Справа № 2034/2-а-58/10
Суддя: Шинкарчук Я. А.
Дата ухвалення: 2010-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-58/10
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 червня 2010 року Харківський районний суд Харківської області у складі головуючого судді - Шинкарчук Я.А.

за участю секретаря - Венедіктової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації,Головного управління Державного казначейства України в Харківської області про призначення, нарахування та виплату недоотриманих сум соціальних виплат

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить зобовязати відповідача призначити, нарахувати та виплатити йому недоотриманих сум соціальних виплат щорічної Допомоги на оздоровлення та разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 та 2008 роки в сумі 10953,48грн..

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС , йому встановлена 2 група інвалідності та віднесено до 1- ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також має статус інваліда війни, оскільки інвалідність повязана з перебуванням на військовій службі. Відповідно до ч.4 ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат , при чому розмір мінімальної заробітної плати згідно ч.7 ст.48 вказаного закону визначається на момент сплати .Крім того, згідно до ч.5, ст..13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він має право на отримання щорічно до 5 травня разової грошової допомоги в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. Відповідач відмовив йому щодо перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення і разової допомоги виключно із законодавчо встановлених розміру мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком за 2007р. та 2008р., та просив справу розглядати за його відсутністю.

15.06.2009 року позивач ОСОБА_1 доповнив свої позовні вимоги та просить суд зобовязати відповідача призначити йому недоотримані суми щорічної допомоги на оздоровлення та разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 та 2008 роки у розмірі 10953,48грн.; зобовязати ОСОБА_2 управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації перечислити 10953,48грн. Харківському обласному центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації для нарахування та виплати позивачу недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення та разової грошової Допомоги до 5 травня за 2007 та 2008 роки та організувати і проконтролювати їх призначення, нарахування та виплату; зобовязати Харківський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації нарахувати та виплатити 10953,48грн., недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення та разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 та 2008 роки; зобовязати ОСОБА_2 управління Державного казначейства України в Харківській області у разі необхідності здійснити безспірне списання на користь позивача з розрахунків відповідачів по справі 10953,48грн. заборгованості з щорічної допомоги на оздоровлення та разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 та 2008 роки.

18.02.2010р. позивач доповнив свої позовні вимоги та просить стягнути з відповідачів щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, згідно ч.4 ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та щорічну до 5 травня разову грошову допомогу в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком на підставі ч.5, ст..13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2009рік .

Представник відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Харківської районної адміністрації в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та представив письмові заперечення, в яких зазначив, що виплата щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2008роки ОСОБА_1 була нарахована та сплачена у відповідності до Законів України «Про державний бюджет України» на відповідні роки, Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р.№ 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно із ч.5ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивачу , як інваліду 2 групи, щорічно до 5 травня була передбачена виплата разової грошової допомоги у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ст..17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, в тому числі і виплата щорічної разової допомоги відповідно до ст..13 вказаного вище Закону.

Представник відповідача - Харківський обласний центр по нарахуванню та здійсненню виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та представив письмові заперечення, в яких зазначив, що ОСОБА_1 були нараховані та виплачені всі необхідні соціальні виплати. Та зазначив , що центр по нарахуванню та здійсненню виплат немає права самостійно визначати розміри соціальних виплат.

Представник відповідача - ОСОБА_2 управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та представив письмові заперечення, в яких зазначив, що ОСОБА_1 були нараховані та виплачені всі необхідні соціальні виплати.

Представник відповідача ОСОБА_2 управління Державного казначейства України у Харківської області у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву у якої зазначив, що до функції органів Державного казначейства України не входить контроль за нарахуванням соціальних виплат та щорічної грошової допомоги на оздоровлення, та просить розглядати справу без участі їх представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає позов таким що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 віднесено до 1 категорії, осіб, що постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи та має 2 групу інвалідності, що підтверджується посвідченням серії А№ 001753 та довідкою МСЄ серія ХАР № 026842. та він має статус інваліда війни, оскільки інвалідність повязана з перебуванням на військовій службі.(посвідчення серія Б № 469235 від 28.01.2003року).

