Справа № 331/5444/17(2-а/331/194/2017)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 листопада 2017 рокусправа № 331/5444/17 провадження №2-а/331/194/2017

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції

на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2017 року по справі №331/5444/17(провадження №2-а/331/194/2017) за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №722988 від 17.07.2017 року, яка винесена поліцейським роти № 3 батальйону №1 Управління патрульної поліції м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на необґрунтованість та неправомірність оскарженого рішення, оскільки таке рішення, за позицією позивача, винесене відповідачем за відсутності події адміністративного правопорушення та без наявності доказів вчинення такого.

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Доводи заявника апеляційної скарги фактично зводяться до того, що під час винесення оскаржуваного рішення інспектор патрульної поліції діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт скоєння позивачем ПДР, обгрунтовано виніс постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що поліцейським роти № 3 батальйону №1 Управління патрульної поліції м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №722988 від 17.07.2017 року відносно ОСОБА_1, якого визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

З вищевказаної постанови вбачається, що позивач 17.07.2016р. о 03-50 год. в місті Запоріжжі по вулиці К.Великого,9, керував автомобілем Ауді А6 реєстраційний номер GBK 200 не маючи при собі посвідчення водія, чим порушив п.2.1 «а» ПДР України.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду судового рішення суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 2.1 (а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 17.07.2016р. о 03-50 год. в місті Запоріжжі по вулиці К.Великого,9, керував автомобілем Ауді А6 реєстраційний номер GBK 200 не маючи при собі посвідчення водія, чим порушив п.2.1 «а» ПДР України.

Тобто, відповідачем зафіксовано в постанові факт керування позивачем транспортного засобу без наявності посвідчення водія.

Разом з тим, з дослідженого відеозапису, зробленого на нагрудну камеру патрульного, вбачається, що під час відеофіксації позивач ОСОБА_1 перебував на задньому пасажирському сидінні транспортного засобу Ауді А6 реєстраційний номер GBK 200, а за кермом перебувала ОСОБА_3 Факт керування транспортним засобом позивачем на відеозаписі не зафіксовано.

Вказані обставини підтвердила допитана в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка ОСОБА_3, яка надала пояснення згідно з якими саме вона керувала автомобілем.

Враховуючи вищевикладене та відсутність належних та допустимих доказів керування позивачем 17 липня 2017 року транспортним засобом Ауді А6 реєстраційний номер GBK 200, суд апеляційної інстанції приходить висновку про те, що наведені відповідачем в оскаржуваній постанові обставини будуються на припущеннях та не підтверджені жодним належним доказом.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що обов'язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо недоведеності відповідачем під час судового розгляду справи правомірності прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, у звязку з чим вказав на наявність підстав для його скасування та задоволення позову.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що під час винесення оскаржуваного рішення інспектор патрульної поліції діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом, не можуть бути підставою для висновків щодо обґрунтованості оскарженого рішення, оскільки виконання патрульним поліцейським своїх обовязків у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», не позбавляє останнього обовязку обґрунтувати належними доказами прийняті ним рішення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2017 року по справі №331/5444/17(провадження №2-а/331/194/2017) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 03.11.2017р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк