Справа № 817/1348/17
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 листопада 2017 р.Р і в н е 817/1348/17
16год. 35хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів головуючий суддя Зозуля Д.П., суддів: Недашківської К.М. Махаринця Д.Є. , за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "НАДІЯ-ЛЮКС 2015"
доДержавної служби України з безпеки на транспорті
про визнаня протиправним та скасування розрахунку,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НАДІЯ-ЛЮКС 2015" (далі позивач, ТОВ "НАДІЯ-ЛЮКС 2015") звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 08.08.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказала, що посадові особи Укртрансбезпеки складаючи розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування діяли не на підставі та не у спосіб передбачений Конституцією України та іншими законами України. В судовому засіданні представник позивача зазначила, що при розрахунку плати за проїзд повинна враховуватися відстань лише від останнього зважування, однак відповідач до формули розрахунку включив загальну відстань. Крім того, відповідач, під час проведення габаритно-вагового контролю, повинний керуватися методикою, затвердженою Мінекономрозвитку. Однак, по даний час відповідна методика не затверджена, що унеможливлює належне проведення габаритно-вагового контролю. Крім того, представник позивача звернула увагу, що єдиним законним платіжним засобом в Україні є гривна, однак розрахунок плати за проїзд визначений в євро, що суперечить чинному законодавству. З цих підстав, в судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала повністю та просила його задовольнити.

Представник Державної служби України з безпеки на транспорті подала заперечення проти позову. В обґрунтування заперечень зазначила, що за результатами зважування встановлено перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень, зокрема навантаження на строєну вісь склало 23,760 т, при допустимих 22,000 т. У звязку із цими обставинами, посадовими особами відповідача складено акт № 0150873 від 08.08. 2017 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 24.03.2017 року. Зазначив, що відповідачем в повній мірі дотримано вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують та інших норм законодавства в частині прийняття спірного розрахунку плати за проїзд. З огляду на наведене, представник Державної служби України з безпеки на транспорті просила суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, та третьої особи на стороні позивача, дослідивши у відкритому судовому засіданні подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в період з 07.08. 2017 року до 09.08. 2017 року з продовженням до 11.08. 2017 року, посадовими особами відповідача на підставі направлення на перевірку № 026220 від 04.08. 2017 року, проводилася комплексна, рейдова перевірка на окремо визначених ділянках доріг (а.с.46).

З матеріалів справи встановлено, що 08.08. 2017 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Одеській області, в місці проведення А/Д М-05 Київ-Одеса 450 км +/- 500 м, було здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки SCANIA (номерний знак НОМЕР_1) з напівпричепом марки GRAY ADAMS (номерний знак НОМЕР_2).

Згідно із копії акту № 0156660 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 08.08.2017 року, водієм транспортного засобу, що перевірявся зазначено ОСОБА_3, а субєктом, що перевірявся - ТОВ "НАДІЯ-ЛЮКС 2015" (м. Здолбунів, вул. Ярослава Мудрого, 21) (а.с. 47).

Так, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХМ 199800, вантажний сідловий тягач-Е з державним номерним знаком ВК8814ВН, належить власнику ТОВ "НАДІЯ-ЛЮКС 2015"(а.с.51).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХМ 192390, спеціалізований напівпричіп марки GRAY ADAMS з державним номерним знаком ВК3276ХТ, належить власнику ТОВ "НАДІЯ-ЛЮКС 2015"(а.с.51).

Відповідно до чеку зважування № 18921 від 08.08. 2017 року, навантаження на вісі зазначеного транспортного засобу склало: 5860 т, 9060 т, 7700 т, 8180 т, 7880 т, повна маса транспортного засобу становила 38,680 т (а.с.51).

Так, за результатами зважування встановлено перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень, зокрема навантаження на строєну вісь склало 23,760 т, при допустимих 22,000 т.

У звязку із цими обставинами, посадовими особами відповідача складено акт № 0150873 від 08.08. 2017 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 24.03. 2017 року (а.с.48-49).

З огляду на виявлені порушення відповідачем сформовано та вручено під підпис для позивача, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у сумі 319,20 євро (далі розрахунок плати за проїзд) (а.с.50).

Не погоджуючись із прийнятим розрахунком плати за проїзд, яким зобовязано ТОВ "НАДІЯ-ЛЮКС 2015" здійснити оплату у розмірі 319,20 євро, протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати, позивач звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 року №2344 (далі Закон України від 05.04.2001 року №2344).

За нормами ст. 6 Закону України від 05.04.2001 року № 2344 передбачено, що центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Вищевказаною статтею Закону України від 05.04.2001 року № 2344 також передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Згідно ст. 29 Закону України Про дорожній рух №3353-XII від 30.06.1993 року, до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Подібні положення також закріплені у ст.33 Закону України Про автомобільні дороги від 08.09.2005 року № 2862, а саме рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування, затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі Порядок №879).

