Справа № 821/1205/17
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1205/17
09 год. 55 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Попова В.Ф.,

при секретарі: Васильєвій В.В.,

за участю:

представника позивача - Гончарова М.В.,

представника третьої особи - Маєвської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю "ім. Латиських Стрільців" до державного реєстратора Управління агропромислового розвитку Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області Сухонова Дмитра Миколайовича, третя особа на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "АПК Грін Лайн" про визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора,

встановив:

Відповідно до договору оренди землі від 26.06.2012, зареєстрованого в Державному реєстрі земель - 22.08.2012 року, ТОВ "ім. Латиських Стрільців" прийняв у ОСОБА_5 в строкове платне користування дві земельні ділянки сільгосппризначення площею 2,7547 га та 2,7666 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на п'ять років до 22.08.2017 року з правом пролонгації (т. 1 а.с. 47-48).

09.03.2017 року ОСОБА_5 укладено два договори про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) з ТОВ "АПК Грін Лайн", предметом яких є ті ж самі земельні ділянки площею 2,7547 га та 2,7666 га, які перебувають в оренді ТОВ "ім. Латиських Стрільців". Договори емфітевзису укладені строком на десять років (т.2 а.с. 19-20, 42-43).

Відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Сухоновим Д.М. на підставі прийнятих ним оскаржуваних рішень від 17.05.2017 (індексний номер 35219805) та від 13.05.2017 (індексний номер 35158540) проведено державну реєстрацію вказаних договорів емфітевзису з зазначенням дати виникнення речового права ТОВ "АПК Грін Лайн" на дані земельні ділянки з 23.08.2017 року (т.2 а.с. 17, 39-40).

13.06.2017 року ТОВ "ім. Латиських Стрільців" відповідно до умов договору оренди, за два місяці до його закінчення, направлено ОСОБА_5 лист-повідомлення щодо поновлення договору оренди землі та додаткову угоду до договору (т. 1 а.с. 211-212).

06.09.2017 року ОСОБА_5 звернулася до Цюрупинського районного суду Херсонської області з позовом до ТОВ "ім. Латиських Стрільців" про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме земельних ділянок площею 2,7547 га та 2,7666 га (т. 1 а.с. 168-173).

10.08.2017 року ТОВ "ім. Латиських Стрільців" (далі - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до державного реєстратора Управління агропромислового розвитку Білозерської РДА Херсонської області Сухонова Д.М. (далі - відповідач), третя особа на стороні відповідача - ТОВ "АПК Грін Лайн", в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) за ТОВ "АПК Грін Лайн", а саме:

індексний номер 35219805 від 17.05.2017 р. щодо земельної ділянки площею 2,7547 га кадастровий номер НОМЕР_1;

індексний номер 35158540 від 13.05.2017 р. щодо земельної ділянки площею 2,7666 га кадастровий номер НОМЕР_2.

Позивач вважає, що реєстрація прав користування земельними ділянками за ТОВ "АПК Грін Лайн" суперечать вимогам ч. 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV), яким закріплено імперативну норму щодо моменту виникнення речових прав на нерухоме майно, а саме з моменту державної реєстрації, а не з дати, визначеної в договорі або визначеної державним реєстратором.

Зазначає, що відповідачем також не виконані вимоги ст. 10 зазначеного закону та приписи п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок № 1127) щодо встановлення наявності в реєстрі інших речових прав та обтяжень на вищезазначені дві земельні ділянки на момент вчинення реєстрації договору емфітевзису, тобто не встановлено відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами, що призвело до наявності в реєстрі подвійної реєстрації речових прав на одне й те саме нерухоме майно.

Позивач вважає, що фактично, договори емфітевзису укладені між ОСОБА_5 та ТОВ "АПК Грін Лайн" в період дії договору оренди цих земельних ділянок позивачем, а саме - 09.03.2017 року, а тому у державного реєстратора не було правових підстав здійснювати їх державну реєстрацію, навіть з приміткою щодо початку виникнення у емфітефта речового права на користування земельними ділянками з 23.08.2017 року. Законом № 1952-IV не передбачено будь яких виключень чи права державного реєстратора визначати момент, з якого речове право вступає в дію, окрім як прямо встановленого в Законі шляхом його державної реєстрації.

