Справа № 803/243/17
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

23 жовтня 2017 року м. Київ К/800/26339/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу Луцької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22 березня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2017 року у справі за позовом Луцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області до Луцької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 2 серпня 2017 року касаційну скаргу залишено без руху у зв'язку з невідповідністю вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України, а особі, яка її подала, надано строк для усунення вказаних недоліків.

У визначений строк недоліки усунуто.

У лютому 2017 року Луцький міський відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати рішення Луцької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про застосування штрафних фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 8 листопада 2016 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що рішенням Луцької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області № від 8 листопада 2016 року застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 174647,53 грн. Позивач вважає вказане рішення протиправним, оскільки в період з 21 лютого 2014 року по 25 грудня 2015 року ним своєчасно проводилось перерахування єдиного внеску до бюджету. Також позивач вказує, що з 1 жовтня 2013 року повноваження щодо надходжень та обліку єдиного соціального внеску передано від Пенсійного фонду України до Міністерства доходів і зборів України, у зв'язку з чим змінено реквізити отримувача коштів, а тому у зв'язку із зміною реквізитів призначення платежу, позивачем у платіжних дорученнях при перерахуванні єдиного внеску було допущено помилку при зазначенні рахунку. Позивач стверджує, що допущена помилка при зазначенні рахунку не призвела до ненадходження коштів до бюджету.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 22 березня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2017 року, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Луцької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про застосування штрафних фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 8 листопада 2016 року № .

Так, судами встановлено, що позивачем перераховано суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з жовтня по листопад 2013 року в розмірі 669870,04 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №458, № 461 від 21 жовтня 2013 року та № 508, № 511 від 20 листопада 2013 року.

Також судами встановлено, що у вказаних платіжних дорученнях помилково зазначено невірний рахунок платежу №0318 замість правильного №0318.

17 грудня 2013 року Луцький міський відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області звернувся до Луцької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області із проханням помилково сплачені кошти на рахунок №0318 в розмірі 669870,04 грн перерахувати на рахунок №0318, так як позивачу стало відомо що кошти, які він сплачував зараховані не на той рахунок.

20 грудня 2013 року складено висновок про повернення переплати по єдиному внеску №7382-20 та 23 грудня 2013 року здійснено перерахування коштів з одного бюджетного рахунку 0318) на інший 0318 - для військовослужбовців), що підтверджується зворотнім боком облікової картки платника податків.

Проте в подальшому Луцькою об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області винесено рішення № від 8 листопада 2016 року про застосування штрафу до Луцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області в розмірі 171122,80 грн за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та нараховано пеню у розмірі 2824,24 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що оскільки суми єдиного внеску були зараховані позивачем на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжних дорученнях під час сплати суми єдиного внеску не є достатньою правовою підставою для висновку про несвоєчасну сплату необхідної суми грошового зобов'язання, а, відтак, і для застосування штрафних (фінансових) санкцій. Таким чином, позивачем своєчасно та в повному обсязі сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 21 лютого 2014 року по 25 грудня 2015 року, який зарахований до бюджету, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для застосування відповідачем штрафних санкцій та пені.

Крім того, суди виходили з того, що помилка в реквізитах платежу при зазначенні розрахункового рахунку платника єдиного внеску не впливає на своєчасність сплати таким платником єдиного внеску до бюджету. Така помилка впливає лише на не відображенні сплачених сум єдиного внеску в обліковій картці платника.

Луцька об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

У касаційній скарзі Луцька об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області посилається на те, що відповідно до вимог Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, відповідальність за правильність заповнення реквізитів розрахункового документа покладено на платників, а тому чинним законодавством передбачена відповідальність виключно платника за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску, незалежно від причин такої невчасної сплати та не передбачено можливості звільнення такого платника податку від застосування штрафних санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у разі невірного визначення платником номеру банківського рахунку, чи з будь - яких інших причин.

Крім того, відповідач посилається на необґрунтованість тверджень позивача про те, що помилкове зазначення коду бюджетної класифікації під час сплати єдиного внеску нібито не є достатньою правовою підставою для висновку про несвоєчасну сплату грошового зобов'язання, оскільки в результаті помилкової сплата позивачем єдиного соціального внеску на інший рахунок утворилася недоїмкою, яка рахувалася за позивачем до отримання Луцькою об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області заяви платника про перерахування вказаного платежу на відповідний рахунок, оскільки податковий орган наділений правом здійснювати перерахування єдиного соціального внеску з одного рахунку на інший, тільки на підставі заяви такого платника.

Проте із вказаними доводами Луцької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області погодитись не можна з огляду на те, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений Податковим кодексом України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених цим Кодексом.

Так, для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений

Податковим кодексом України, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету. А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов'язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений вказаною нормою Податкового кодексу України строк, а відтак і для застосування відповідних штрафних (фінансових) санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанову Верховного Суду України від 16 червня 2015 року №21-377а15.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 244 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.Конец формы

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Луцької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 22 березня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2017 року у справі за позовом Луцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області до Луцької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про скасування рішення, а додані до касаційної скарги матеріали повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець