Справа № 806/1547/17
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"07" листопада 2017 р. Справа № 806/1547/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Державного реєстратора архівного сектору Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "25" липня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Державного реєстратора відділу економічного розвитку, торгівлі, інфраструктури, туризму та внутрішнього аудиту Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області - ОСОБА_3 про скасування рішення №32325524 від 11.11.2016 року ,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2017 року позивач ОСОБА_4 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Державного реєстратора відділу економічного розвитку, торгівлі, інфраструктури, туризму та внутрішнього аудиту Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області ОСОБА_3, в якому просила скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 32325524 від 11 листопада 2016 року.

В обґрунтування позову зазначала, що за результатами розгляду заяви від 22.09.2016 №18689121 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, 11 листопада 2016 року державним реєстратором прийнято рішення з неіснуючих підстав про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 25.07.2017 позов задоволено.

Скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу економічного розвитку, торгівлі, інфраструктури, туризму та внутрішнього аудиту Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області ОСОБА_3 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №32325524 від 11 листопада 2016 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі зазначив, що судом не враховано вимоги ст. ст. 99, 100 КАС України щодо пропущення позивачем строків звернення до суду, а також не враховано надані нею докази.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до приписів п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на підставі довіреності (серія номер НВА 179186) подав в інтересах ОСОБА_4 заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22 вересня 2016 року № 18689121.

28 вересня 2016 року державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_3 прийняла рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з підстав відсутністю повного пакету документів, що необхідний для подальшого розгляду заяви.

11 листопада 2016 року державним реєстратором ОСОБА_3 прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на підставі того, що подані документи не відповідають вимогам та не дають змогу встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Вважаючи, що таке рішення державного реєстратора прийняте з порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду з позовом про скасування рішення від 11.11.2016 № 32325524.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004 (далі Закон № 1952-IV) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі Порядок № 1127), у відповідних редакціях на момент спірної реєстрації.

Статтею 2 Закону № 1952-IV передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

За приписами ч. 3 ст. 10 Закону № 1952-IV Державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

- відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

- відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

- відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

- наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

- наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;

7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує реєстраційні справи у паперовій формі.

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Виходячи з положень ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор в процедурі розгляду заяви про реєстрацію речових прав на нерухоме майно повинен встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

Відповідно до положень статті 23 Закону № 1952-IV, розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках:

1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством;

2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному у пункті 3 частини третьої статті 10 цього Закону, інформації про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав.

Державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та невідкладно повідомляє про це заявника. Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора про відновлення розгляду заяви. Перебіг строку державної реєстрації прав продовжується з моменту усунення обставин, що стали підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду, з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Рішення повинно містити вичерпний перелік підстав для зупинення розгляду заяви.

Державний реєстратор не має права вимагати від заявника надання інших документів, крім тих, відсутність яких стала підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, якщо інше не випливає з документів, що надані додатково.

У разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог у строк, встановлений у частині третій цієї статті, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Аналогічні вимоги містить і п. 14. Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі Порядок №1127) (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) у разі коли під час розгляду заяви встановлено наявність підстав, передбачених Законом № 1952-IV для зупинення розгляду заяви, державний реєстратор невідкладно приймає рішення щодо зупинення розгляду заяви.

Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення щодо зупинення розгляду заяви виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора щодо відновлення розгляду заяви.

У разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог у строк, встановлений в абзаці другому цього пункту, державний реєстратор приймає рішення щодо відмови в державній реєстрації прав.

Згідно з ст. 24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію права подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною 3 статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;

12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1952-IV за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою її прийняття.

Пунктом 23 Порядку № 1127 встановлено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом № 1952-IV, державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

Судом встановлено, що рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 11.11.2016 вмотивоване п.п. 3,4 ст. 24 Закону № 1952-IV, а саме: тим, що документи, подані для проведення державної реєстрації прав, не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Разом із тим встановлено, що 28.09.2016 реєстратором було прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у зв'язку з відсутністю повного пакету документів.

Відтак, державним реєстратором ОСОБА_3 в рішенні про відмову у державній реєстрації встановлено підстави, які не були підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та обтяжень.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова державного реєстратора могла мати місце з підстави визначеної пунктом 8 частини 24 Закону № 1952-IV, а саме: після завершення 30-ти денного строку з моменту отримання рішення, коли не усунено обставини, що були підставою для зупинення розгляду заяви.

Отже, суд дійшов правильного висновку про безпідставність рішення ОСОБА_3 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 32325524.

Окрім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що відповідач державний реєстратор ОСОБА_3 відповідно до постанови Апеляційного суду Житомирської області від 10.05.2017 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 266-23 КУпАП (порушення порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень )

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідач відповідно до ст. 71 КАС України не довів суду правомірність прийнятого ним рішення.

Також колегія суддів не погоджується з доводами апелянта щодо пропущення позивачем строку на звернення до суду.

Встановлено, що позивач звернулася до суду з зазначеним позовом фактично 30.05.2017 року (здала позовну заяву на пошту).

Відповідач в свою чергу не надав суду доказів направлення та отримання позивачем рішення про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень від 11.11.2016.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного реєстратора архівного сектору Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "25" липня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 АДРЕСА_1,13501

3- відповідачу/відповідачам: Державний реєстратор відділу економічного розвитку, торгівлі, інфраструктури, туризму та внутрішнього аудиту Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області - ОСОБА_3 вул. Б.Хмельницького, 24, смт.Попільня, Житомирська область,13501

- ,