Справа № 812/1137/17
Суддя: Ханова Раїса Федорівна
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кисельова Є.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року справа №812/1137/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

судді: Василенко Л.А.

ОСОБА_2

при секретарі

судового засідання ОСОБА_3

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_4 за довіреністю від 01.08.2017 року

від відповідача: ОСОБА_5 за довіреністю від 16.08.2017 року

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_6

на постанову Луганського окружного адміністративного суду

від 28 вересня 2017 року

по адміністративній

справі № 812/1137/17

за позовом ОСОБА_6

до Головного управління ДФС у Луганській області

про изнання протиправними та скасування податкових

повідомлень-рішень від 20.06.2017 №№ 8938-13, 8939-13, 8941-13, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 (далі позивач) у серпні 2017 року звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Луганській області (далі - відповідач, податковий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.06.2017 №№ 8938-13, 8939-13, 8941-13 , якими визначено податкове зобовязання по податку на нерухоме майно, відємне від земельної ділянки за 2016 рік (а.с.4-5).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено з огляду на його необґрунтованість. Суд першої інстанції дійшов висновку, що у 2016 році застосуванню підлягають ставки податку на нерухоме майно, відємне від земельної ділянки, які запроваджені рішенням Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 29.01.2015 року № 4288, оскільки саме це рішення встановлює розмір ставки по даному податку на 2016 рік (а.с.90-92).

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу на постанову суду та, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі (а.с. 77-82).

Заявник апеляційної скарги, пославшись на положення пп.пп.266.5.1 ст.266 ПК України (в редакції, чинній на час прийняття ППР), п.3 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20.12.2016 року № 1791-VІІІ (далі Закон № 1791-VІІІ), рішення Сєвєродонецької міської ради № 1200 від 26 січня 2017 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.05.2016 року, № 419 «Про затвердження нової редакції додатку № 1 до рішення міської ради від 29.01.2015 року, № 4288 «Про затвердження Положень про податок на майно та акцизний податок», прийшла до висновку про протиправність застосування ставки податку у розмірі 2% спірними рішеннями податкового органу, не застосування судом першої інстанції вищенаведених норм Податкового кодексу України та Закону № 1791-VІІІ, відсутність повноти та всебічності зясування обставин у справі, тобто, на думку позивача, рішення є незаконним та необґрунтованим. Також позивач вказує, що судом застосовано норму пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України не в редакції, чинній на час складання оскаржуваного ППР 20.06.2017 року.

Апеляційний розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до статті 41 КАС України.

Представник позивача у суді апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги підтримав, просив оскаржуване судове рішення скасувати та задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив постанову суду першої інстанції залишити в силі.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач є власником обєктів нерухомого майна, розташованих за адресою:

-пр. Гвардійський,10, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, що складається з нежитлового приміщення з підвалом загальною площею 1906,1 м2 (згідно договору купівлі-продажу комунального майна-частини нежитлової будівлі від 24.03.2000 р.), (а.с.10-12);

-пр. Гвардійський,10, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, загальною площею 16,2 м2 (згідно договору купівлі-продажу комунального майна - нежитлового приміщення від 27.12.2001), (а.с.13-15);

-пр. Гвардійський,10-а, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, загальною площею 479,9 м2 (згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна-частини від 15.10.2002 р.), (а.с.16).

Головним управлінням ДФС у Луганські області 20.06.2017 року згідно з пп.54.3.3. п.54.3 ст.54, пп.266.7 п.266.7 ст.266 ПК України прийнято три податкові повідомлення-рішення № 8938-13, № 8939-13, № 8941-13, якими визначено суму податкового зобовязання за платежем: «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які є власниками обєктів нежитлової нерухомості». Зокрема:

- податковим повідомленням-рішенням № 8938-13 визначено суму податкового зобовязання за податковий період 2016 рік в розмірі 52532,12 грн. (а.с.6),

- податковим повідомленням-рішенням № 8939-13 визначено суму податкового зобовязання за податковий період 2016 рік в розмірі 13226,04 грн. (а.с.7),

- податковим повідомленням-рішенням № 8941-13 визначено суму податкового зобовязання за податковий період 2016 рік в розмірі 446,47 грн. (а.с.8).