За визначенням у п. 2 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; попередній габаритно-ваговий контроль це визначення параметрів великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу для встановлення наявності перевищення нормативів на стаціонарних пунктах; точний габаритно-ваговий контроль визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

У силу п. 3 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Таке ж положення міститься і у п. 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 року №1007/1207.

Тобто, безпосереднє здійснення габаритно-вагового контролю покладено на Укртрансбезпеку та її територіальні органи спільно із відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Відповідно до п. 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру:

до 10 відсотків - у подвійному розмірі;

на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі;

більше як на 40 відсотків - у пятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобовязаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Відповідадачем при здійсненні розрахунку плати за проїзд від 08.08.2017 було дотримано вимог зазначених нормативно-правових актів.

Разом з тим, в обґрунтування протиправності прийняття спірного розрахунку плати за проїзд, позивач зазначив, що при ваговому контролі повинна враховуватися відстань лише від останнього зважування. Крім того, відповідач, під час проведення габаритно-вагового контролю, повинний керуватися методикою, затвердженою Мінекономрозвитку. Однак, по даний час відповідна методика не затверджена, що унеможливлює належне проведення габаритно-вагового контролю.

Із зазначеними висновками позивача суд не погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до п. 30 Порядку № 879, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де В - відстань перевезення, кілометрів.

Пунктом 31-1 Порядку № 879 передбачено, що якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати.

Як встановлено судом, маршрутом руху транспортного засобу позивача було м. Южний - м. Луцьк, а частина, яку перевізник мав намір проїхати після здійснення габаритно-вагового контролю складає 798 км.

Таким чином, у відповідності до пп. 30, 31-1 вказаного Порядку, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового параметру, при розрахунку плати за проїзд повинна враховуватися пройдена частина маршруту по території України або частина, яку перевізник має намір проїхати, а не як зазначає позивач відстань від останнього зважування.

Поряд з цим, суд відхиляє твердження позивача про те, що під час проведення габаритно-вагового контролю, Укртрансбезпека та її територіальні органи повинні керуватися виключно методикою, затвердженою Мінекономрозвитку, з огляду на наступне.

Так, Порядком № 879 та Порядком взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 року №1007/1207, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 04.02. 2014 року за № 215/24992 в повній мірі визначено механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, а наказом Міністерства інфраструктури України № 255 від 28.07.2016 затвердженно вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування.

Таким чином, відсутність розробленої методики проведення габаритно-вагового контролю, на яку посилається позивач, не спростовує вчинення позивачем правопорушення зафіксованого відповідно до вказаних чинних нормативно-правових актів та не є підставою для скасування розрахунку плати за проїзд, так як відповідач не допустив порушення нормативно-правових актів, які в повній мірі визначають механізм здійснення габаритно-вагового контролю.

Також, судом вважається безпідставним посилання ТОВ "НАДІЯ-ЛЮКС 2015" на те, що розрахунок плати за проїзд підлягає скасування також з тих підстав, що сума, яка підлягає до сплати зазначена не в національні валюті, з огляду на таке.

Гривня як грошова одиниця України (гривня) є єдиним законним платіжним засобом в Україні, приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України для проведення переказів та розрахунків(п.3.3 ст.3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 року №2346).

На підставі п.27 Порядку №879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Разом з тим, суд звертає увагу, що у спірному розрахунку плати за проїзд поряд із реквізитами для оплати, платнику роз'яснено, що розрахунок виконаний в євро. Проплату необхідно провести в гривнях відповідно до офіційного курсу НБУ на день проведення розрахунку. ПДВ не обкладається.

Отже, відповідно до вказаного розрахунку проплата здійснюється виключно в гривні відповідно до офіційного курсу НБУ на день проведення розрахунку, а тому вказаний розрахунок не суперечить нормам чинного законодавства.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем в повній мірі дотримано вимог законодавства в частині прийняття спірного розрахунку плати за проїзд.

А тому, висновки позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Частиною 1 ст. 2 КАС України, визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, у ході судового засідання позивач не довів суду обґрунтованість позовних вимог. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність його дій.

Отже, при зазначених обставинах, позовні вимоги відхиляються судом як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права не знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то у задоволенні поданого позову необхідно відмовити повністю.

Підстав для застосування ст. 94 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "НАДІЯ-ЛЮКС 2015" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнаня протиправним та скасування розрахунку від 08.08.2017 відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий cуддя Зозуля Д.П.

Судді Недашківська К.М.

ОСОБА_4