27.10.2008року ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Харківського району Харківської області щодо перерахуванню щорічної разової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом за № 2-3967 від 18.11.08р. Управління праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації надало відповідь, в якій розяснено, що розмір виплати щорічної разової допомоги встановлювався законами про державний бюджет на відповідний рік. Усі виплати щорічної допомоги на оздоровлення та щорічної до 5 травня разової грошової допомоги за 2007,2008 роки були нараховані та виплачені у відповідності до Законів України «Про державні бюджети»на відповідні роки, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам 2 групи, захворювання яких пов»язане з ліквідацією наслідків на ЧАЕС виплачується щорічна грошова допомога на оздоровлення у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат.

З наданої довідки вбачається , що ОСОБА_1 була нарахована щорічна допомога на оздоровлення за 2007рік у грудні 2007року,за 2008рік у липні 2008року, за 2009рік у лютому , 2009року у розмірі 120,00грн. за кожен рік.

Законом України «Про Державний бюджет на 2007 рік» з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинено на 2007 рік дію частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. N 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 30 статті 71, яким зупинено на 2007 рік дію в частині надання безпроцентних та пільгових позик - пунктів 21 і 29 частини першої статті 20, пунктів 1 і 7 частини першої статті 21, пунктів 5 і 12 частини першої статті 22, пункту 1 частини першої статті 23, пункту 5 частини першої статті 36; в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати - пунктів 6 та 8 частини першої статті 30, пункту 1 частини першої статті 36, абзаців другого, третього та четвертого частини першої статті 37, абзаців другого, третього, четвертого частини першої та частини другої статті 39, статей 40, 41, 44, абзаців другого, третього, четвертого, пятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Дія абзацу 3 ч. 4 ст. 48 Закону України «Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була зупинена на 2008 рік в частині виплати допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту З розділу 3 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 28 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, тому відповідач з 09.07.2007 року по 31.12.2007рік та з 22.05.2008 р. під час виплати щорічної допомоги на оздоровлення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, повинен був керуватися ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 28.02.1991р., », а саме учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідам 2 групи в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат, один раз на рік.

У 2009 році положення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не змінювалися. Згідно ст..55 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009рік» дію положень ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щодо розміру виплат щорічної допомоги на оздоровлення зупинено не було і конкретних розмірів цих виплат не встановлено.

Оскільки, в період з 09.07.2007року по 31.12.2007року, та з 22.05.2008року стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була діючою, органи соціального захисту позивачу повинні були виплатити за 2007 у грудні 2007року , за 2008рік у липні 2008року, та за 2009рік в порядку та розмірах, визначених базовим законом, а не постановами Кабінету Міністрів України, а саме учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідам 2 групи в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат, один раз на рік. При чому, відповідно доч.7ст.48 Закону України «Про статус і соціальний

захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Стаття 46 Конституції України гарантує громадянам право на соціальний захист.

Відповідно до статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 01.01.2007 року по 09.07.2007 року конкретний розмір разової грошової допомоги до 5 травня особам, які постраждали, внаслідок ліквідації на Чорнобильської АЕС були встановлені певними нормами Закону України «Про Держаний бюджет України на 2007 року».

З 01.01.2008 року по 22.05.2008 року конкретні розмір разової грошової допомоги до 5 травня, особам, які постраждали, внаслідок ліквідації на Чорнобильської АЕС були встановлені певними нормами Закону України «Про Держаний бюджет України на 2008 року», відповідно.

Як вбачається з матеріалів справи щорічну разову грошову допомогу до 5 травня позивачу виплачено за в 2007 у розмірі 360,00грн., за 2008р. у розмірі 400грн. та за 2009р. у розмірі 430грн. в квітні місяці за кожен рік.

Таким чином, органи соціального захисту населення, здійснивши виплату щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2007 та 2008 роки у розмірах, встановлених Законом України «Про Держаний бюджет України на 2007 року»,«Про Держаний бюджет України на 2008 року», правомірно діяли на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначено діючим законодавством України. Отже, в період з 01.01.2007 року по 09.07.2007 року та в період з

01.01.2008року по 22.05.2008 року органи соціального захисту населення не мали повноважень здійснювати зазначені виплати у розмірах встановлених ст..13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки протягом цього часу положення базових законів не діяли.

