Справа № 295/16296/16-а
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Перекупка І.Г.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"01" листопада 2017 р. Справа № 295/16296/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

Моніча Б.С.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

представників сторін:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "15" червня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Житомирської митниці ДФС про визнання дій неправомірними та скасування постанови в справі про порушення митних правил

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016р. ОСОБА_3 звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з адміністративним позовом до Житомирської митниці ДФС про визнання дій протиправними та скасування постанови від 12.10.2016 р. в справі про порушення митних правил №0511/101000014/2016.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 вимог вказав, що Житомирською митницею ДФС безпідставно, в порушення норм чинного законодавства, без його присутності 31.08.2016 р. відносно нього було складено протокол про порушення митних правил передбачених ст. 485 Митного кодексу України. Крім того, позивач звертає увагу на те, що Житомирською митницею було порушено його права та розглянуто справу про порушення митних правил № 0511/101000014/2016 за його відсутності. Крім того, позивач вказує на те, що Житомирською митницею ДФС при розгляді справи про порушення митних правил № 0511/101000014/2016 не повно досліджено обставини справи, не надано належної оцінки діям особи що притягується до відповідальності, з огляду на що позивач просить визнати протиправною та скасувати вищевказану постанову.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 15.06.2017р. відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся до суду зі скаргою, в якій просить постанову суду від 15.06.2017р. скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті судом оскарженого рішення, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать, що 18.08.2016 р. працівниками роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції поблизу будинку № 8 по вул. Перемоги, м. Житомира був зупинений транспортний засіб марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1 під керуванням громадянина України ОСОБА_3

В ході проведення перевірки встановлено, що вказаний транспортний засіб ввезено на митну територію України 03.06.2016 р. громадянином Juozapavicius Deividas через пункт пропуску «Ягодин - Дорогуск» митного поста Ягодин Волинської митниці ДФС в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року».

В своєму поясненні позивач зазначив, що вказаний транспортний засіб був ним придбаний в м. Житомирі 16.06.2016 р. у невідомої йому особи для користування у власних цілях, також йому відомо про той факт, що транспортний засіб перебуває на митній території України в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року». Одночасно з цим позивач вказав, що він бачив, що транспортний засіб відповідно до реєстраційних документів зареєстрований на іноземних номерних знаках, але придбав і використовував його, оскільки він коштував набагато дешевше ніж аналогічні транспортні засоби, що належним чином оформлені (у відповідності до митного режиму імпорт) на митній території України та мають відповідні реєстраційні номери України. (а. с. 35-36).

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 544 Митного кодексу України серед основних завдань, покладених на органи доходів і зборів, є забезпечення правильного застосування, неухильного дотримання та запобігання невиконанню вимог законодавства України з питань державної митної справи, забезпечення виконання зобов'язань, передбачених міжнародними договорами України з питань державної митної справи, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил на всій території України.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства.

Питання тимчасового ввезення транспортних засобів врегульовано Конвенцією про тимчасове ввезення та Додатками до неї, ратифікованої Законом України від 24.03.2004 № 1661-ІV «Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення».

Відповідно до ст.1 Конвенції кожна із Договірних Сторін зобов'язується надавати згоду на тимчасове ввезення товарів (у тому числі транспортних засобів), зазначених у Додатках до цієї Конвенції.

Відповідно до п «с» ч. 1 ст. 1 Глави І Додатку «С» Конвенції «приватне використання» транспортних засобів означає перевезення особою виключно для особистих потреб, за винятком будь-якого комерційного використання.

Статтею 5 Глави III Додатку «С» передбачено, що транспортні засоби для приватного використання повинні бути зареєстрованими на території, яка не є територією тимчасового ввезення, на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення, і ввозитись та використовуватись особами, які постійно проживають на такій території.

На національному рівні питання тимчасового ввезення врегульовано ст. 380 МК України, відповідно до якої дозволяється тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів для особистого користування на строк до одного року. При цьому, ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб, не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані, а також відчужені чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Згідно з п. 29 ст. 4 Митного кодексу України сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, є митними формальностями.

Згідно п. 23 ст. 4 Митного кодексу України виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, визначається як митне оформлення.

