів прокуратури Тернопільської області з березня 2000 року по березень 2001 року та першого заступника прокурора міста Тернополя з березня 2001 року по листопад 2003 року.

Рішенням Вищої ради юстиції від 8 грудня 2016 року №3084/0/15-16 та в подальшому наказом голови апеляційного суду Тернопільської області №261-к від 16 грудня 2016 року позивача звільнено з посади судді апеляційного суду Тернопільської області у відставку.

19 грудня 2016 року позивач звернувся до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про призначення і виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Листом від 2 березня 2017 року Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області повідомило позивача про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

У відповідь на повторне звернення позивача щодо пенсійного забезпечення Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області листом від 5 квітня 2017 року повідомило позивача про те, що чинна редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при визначенні права судді на відставку не передбачає зарахування половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби та роботу на прокурорських посадах до стажу роботи на посаді судді. Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання виплачується позивачу в розмірі 80% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VI в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIІІ.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що зарахування Вищою радою юстиції до стажу роботи позивача, що дає йому право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, роботи стажистом тимчасово виконуючого обов'язки слідчого в органах військової прокуратури України, половини навчання у військовому училищі, роботи на посадах прокурора, слідчого, за умови наявності стажу роботи на посаді судді не менше 10 років, повністю узгоджується з вимогами частини 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ, вимогам статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ, в редакції чинної на час призначення позивача суддею Тернопільського міського суду Тернопільської області у листопаді 2003 року, а також на час звільнення його з посади судді 8 грудня 2016 року, яка передбачала зарахування до вислуги років, що дає право на пенсію прокурорським працівникам часу роботи у військовій прокуратурі та стажистами в органах прокуратури, вимогам пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 3 вересня 2005 року №865, за змістом якого до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше, як 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, зараховується календарний період проходження строкової військової служби, вимогам пункту 11 статті 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ, за змістом якої передбачено зарахування до строку військової строкової служби часу навчання у вищих військових навчальних закладах із розрахунку два місяці навчання за один місяць строкової військової служби.

Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

У касаційній скарзі Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області посилається на те, що відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII, тобто законодавства, яке діяло на час виходу позивача у відставку, до стажу роботи на посаді судді зараховується лише робота на посаді судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Проте із вказаними доводами Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області погодитись не можна з огляду на те, що відповідно до частини 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VI, в редакції, чинній на момент виникнення у позивача права на призначення йому довічного грошового утримання судді у відставці, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В свою чергу, відповідно до статті 135 цього Закону до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

При цьому, пунктом 11 Розділу XIII Перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VI визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-XII, в редакції, яка діяла на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VI, було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

При цьому згідно статті 56 Закону України «Про прокуратуру» від 5 жовтня 1991 року № 1789-XII, в редакції, чинній станом на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VI, під поняттям «прокурор» у статті 8, частині 4 статті 9, частинах 1, 2, 3 статті 12, частині 1 статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах 1, 4, 6 статті 46, частині 1 статті 46-1, частині 1 статті 47, статтях 48, 49, 50, 50-1, частині 5 статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти - Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Поряд з цим, спірні правовідносини також врегульовані постановою Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 3 вересня 2005 року №865, в редакції, чинній станом на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VI, абзацом 2 пункту 3-1 якої було передбачено зарахування до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано застосували до спірних правовідносин законодавство, яке діяло на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VI, відповідно до якого було передбачено зарахування спірних періодів роботи позивача до стажу роботи, що дає право йому на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, оскільки він був обраний на посаду судді до набрання чинності цим Законом.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 серпня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, а додані до касаційної скарги матеріали повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець