Справа № 461/2782/17
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/8333/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Богаченка С. І.,

суддів Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника Львівської міської ради ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м. Львова від 30 червня 2017 року у справі № 461/2782/17 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, Управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

19 квітня 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради, в якому просив визнати неправомірною бездіяльність Львівської міської ради з розгляду його заяви про погодження вибору місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га в урочищі Голоско житлового району «Збоїща» у м. Львові для будівництва та обслуговування житлового будинку та зобов'язати Львівську міську раду розглянути на пленарному засіданні сесії вказану заяву в строки, порядку та у спосіб, передбачені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельним кодексом України та прийняти відповідне рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Львівською міською радою, як субєктом владних повноважень, до виключної компетенції якого віднесено питання регулювання земельних відносин, не розглянуто в місячний термін подану ним заяву про погодження вибору місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та не прийнято за результатами її розгляду рішення, що призвело до порушення його права на розгляд вказаного питання компетентним органом.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 30 червня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, Львівська міська рада подала апеляційну скаргу на неї, в якій просила постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позивачу правомірно було надано відповідь на його заяву Управлінням земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради, оскільки підстави для розгляду такої на пленарному засіданні Львівської міської ради були відсутні.

Представник Львівської міської ради в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Представник позивача в судовому засіданні заперечила проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржене рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просила відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 має статус учасника бойових дій (посвідчення від 22 квітня 2015 року серії МВ № 007861).

13 лютого 2017 року ОСОБА_3 звернувся з письмовою заявою до Львівської міської ради щодо погодження вибору місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, орієнтовною площею 0.10 га в урочищі Голоско житлового району «Збоїща» у м. Львові, до якої було долучено план земельної ділянки масштабу 1:500, виконаний спеціалізованою організацією із визначеними межами ділянки, довідки із звітності з кількісного обліку земель про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, видані відділом Держгеокадастру у м. Львові 27 травня 2016 року № 31-1323-0.2-4267/9-16АП, 04 листопада 2016 року № 31-1323-0.2-8043/9-16АП, копії паспорта громадянина України, ідентифікаційного коду та посвідчення учасника бойових дій.

У відповідь на вказану заяву Управлінням земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради листом від 21 березня 2017 року № 2403-1663 повідомило позивача про те, що запропонована ним до закріплення земельна ділянка відповідно до плану зонування Шевченківського району м. Львова, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 21 травня 2015 року № 4657, входить в зону Ж-2 (зона малоповерхової забудови 4 поверхи). Також зазначено, що питання про надання земельних ділянок для індивідуального будівництва учасникам антитерористичної операції перебуває на стадії опрацювання, у звязку з чим позивачу повернено пакет його документів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що Львівською міською радою належним чином не розглянуто заяву позивача, натомість скеровано її до Управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради, яке розглянуло вказане звернення по суті, не маючи на те відповідних повноважень.

Суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Частиною першою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно із пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з частиною першою статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Водночас згідно з частиною сьомою цієї статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявою для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання її у власність, за результатами розгляду якої визначені статтею 118 Земельного кодексу України органи приймають одне з відповідних рішень. Відмова в наданні такого дозволу повинна бути мотивованою і можлива лише у визначених випадках. При цьому, розгляд клопотання заінтересованої особи щодо вирішення зазначеного питання повинно прийматися виключно на пленарному засіданні сільської, селищної, міської ради.

Як видно з матеріалів справи, розгляд заяви позивача про погодження вибору розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га в урочищі Голоско житлового району «Збоїща» у м. Львові для будівництва житлового будинку не було винесено на чергове пленарне засідання та не прийнято відповідного рішення, а лише скеровано до Управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради, яким її повернуто позивачу.

Суд зазначає, що оскільки питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сесії відповідної місцевої ради, самостійне вирішення таких питань Управлінням земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради суперечить наведеним вище нормам законодавства.

Таким чином, згадана вище заява ОСОБА_3 на пленарному засіданні Львівської міської ради протягом встановленого строку не вирішувалась, що свідчить про допущену нею протиправну бездіяльність, відтак, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Посилання відповідача на відсутність підстав для задоволення заяви позивача в обґрунтування невнесення на розгляд такої заяви на пленарне засідання суд не бере до уваги, оскільки вказана обставина не позбавляє його обовязку розглянути заяву у відповідності до вимог чинного законодавства.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Львівської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 30 червня 2017 року у справі № 461/2782/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7

Повний текст судового рішення виготовлено 07 листопада 2017 року.