Поняття митного контролю та митного оформлення визначено ст. 4 МК України.

Митний контроль відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

В свою чергу митне оформлення відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 4 МК України - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товару та транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно п. 57 ч. 1 ст. 4 МК України товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 МК України випуск товарів - надання органом доходів і зборів права на користування та/або розпорядження товарами, щодо яких здійснюється митне оформлення, відповідно до заявленої мети.

Отже, з вищевказаних норм слідує, що транспортний засіб марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1 було ввезено на територію України тимчасово з метою його особистого користування, тобто право позивача щодо розпорядження таким транспортним засобом обмежено.

Згідно ст. 255 МК України митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 4 МК України вільний обіг - обіг товарів, який здійснюється без обмежень з боку органів доходів і зборів України.

В даному випадку транспортний засіб, який належить іншій особі був тимчасово (строком до 1 року) ввезений на митну територію України, тобто не був випущений у вільний обіг зі сплатою митних платежів.

Вбачається, що митне оформлення автомобіля не було завершене.

Згідно ч. 2 ст. 469 МК України зміна стану товарів, митне оформлення яких не закінчено, або товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі, користування та розпорядження ними без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Встановлено, що транспортний засіб ввезено на митну територію України 03.06.2016 р. громадянином Juozapavicius Deividas через пункт пропуску «Ягодин - Дорогуск» митного поста Ягодин Волинської митниці ДФС в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року».

У відповідності до ч.1 ст. 318, ч.1 ст. 321 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI, всі товари та транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України перебувають під митним контролем з моменту перетинання митного кордону України і до закінчення згідно з заявленим митним режимом.

Згідно ст. 103, ч. 1 ст. 380 Митного кодексу України, тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року.

Приписами ч. 1 ст. 380 Митного кодексу України встановлено, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Відповідно до ст. 284 МК України, п. 206.7 ст. 206, п. 213.3.3 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ, до таких транспортних засобів за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених розділом V, главою 18 Митного кодексу України, застосовується умовне повне звільнення від оподаткування ввізним митом, податком на додану вартість та акцизним податком.

Згідно п. 30.1, 30.9 ст. 30 Податкового кодексу України, передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі є податковою пільгою. Податкова пільга надаються, зокрема, шляхом звільнення від сплати податку та збору.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування відповідно до ч.4 ст.380 Митного кодексу України можуть використовуватися на митній території України виключно тими громадянами, які ввезли їх в Україну, для їх особистих потреб, не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні , бути розкомплектовані, чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Колегія суддів погоджується з позицією відповідача про те, що дії позивача щодо використання на митній території України транспортного засобу є протиправними, оскільки він особисто вказаний автомобіль на територію України не ввозив, а згідно ч. 4 ст. 380 Митного кодексу України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

З огляду на викладене, вбачається, що позивач в порушення вимог ст.ст. 103, 284, 325, 380 Митного кодексу України, п. 206.7 ст. 206, п.п. 213.3.3 п. 213.3 ст. 213 Податкового кодексу України здійснив неправомірне використання на митній території України транспортного засобу марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, чим ухилився від сплати до державного бюджету України митних платежів.

Суд критично відноситься до позиції позивача на те, що протокол про порушення митних правил № 0511/101000014/2016 був складений за його відсутності з наступних підстав. 23.08.2016 р. Житомирською митницею ДФС було направлено лист на адресу позивача, щодо прибуття останнього 31.08.2016 р. на 10.00 год. до управління боротьби з митними правопорушеннями Житомирської митниці ДФС для надання пояснень щодо законності перебування транспортного засобу марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1 на митній території України. Вказаний лист, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, позивач отримав 29.08.2016 р. (а. с. 38).