Застосування законодавства України у такий спосіб, ґрунтується на висновках Конституційного Суду України, наведених в мотивувальній частині рішення від 03.10.1997 року №4-зп, який у п.З зазначив наступне: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які з змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скуповується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Виходячи з наведеного, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо покладення на органи соціального захисту населення обовязку здійснити виплату щорічної допомоги до 5 травня особам, які отримали таку допомогу у період з 01.01.2007 року по 09.07.2007р. та у період з

01.01.2008року по 22.05.2008 року, у розмірах встановлених законом про державний бюджет на

відповідний рік. Протягом цього часу органи соціального захисту населення діяли у відповідності з приписами діючого законодавства, а враховуючи разовий характер цих виплат, в момент їх здійснення особа реалізувала своє право на їх отримання, і як наслідок, у органу соціального захисту населення припинився обовязок щодо їх виплати

Однак, позивач за 2009рік отримав щорічну разову допомогу до 5 травня, значно нижчому розмірі ніж передбачено ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» оскільки Законом України «Про Державний бюджет України на 2009рік» дія ст.,13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії її соціального захисту»зупинено не було, конкретні розмірі грошових доплат до 5 травня встановлено теж не було. Отже, зазначена стаття була чинною на час виникнення між сторонами спірних правовідносин та встановлює позивачеві право на соціальний захист щодо отримання щорічної допомоги у розмірі кратному до мінімальної пенсії за віком.

Тому суд вважає, що вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача нарахувати та сплатити щорічну допомогу до 5 травня за 2009 рік у розмірі встановленому ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії її соціального захисту» 8 мінімальних пенсій за віком, підлягають задоволенню, та у суду немає права відмовляти позивачу у задоволенні позову з підстав невизначеності в законодавстві України розміру мінімальної пенсії за віком, який підлягає застосуванню при розрахунку разової щорічної допомоги до 5 травня відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії її соціального захисту».

Відповідно до п. 7 ст. 9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини.

Зі змісту ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» вбачається, що мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Таким чином, законодавчо визначено лише розмір мінімальної пенсії за віком, яка призначена особам, згідно із Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З урахуванням положення ч. 7 ст. 9 КАС України, суд, вважає, що у звязку з відсутністю закону, який регулює спірні правовідносини, а саме, розмір мінімальної пенсії за віком, який Застосовується при обчисленні розміру щорічної разової допомоги до 5 травня, необхідно застосувати норми закону, який регулює подібні правовідносини, а саме ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Прожитковий мінімум визначається Законом України «Про Державний бюджет України на відповідний рік».

Посилання відповідача на визначений постановою Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від

26.07.1996року за № 836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення, яка підлягала виплаті, суд вважає хибними з таких підстав.

Встановлений ще в 1996 році постановою Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 року за № 836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими законами України. Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме ст. 48 «Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та законодавство щодо розмірів мінімальних заробітних плат на 2007-2009 роки, а не Постанова Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від

26.07.1996 року за № 836.

Згідно ч.ч. З та 4 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України, завдання адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненій ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Що стосується заяви зазначених позовних вимог до Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації,

Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації та Головного управління Державного казначейства України в Харківської області, то в задоволенні їх слід відмовити, оскільки зазначені особи не є відповідачами по даній справі.

Отже, з урахуванням наведеного та враховуючи, що суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування зазначених виплат замість органу, якому надані такі повноваження, суд також приходить до висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.2ст.19 Конституції України; .ч.4ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.91р. в редакції закону від 09.07.07р.; Закону України «Про

/

Державний бюджет на 2007рік»; ст..54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008рік та про змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р.,№107-У; ст..553акону України «Про Державний бюджет на 2009рік»; ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту»; рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. N 6-рп/2007; рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 ст..ст.71,72,86,94,98,99,100,160-163,п.4ч.2;ст.. 162,ст..ст. 167,186,254Кодексу адміністративного

судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації про призначення, нарахування та виплату недоотриманих сум соціальних виплат задовольнити частково.

Зобов»язати Управління праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоотриману щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2009 рік.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоотримані суми щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат за 2007, 2008 та 2009 роки

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На постанову протягом 10 днів з дня її проголошення може бути подано заяву про апеляційне оскарження, після чого протягом 20 днів може бути подано апеляційну скаргу, через Харківський районний суд до Апеляційного суду Харківської області або в порядку ч. 5 ст. 186 Кодексу Адміністративного Судочинства України.

Суддя Я.А.Шинкарчук