Справа № 638/16472/17
Суддя: Руднєва О. О.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/830/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого, судді: Руднєвої О.О.

за участі секретаря: Панікарук В.В.

за участі представника відповідача, адвоката: Трубчанінова С.О.

за участі представника позивача: ОСОБА_2

за участі перекладача: Жулій М.В.

відповідача - громадянина Туреччини ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області до громадянина Республіки Туреччини ОСОБА_5 про видворення,-

встановив:

01.11.2017 року представник ГУ ДМС України в Харківській області звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить примусово видворити з України громадянина Республіки Туреччини ОСОБА_5 про видворення.

В обґрунтування адміністративного позову представник позивача посилається на те, що відповідач перебуває на території України з порушення Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що має змогу добровільно покинути територію України, рішення суду для цього не потрібно.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав думку відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв'язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом справи встановлено, що 19.05.2016 під час перевірки законності перебування іноземних громадян на території м. Харків було виявлено громадянина Республіки Туреччині ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на територі України з порушенням Закону України «Про правовий статус іноземців та ocif без громадянства в Україні».

В ході проведення перевірки встановлено, що вищезазначений іноземеців прибув в Україну 31.07.2015 р. через КПИ «Готівка» у приватних справах та на даний час територію України не покинув.

За порушення правил перебування іноземних громадян на територі України громадянина Республіки Туреччини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 рок народження, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 сі 203 КУпАП (адміністративний протокол МХК 113641)

02.06.2016 ГУ ДМС України в Харківській області прийнято рішення про примусове повернення в країну походження громадянина Республіки Туреччини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яким зобов'язано його покинути територію України в термін до 12.06.2016.

Пунктом 15 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-УІ (далі - Закон № 3773-УІ) передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Стаття 9 Закону № 3773-УІ встановлює, що іноземці та.особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Відповідно до частин 2, 3 статті 25 Закону № 3773-УІ іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення.

Відповідач із заявою про добровільне повернення до міграційної служби не звертався.

Частинами 1 та 5 статті 26 Закону № 3773-УІ визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Частиною 8 статті 26 Закону № 3773-УІ встановлено, що примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18- річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Статтею 31 Закону № 3773-УІ встановлено вичерпний перелік підстав за яких забороняється примусове повернення чи примусове видворення або видача чи передача іноземця та особи без громадянства. Такими підставами є: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

В поясненні від 19.05.2016 відповідач зазначив, що на територію України прибув в 2015 році у приватних справах. Також, відповідач визнав, що на даний час знаходиться на території України нелегально.

Згідно абзацу 1 частини 1 статті 30 Закону № 3773-УІ центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Зважаючи на те, що у відповідача відсутні документи, які б підтверджували законні джерела для існування, відповідач офіційно ніде не працює, підстав для оформлення документів на імміграцію в Україну не має, є всі підстави вважати, що він буде ухилятися від виконання рішення про примусове видворення та продовжить знаходитись на нелегальному становищі, просимо звернути постанову до негайного виконання.

Пунктом 5 частини 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, який прийняв постанову, за заявою осіб які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України, про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця або особи без громадянства та про продовження строку такого затримання, про затримання до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

За таких підстав суд дійшов висновку про обґрунтованість підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виїзду з території України в добровільному порядку, про що свідчить порушення чинного законодавства України, відсутність документа на право перебування в Україні та коштів, на підставі яких він може самостійно покинути територію України, а також відсутність у нього законних підстав перебування та проживання на території України.

Відповідно до вимог п. 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн.

Згідно з положеннями ч.ч.1,2 статті 183-7 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

У разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти одне з таких рішень:1) взяти особу на поруки підприємства, установи чи організації; 2) зобов'язати іноземця або особу без громадянства внести заставу; 3) затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги ГУДМС України в Харківській області про примусове видворення громадянина Руспубліки Туреччини ОСОБА_5 є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 10, 11, 12, 158, 160-163,167,183-7, 256 КАС України,

Суд постановив:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області до громадянина Руспубліки Туреччини ОСОБА_5 про видворення - задовольнити.

Примусово видворити з України громадянина Республіки Туреччини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Допустити негайне виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Дзержинський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справ

Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Постанову суду з мотивувальною частиною виготовлено судом 03.11.2017 року.

Головуючий:суддя О.О. Руднєва