Рішенням Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 29.01.2015 № 4288, серед іншого, затверджено Положення «Про податок на нерухоме майно, відємне від земельної ділянки» (а.с. 38).

У додатках №№ 1, 2, 3 до вказаного рішення встановлені ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з 01.01.2015 року, зокрема: - для обєктів нежитлової нерухомості - 2 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року (а.с.80-83).

Рішенням Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 30 травня 2016 року № 419 вирішено викласти в новій редакції додаток № 1 до рішення міської ради від 29.01.2015 року № 4288 «Про затвердження Положень про податок на майно та акцизний податок» згідно з додатком до цього рішення.

Згідно додатку до рішення ради від 30 травня 2016 року № 419 ставка податку для обєктів нежитлової нерухомості складає: для присадибних будівель (сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, того) та надземних та підземних гаражів 0,1 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Рішенням Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 26.01.2017 року №1200 внесені зміни до рішення від 30.05.2016 року № 419, а саме змінені ставки податку для обєктів нежитлової нерухомості, зокрема, для фізичних осіб для обєктів нежитлової нерухомості 0,5 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року; - для присадибних будівель (сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, того) та надземних та підземних гаражів 0,01 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року (а.с. 36).

Спірним питанням у даній справі є правомірність податкових повідомлень-рішень, правомірність застосування ставки податку в розмірі 2 % при визначенні суми податкового зобовязання.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України (далі ПК України).

Податковим кодексом України визначені принципи, на яких ґрунтується податкове законодавство, зокрема, пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України визначено принцип стабільності, який говорить, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Даний принцип добре застосований у положеннях підпункту 12.3.4. пункту 12.3. статті 12 ПК України, яким визначено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Частиною 3 статті 27 Бюджетного кодексу України встановлено, що Закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету (зменшують надходження бюджету та/або збільшують витрати бюджету) і приймаються: не пізніше 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку планового бюджетного періоду; після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Таким чином, правила прийняття місцевими радами рішень щодо встановлення розмірів податків, які справляються до бюджетів та формують їх доходну частину, що визначені податковим та бюджетним законодавством, є однаковими.

З наведених положень податкового та бюджетного законодавства вбачається, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Відповідно до пп 266.5.1. п. 266.5 ст.266 ПК України (в редакції, яка діяла на час звітного податкового періоду 2016 рік), ставки податку для обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких обєктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Отже, рішення Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 29.01.2015 №4288, яким встановлено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 2% від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, правомірно застосовано податковим органом при розрахунку зазначеного податку, оскільки даним рішенням міської ради у відповідності до вимог Податкового кодексу України, визначено розмір ставки по даному податку на 2016 рік.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що рішення Сєвєродонецької міської ради Луганської області стосовно податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, прийняте в 2017 році, саме 26.01.2017 року , не може бути застосоване при розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік. Зазначене рішення прийнято на виконання вимог Податкового кодексу України з урахуванням Закону № 1791-VІІІ та застосовується з 01.01.2017 року при розрахунку відповідного податку на майно, відмінне від земельної ділянки, на 2018 рік.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на принцип, закріплений у статті 58 Конституції України, який визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Тлумачення даної норми надав Конституційний Суд України своїм рішенням від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі № 1-7/99. З огляду на те, що рішення Сєвєродонецької міської ради Луганської області №1200, яким внесені зміни до рішення від 30.05.2016 року № 419 та на яке посилається заявник апеляційної скарги, прийняте 26.01.2017 року, його дія не розповсюджується на визначення податкового зобовязання по податку на нерухоме майно, відємне від земельної ділянки за 2016 рік.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив постанову із дотриманням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. 24, ст. 41, ст. 167, ст. 184, ч.1 ст. 195, ст. 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року по справі № 812/1137/17 залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року по справі № 812/1137/17 залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 07 листопада 2017 року. Повний текст ухвали складений та підписаний 07 листопада 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя : Р.Ф. Ханова

Судді: Л.А. Василенко

ОСОБА_2