З пояснень представника Житомирської митниці ДФС, незважаючи на вказаний факт, позивач, будучи належним чином повідомленим, не з'явився до Житомирської митниці ДФС для надання пояснень, про причини своєї неявки не повідомив, з огляду на що, враховуючи пояснення, які ОСОБА_3 надав 18.08.2016 р., коли був зупинений працівниками департаменту патрульної поліції, та інші документи, того ж дня - 31.08.2016 р. відносно позивача було складено протокол про порушення митних правил № 0511/101000014/2016, за ознаками вчинення порушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

З матеріалів адміністративної справи свідчить, що 01.09.2016 р., Житомирською митницею ДФС на адресу позивач було направлено протокол про порушення митних правил № 0511/101000014/2016, в якому було описано обставини справи, характер вчиненого правопорушення та дату розгляду даного протоколу. Вказаний лист повернувся на адресу Житомирської митниці ДФС у зв'язку із закінченням терміну зберігання, що свідчить про те, що позивач не звернувся до поштового відділення для отримання даного протоколу, хоча чотири рази його було повідомлено працівниками відповідного поштового відділення. (а. с. 40-42).

Крім того, колегія суддів не погоджується з тим, що позивач користувався вказаним автомобілем на умовах Конвенції про тимчасове ввезення (далі - Конвенція), прийнятої 26.06.1990 у м. Стамбулі.

Отже, як слідує із положень пункту 59 статті 4 МК України транспортні засоби комерційного призначення - це, зокрема, автотранспортні засоби (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи), що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Відповідно до ч.1 статті 321 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.

У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України, а закінчується - після закінчення їх митного оформлення за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму (стаття 321 МК України).

Згідно з вимогами ч.І ст. 255 МК України митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред'явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред'явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставляння відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії. (ч.5 ст. 255 Митного кодексу України)

Згідно з ч. З ст. 325 МК України користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до статті 105 Кодексу у митний режим тимчасового ввезення поміщуються виключно транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 Кодексу та Додатку С до Конвенції про тимчасове ввезення, на умовах визначених цим Додатком.

Частиною 1 ст.189 МК України передбачено, що транспортні засоби комерційного призначення, які використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. При цьому, тимчасове ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України допускається за умови, що такі транспортні засоби не використовуватимуться для внутрішніх перевезень на митній території України (ч. З статті 189 МК України).

Під час складання протоколу про порушення митних правил та розгляду даної справи, митниці ДФС не було надано відповідних документальних підстав, які б підтверджували, що даним автомобілем позивач користувався на умовах тимчасового ввезення в порядку, передбаченому Конвенцією про тимчасове ввезення.

Згідно з пунктом "а" статті 7 Додатку «С» Конвенції про тимчасове ввезення (далі - Конвенція), прийнятої 26.06.1990 у м. Стамбулі, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України від 24.03.2004 № 1661-IV „Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення" транспортні засоби комерційного використання можуть використовуватись третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення і які здійснюють свою діяльність на користь останнього, навіть якщо вони зареєстровані або постійно проживають на території І тимчасового ввезення.

Відповідно до пункту «B» статті 1 Додатку «С» Конвенції "комерційне використання" означає платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів.

Як слідує із листа Державної митної служби України від 05.03.2013 №11.1/2-12.2/2172-ЕП «Про тимчасове ввезення автомобільних транспортних засобів громадянами-резидентами», відповідно до ч.ч.1,2 ст. 105 МК України у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у ст. 189 МК України та в Додатках В.1-В.9,С,Б до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених вказаними Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

Згідно з пунктом «а» статті 5 Додатка С до Конвенції для того, щоб можна було скористатись правами на пільги, що надаються цим Додатком, транспортні засоби комерційного використання повинні бути зареєстрованими на території, яка не є територією тимчасового ввезення, на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення, і ввозитись та використовуватись особами, які здійснюють свою діяльність з такої території.

Зазначені норми статей 105 та 189 МК України та Конвенції стосовно надання пільг в оподаткуванні митними платежами при тимчасовому ввезенні транспортних засобів - можуть застосовуватись виключно для транспортних засобів комерційного призначення (використання).

При цьому, для статусу "транспортного засобу комерційного призначення (використання)" вирішальним є не сам факт державної реєстрації у відповідній країні на юридичну особу (а не фізичну), а саме мета використання, яка чітко зазначена в Конвенції - „ для платного перевезення осіб або промислового чи комерційного платного або безоплатного перевезення вантажів".

Як слідує із положень Митного кодексу України та Конвенції транспортні засоби, які тимчасово ввозяться на митну територію України в службових цілях, а не для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів через митний кордон України, не відносяться до транспортних засобів комерційного призначення та їх митне оформлення здійснюється на загальних підставах в порядку, передбаченому главою 55 МК України „ Пропуск на оподаткування товарів, які ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України ".

