Справа № 669/1251/17
Суддя: Бараболя Н. С.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 669/1251/17 Провадження № 2-а/669/29/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2017 року смт.Білогір'я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі:

головуючої - судді Бараболі Н.С.,

при секретарі Семенюк В.В.,

з участю представників позивача Кузьменко А.Г і Брикайла В.І.,

та відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білогір'я адміністративну справу за позовом Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області в особі Білогірського РС УДМС України в Хмельницькій області до ОСОБА_3 про затримання для ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, та примусове видворення з України громадянки Російської Федерації,

В С Т А Н О В И В :

Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області в особі Білогірського РС УДМС України в Хмельницькій області (надалі - Управління ДМВС України в Хмельницькій області/Позивач) звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд затримати для ідентифікації громадянку Російської Федерації ОСОБА_3 з поміщенням її до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, а також прийняти рішення про примусове видворення останньої з України після завершення процедури її ідентифікації.

Свої вимоги мотивує тим, що 23.08.2017 року в ході проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант» було виявлено громадянку Російської Федерації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Остання на день котролю перебувала на території України понад встановлений законодавством строк, чим порушила визначений законодавством термін, перейшовши на нелегальне становище та продовжувала ухилятися від виїзду. В ході проведення перевірки було встановлено, що відповідачка протягом останніх трьох років проживає в с. Ювківці Білогірського району Хмельницької області. Під час пожежі у неї згоріли усі документи. До консульських установ чи інших уповноважених органів з метою відновлення документів та легалізації свого становища в Україні вона не зверталася. ОСОБА_3 за порушення правил перебування на території України була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 203 КУпАП. Враховуючи, що ОСОБА_3, всупереч вимогам ст.21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», перебуває в Україні без реєстрації, без постійного місця проживання, роботи та джерела доходів, родинних зв'язків, не має достатнього фінансового забезпечення її проживання в Україні та для виїзду з Украни, а також документів, які б надавали їй таке право, тому є всі підстави вважати, що у останньої відсутні документи на право перебування в Україні і на підставі яких вона може покинути територію України, а також відсутність законних підстави перебувати та проживати на території України.

В ході розгляду справи представники позивача Брикайло В.І. та Кузьменко А.Г. позовні вимоги підтримали, уточнили та просили затримати громадянку Російської Федерації ОСОБА_3 з поміщенням її до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території Україні, а також прийняти рішення про примусове видворення останньої з України. Вимоги в частині затримання ОСОБА_3 для її ідентифікації просили залишити без розгляду.

Відповідачка ОСОБА_3 позов визнала повністю.

Ознайомившись із вказаною позовною заявою, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється громадянкою Російської Федерації, що підтверджується її паспортом, копія якого знаходится в матеріалах справи.

ОСОБА_3 23.08.2017 року була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 203 КУпАП «Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через територію України».

23.08.2017 року за порушення законодавства України відносно громадянки Російської Федерації ОСОБА_3 головним спеціалістом Білогірського РС Управління ДМС України в Хмельницькій області ОСОБА_5, відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» було прийнято рішення № 2 про її примусове повернення за межі України та зобов'язано її покинути території України до 22.09.2017 року.

Добровільно ОСОБА_3, у встановлений рішенням №2 від 23.08.2017 року строк, територію України не покинула.

Відповідно до ст.2 ч.1 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", статтею 13 Закону України «Про імміграцію".

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства перебувають у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, протягом строку, необхідного для виконання рішення суду про примусове видворення, але не більш як дванадцять місяців.

Стаття 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачає підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України

Зокрема, відповідно до ч.16 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно статті 9 Закону іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов'язані подати свої біометричні дані для їх фіксації.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Частиною першою статті 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їхні дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Згідно ст.21 цього ж Закону, в'їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 5 статті 26 Закону визначено, що іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до вимог чинного законодавства України особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

- де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

- де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

- де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

- де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

У судовому засіданні встановлено, що громадянка Російської Федерації, ОСОБА_3 не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту.

Враховуючи те, що відповідач відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», грубо та свідомо порушувала законодавство України, остання не підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» тому суд має всі підстави вважати, що відповідач всілякими можливостями буде ухилятися від виїзду за межі території України.

Відповідно до статті 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог.

Згідно статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із позовної заяви вбачається, що позивач обґрунтовує заявлені вимоги тим, що відповідач не надав належних документів на імміграцію в Україну, офіційно ніде не працює, а тому, що є всі підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду про примусове повернення та перейде на нелегальне становище.

За таких підстав суд дійшов висновку про обґрунтованість підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виїзду з території України в добровільному порядку, про що свідчить порушення чинного законодавства України, відсутність документа на право перебування в Україні та коштів, на підставі яких вона може самостійно покинути територію України, а також відсутність у неї законних підстав перебування та проживання на території України.

Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Відповідно ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства перебувають у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, протягом строку, необхідного для виконання рішення суду про примусове видворення, але не більш як дванадцять місяців.

Від представників позивачів надійшло клопотання про відкликання позовної вимоги в частині затримання ОСОБА_3 для її ідентифікації і підстав для незадоволення даного клопотання, у відповідності до вимог ст.155 КАС України, немає.

Відповідно до ч.4 ст. 94 КАС України, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 23-25, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 18, 155, 162, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області в особі Білогірського РС УДМС України в Хмельницькій області задовольнити.

Затримати гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, строком на шість місяців з поміщенням її до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території Україні.

Примусово видворити за межі України ОСОБА_3 (ОСОБА_3), ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянку Російської Федерації.

Вимогу в частині затримання ОСОБА_3 для її ідентифікації залишити без розгляду.

Постанову суду у відповідності до вимог статті 256 КАС України допустити до негайного виконання.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Білогірський районний суд Хмельницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя підпис Н. С. Бараболя

З оригіналом згідно.

Суддя Білогірського районного суду

Хмельницької області Н.С. Бараболя