Справа № 438/890/17
Суддя: Хемич О. Б.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 438/890/17
Провадження № 2-а/438/38/2017
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

07.11.17 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області у складі:

головуючого судді Хемич О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Шепітчак О.В.

позивач ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориславі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориславської міської ради Львівської області про визнання протиправними рішень суб'єктів владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії у відповідності до законодавства України,

встановив:

На розгляд Бориславського міського суду Львівської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Бориславської міської ради з вимогами визнати рішення Бориславської міської ради Львівської області №1789 від 26.02.2015р. «Про затвердження проекту плану зонування території м. Борислава» протиправним та зобов'язати Бориславську міську раду самостійно скасувати його чинність та чинність плану зонування території м. Борислава як протизаконні.

Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 09.10.2017 р. відкрито провадження у даній справі.

У поданому адміністративному позові позивач просить поновити шестимісячний строк позовної давності оскарження відмови Бориславської міської ради самостійно у відповідності до вимог ст.19 Конституції України привести у відповідність із законом своє рішення №1789 від 26.02.2015р., виявлене у письмовому акті від 13.02.2017р. № Ф-190, у зв'язку з відсутністю позивача в Україні на кінцевий термін позовної давності оскарження на 13.08.2017р., тому просить причини пропуску строку позовної давності вважати поважними.

26.10.2017 року через канцелярію суду відповідачем було подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв'язку із пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Позивач підтримав своє клопотання про визнання причин пропуску звернення до суду поважними, та заперечив проти залишення позовної заяви без розгляду, пояснивши, що строк звернення до суду пропущений позивачем виключно з поважних причин, а саме: у зв'язку із тим, що він дізнався про відмову Бориславської міської ради самостійно скасувати своє протиправне рішення №1789 від 26.02.2015р. лише 13.02.2017р., при цьому з 01.06.2017р. до 29.08.2017р. він перебував за межами України і не міг належно підготуватись для звернення до суду. При цьому позивач також наголошував, що предметом позову є саме оскарження відмови Бориславської міської ради самостійно скасувати своє рішення про зонування, а не саме рішення і про відмову йому стало відомо саме 13.02.2017р.

Представник відповідача підтримав аргументи та вимоги свого клопотання й просив суд залишити позовну заяву без розгляду, у зв'язку з пропуском установленого законом строку звернення до адміністративного суду.

Заслухавши думку позивача, представника відповідача щодо визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та залишення позовної заяви без розгляду, перевіривши матеріали справи, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд вважає, що клопотання позивача щодо поновлення строку на звернення до суду не підлягає задоволенню, а клопотання відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, право на судовий захист гарантується кожному. Особа, право, свобода чи інтерес якої порушуються, не визнаються чи оспорюються, має право на звернення до суду за їх захистом чи поновленням.

Згідно з вимогами ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У цьому контексті суд наголошує на тому, що строки звернення до адміністративного суду, як і строки давності, є важливим інструментом, використання якого дозволяє забезпечити, зокрема, дотримання принципу правової визначеності.

Подібне трактування строків давності (яке може бути застосованим і для строків звернення до суду) неодноразово викладав у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини. Так, у п.137 рішення у справі «ОСОБА_3 проти України» Суд зазначив, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними.

Окрім того, в постанові від 16.11.2016 року у справі №6-2469цс16 Верховний Суд України виклав правову позицію, в якій також вказав на те, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

При цьому, як зазначає Верховний Суд України в цій же постанові від 16.11.2016 року в справі №6-2469цс16, порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦПК України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Враховуючи наведене, суд відзначає, що в даній адміністративній справі предметом спору є оскарження рішення Бориславської міської ради Львівської області №1789 від 26.02.2015р. «Про затвердження проекту плану зонування території м. Борислава» протиправним, зобов'язати Бориславську міську раду самостійно скасувати його чинність та чинність плану зонування території м. Борислава як протизаконні.

Як вбачається з копії часопису «Нафтовик Борислава» від 20.03.2015р. №21 (8555) рішення Бориславської міської ради Львівської області №1789 від 26.02.2015р. «Про затвердження проекту плану зонування території м. Борислава» було опубліковано у даному часописі, а як вбачається з скріншоту офіційного сайту Бориславської міської ради Львівської області дане рішення було розміщено на даному сайті у розділі «Рішення міської ради» та в розділі «містобудівна документація», який створено 04.12.2015р.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; надання інформації за запитами на інформацію.

Суд зауважує, що із даним адміністративним позовом позивач звернувся до суду лише 06.10.2017 року, про що свідчить відмітка суду на заяві. Таким чином, на час подання позивачем цього позову до суду, позивачем було пропущено шестимісячний строк звернення до суду.

Щодо посилань позивача на те, що він оскаржує відмову відповідача скасувати своє рішення, про яку він дізнався лише 13.02.2017р., та як на підставу поважності пропуску строків звернення до суду посилається на перебування за кордоном з 01.06.2017р. до 29.08.2017р., то суд такі до уваги не приймає, оскільки позивач просить у своєму адміністративному позові визнати рішення Бориславської міської ради Львівської області №1789 від 26.02.2015р. «Про затвердження проекту плану зонування території м. Борислава» протиправним та зобов'язати Бориславську міську раду самостійно скасувати його чинність та чинність плану зонування території м. Борислава як протизаконні, а оскаржуване рішення було оприлюднене 20.03.2015р. Крім того, у листі зверненні ОСОБА_1 від 03.02.2017р. та листі-відповіді Бориславської міської ради від 13.02.2017р. №Ф-190 , мова йде про зупинення дії рішення Бориславської міської ради №1789 від 26.02.2015р. «Про затвердження проекту плану зонування території м. Борислава», а не про скасування рішення.

Також, суд констатує, що позивачем у свою чергу не надано і жодних інших доказів в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, в силу чого, у суду немає підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Так, чинним процесуальним законом, а саме ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч.1 цієї статті, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно ч.2 ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи

У відповідності до п.9 ч.1 ст.155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

При викладених вище обставинах, суд не знаходить підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, адже сутність зазначеного інституту полягає в тому, що особа, яка звертається до суду за захистом порушеного права була не в змозі зробити це внаслідок незалежних від неї обставин, зокрема, якщо цьому перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія, яких у даному випадку не встановлено.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 пропущено строк звернення до адміністративного суду з даним позовом, а з матеріалів справи не встановлено підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та для постановлення іншого рішення, суд вважає необхідним застосувати зазначені вище норми закону та залишити позовну заяву без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 155, 158-160, 165, 167 КАС України, суд

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Бориславської міської ради Львівської області про визнання протиправними рішень суб'єктів владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії у відповідності до законодавства України залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено протягом 5 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Бориславський міський суду Львівської області, згідно ст. 186 КАС України. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з ч. 3 ст. 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано, згідно ст. 254 КАС України. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.Б.Хемич