Згідно з пунктом 60 частини 1 статті 4 МК України транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Відповідно до пункту «с» статті 1 Додатка С до Конвенції «приватне використання» означає перевезення особою виключно для особистих потреб, за винятком будь-якого комерційного використання.

Пунктом «f» статті 1 Конвенції термін «особа» означає як фізичну, так і юридичну особу, якщо інше не передбачене контекстом.

Як слідує із матеріалів справи про порушення митних правил, зазначений транспортний засіб було ввезено на митну територію України по „ зеленому коридору ".

Відповідно до статті 366 МК України діє двоканальна система митного контролю товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України громадянами, тобто спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами) через митний кордон України.

Канал, позначений символами зеленого кольору („ зелений коридор "), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Канал, позначений символами червоного кольору ("червоний коридор"). призначений для всіх інших громадян.

Громадянин самостійно обирає відповідний канал („ зелений коридор " або „ червоний коридор ") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Обрання „ зеленого коридору " вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Громадяни, які проходять (проїжджають) через „ зелений коридор ", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Враховуючи положення статті 366 МК України транспортні засоби комерційного призначення повинні переміщуватися по каналу, позначеному символами червоного кольору («червоний коридор»).

Для реєстрації та обліку товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України в пункті пропуску з використанням смуг руху «червоний коридор» використовується складова частина автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор-2006» - функціональний модуль «Диспетчер зони митного контролю».

Результати митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів фіксуються у функціональному модулі «Електронний журнал вантажного пункту пропуску», до якого, зокрема, вноситься інформація по VIN - коду транспортного засобу, призначення транспортного засобу та режим його переміщення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що транспортний засіб марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, не використовувався для платного перевезення осіб або промислового чи комерційного платного або безоплатного перевезення товарів, був ввезений на митну територію України по «зеленому коридору» як транспортний засіб особистого користування, тобто не мав статусу транспортного засобу комерційного призначення (використання), у зв'язку з чим співробітниками Житомирської митниці ДФС обґрунтовано були застосовані норми ст. 380 Митного Кодексу України.

Відповідальність за використанні товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, передбачена ст. 485 Митного кодексу України.

Стаття 485 Митного кодексу України передбачає відповідальність у вигляді штрафу в розмірі до 300 відсотків несплаченої суми митних платежів за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органів доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Зазначеною статтею передбачено наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини. В даному випадку конкретна мета, як обов'язкова ознака складу правопорушення - є намір особи неправомірно звільнитись від сплати митних платежів чи зменшити їх розмір. Мета - це уявлення особи про суспільно небезпечний наслідок своїх протиправних дій та про ту шкоду, що як усвідомлює винний, настане для охоронюваних законом відносин і яка є для нього бажаною. Мета дає змогу визначити заради чого, до якого результату спрямована суспільно-небезпечна діяльність особи і вона може бути тільки у правопорушеннях, що вчиняються з прямим умислом, оскільки вона є свідченням бажання певного наслідку.

Згідно службової записки управління адміністрування митних платежів Житомирської митниці ДФС від 25.08.2016 р. за № 345/06-70-19 та здійснених нарахувань, загальна сума податків і зборів яка повинна була бути сплачена складає 162 709 грн. 88 коп., з яких: 5 451,26 грн. - мито, 121 054,86 грн. - акцизний збір, 36 203,75 грн. - податок на додану вартість.

Судом встановлено, що твердження позивача з приводу того, що він начебто працював водієм у Литовській фірмі ТОВ «Вінізілас» суперечать його першочерговим поясненням, які він надав 18.08.2016 р., а саме: у поясненнях у графі «місце роботи, посада» вказано те, що він працює у ЗОШ № 14 викладачем фізкульти, жодних посилань на те, що позивач працює на якусь Литовську фірму у поясненнях не міститься.

Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про, те, що позивач неправомірно користувався транспортним засобом марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, країна реєстрації Литва, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги. Тобто позивач вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від митних платежів.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, за таких підстав, апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Богунського районного суду м. Житомира від "15" червня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено "03" листопада 2017 р.