Враховуючи зазначене, просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, в своїх письмових запереченнях на позов посилається на те, що ним під час прийняття оскаржуваних рішень про державну реєстрацію права користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) за ТОВ "АПК Грін Лайн" було належним чином перевірено інформацію щодо наявності вже зареєстрованих речових прав на зазначені земельні ділянки. Так, згідно витягів з Державного земельного кадастру на момент вчинення реєстраційних дій в реєстрі значилися відомості щодо права користування даними ділянками позивачем на умовах оренди строком на п'ять років, тобто до 22.08.2017 року. Строковість дії оренди передбачена ч. 1 ст. 759, 792 ЦК та ст. 31 Закону України "Про оренду землі". Згідно вимог ст. ч. 1 ст. 102-1 ЗК право емфітевзису виникає на підставі договору, строк дії якого також встановлюється самим договором (ч. 1 ст. 407 ЦК). Враховуючи зазначені вимоги Закону та п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону № 1952-IV, відповідачем проведено реєстрацію права емфітевзису з зазначенням дати його вступу в дію, тобто з 23.08.2017, вже після спливу строку дії оренди - 22.08.2017. Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що вимоги Закону № 1952-IV та Порядку № 1127 ним виконані в повному обсязі та подвійної реєстрації не допущено, тому просить в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи проти позову заперечувала.

В судовому засіданні зазначила, що згідно вимог ст. 6, 17 КАС судовому захисту підлягає лише порушене право та інтереси позивача рішенням, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, а так як на момент звернення до суду та під час розгляду справи по суті права позивача не були порушені, оскільки право оренди у останнього закінчилося 22.08.2017 у зв'язку з закінченням строку його дії прямо зазначеного у договорі.

Вважає, що нормами Цивільного кодексу передбачено, що право емфітевзису виникає саме з умов, визначених та прописаних в договорі, а тому, якщо сторонами в договорі визначено дату набуття землекористувачем права емфітевзису, а саме з 23.08.2017, то державний реєстратор здійснює його державну реєстрацію саме в порядку, визначеному у договорі. А тому, представник третьої особи не вбачає в діях державного реєстратора порушень Закону.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-ІV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 18 Закону № 1952-IV встановлено порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі заяви, під час якого здійснюється, зокрема, перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав).

Згідно з ч. 3 ст. 10 Закону № 1952-IV, державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що законодавець ставить перед державним реєстратором обов'язок щодо встановлення відповідності заявлених прав, зокрема, відомостям, що містяться в Державному реєстрі речових прав, Державному земельному кадастрі та Єдиному реєстрі дозвільних документів, використовувати відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень, робити запити у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав (ч. 1 ст. 11 Закону № 1952-IV).

Підставою для відмови в державній реєстрації прав є, зокрема, наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Суд зазначає, що законодавство не виділяє який саме вид речового права підлягає реєстрації, чи це право користування (сервітут), чи право емфітевзису, право оренди (суборенди) земельної ділянки, найму, а зазначає, що будь-яке речове право виникає з моменту його державної реєстрації.

Тому, суд погоджується з обґрунтуванням позивача, що державний реєстратор зобов'язаний при прийнятті рішення про реєстрацію речового права керуватися тільки Законом № 1952-IV. Більше того, суд зазначає, що можливість державного реєстратора обирати та зазначати момент виникнення та/або початок дії речового права взагалі даним законом не передбачено. Тому, посилання відповідача на норми Земельного чи Цивільного Кодексів України стосовно виду договору, строків дії, умов та інших особливостей цивільно - правових договорів є неприйнятними, оскільки у нього відсутня компетенція застосовувати ці норми права при вчиненні реєстраційних дій, крім норм визначених Законом № 1952-IV.

В судовому засіданні представник третьої особи наголошувала на тому, що Земельним кодексом детально не регламентовано момент виникнення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), а приписами ст. 407, 408 ЦК визначено, що умови та строк права емфітевзису встановлюється саме договором.

З цього приводу суд зазначає, що предметом розгляду цієї справи є перевірка правомірності вчинення державним реєстратором реєстраційних дій і не дає оцінку укладеним сторонами цивільно-правовим угодам. Спір щодо переважного справа, початку чи закінчення строку дії договорів оренди земельної ділянки чи емфітевзису є цивільно-правовим і підлягає розгляду в суді загальної юрисдикції. Реєстрація зазначених договорів є обов'язковою умовою для набуття речових прав по укладеним договорам, але є похідною від цих договорів і здійснюється в порядку визначеному Законом 1952-IV.

Суд погоджується з твердженням позивача, що державним реєстратором було неправомірно здійснено реєстрацію права емфітевзису в період існування в реєстрі вже зареєстрованого права оренди навіть за умови зазначення вступу в дію з 23.08.2017 року, Така реєстрація є подвійною, оскільки породжує права і обов'язки у різних суб'єктів на один і той же предмет нерухомості.

Реєстрація з такою умовою не передбачена діючим законодавством, у реєстратора відсутня компетенція на вчинення саме такої реєстрації і такі дії порушують не тільки порядок вчинення реєстраційних дій, але і права ТОВ "ім. Латиських Стрільців" на пролонгацію договору оренди землі, оскільки відповідно до листа-повідомлення, направленого ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 211) позивач мав намір відповідно до умов договору оренди та Закону України "Про оренду землі" скористатися своїм переважним правом перед іншими особами на укладення договору на новий строк.

Таким чином, відповідачем порушено вимоги ч. 3 ст. 10 Закону № 1952-IV оскільки встановивши наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно він здійснив державну реєстрацію договорів емфітевзису укладених між ОСОБА_5 та ТОВ "АПК Грін Лайн" в період дії договору оренди цих земельних ділянок з позивачем.

Суд наголошує, що момент підписання договору або пряме зазначення в ньому дати набуття речового права не є моментом вступу їх в силу на відміну від його державної реєстрації відповідно до вимог Закону 1952-IV. А тому, наявність чи відсутність в ЦК та ЗК детальної процедури та зазначення моменту виникнення права емфітевзису не впливає на необхідність виконання відповідачем вимог ч. 2 ст. 3 Закону № 1952-IV, де зазначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації виникають з моменту такої реєстрації.

Сторони визнали в судовому засіданні, що договір емфітевзису потребує державної реєстрації.

Факт звернення ОСОБА_5 до суду з позовом про витребування з незаконного володіння ТОВ "ім. Латиських Стрільців" спірних земельних ділянок та наявність листа ОСОБА_5 від 18.02.2017 (т. 2 а.с 15), адресованого директору ТОВ "ім. Латиських Стрільців" щодо повернення їй земельних ділянок не є визначальним для вчинення реєстраційних дій та не свідчить про розірвання чи припинення оренди, оскільки процедура пролонгації та припинення чітко визначається не тільки договором а й ЗК України і повинна вчинятись у визначений ними спосіб та строки.

Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією суду, висловленої в постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року № 6-219цс14.

Враховуючи вищезазначене, та вимоги ч. 2 ст. 71 КАС України, згідно яких в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд приходить до висновку про недоведеність державним реєстратором Управління агропромислового розвитку Білозерської РДА Херсонської області Сухоновим Д.М. правомірності прийнятих ним рішень, а тому позовні вимоги задовольняє в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161-163 КАС України, суд,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Управління агропромислового розвитку Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області Сухонова Дмитра Миколайовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) за ТОВ "АПК Грін Лайн", а саме:

індексний номер 35219805 від 17.05.2017 р. щодо земельної ділянки площею 2,7547 га кадастровий номер НОМЕР_1;

індексний номер 35158540 від 13.05.2017 р. щодо земельної ділянки площею 2,7666 га кадастровий номер НОМЕР_2.

Стягнути з Управління агропромислового розвитку Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області (код ЄДРОПУ 00734587) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь товариства з додатковою відповідальністю "ім. Латиських Стрільців" () витрати зі сплати судового збору у розмірі 3200 грн (три тисячі двісті гривень).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 03 листопада 2017 р.

Суддя Попов В.Ф.

кат. 6.3.