Справа № 541/1770/17
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2017 р.Справа № 541/1770/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Кононенко З.О.
Суддів: Зеленського В.В. , П`янової Я.В.
за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14.09.2017р. по справі № 541/1770/17
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області
про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив суд:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 пенсії з грошового забезпечення без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 10/823 від 28.04.2017 протиправними;
- скасувати розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 27.07.2017 № 03-50/1-155 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 10/823 від 28.04.2017;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перерахувати розмір раніше призначеної пенсії та виплачувати з 28.04.2016 року ОСОБА_1 пенсію з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 10/823 від 28.04.2017 та до змін в законодавстві і провести відповідні виплати з врахуванням раніше виплачених сум.
В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що вважає розпорядження відповідача про відмову у перерахунку пенсії безпідставним, протиправним та таким, що порушуює його права, свободи та інтереси.
Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14.09.2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 пенсії з грошового забезпечення без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 10/823 від 28.04.2017 протиправними.
Скасовано розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 27.07.2017 № 03-50/1-155 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 10/823 від 28.04.2017.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перерахувати розмір раніше призначеної пенсії та виплачувати з 28.04.2016 року ОСОБА_1 пенсію з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 10/823 від 28.04.2017 та до змін в законодавстві і провести відповідні виплати з врахуванням раніше виплачених сум.
Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.
Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що наказом командира Повітряних Сил Збройних Сил України від 27.05.2013 року № 257 ОСОБА_1 звільнений у запас за пунктом «б» частини шостої етапі 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я). Наказом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 10.07.2013 року № 139 позивача виключено зі списків особового складу цієї військової частини.
3 11 липня 2013 року позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІ1. При обчисленні пенсії ГУ ПФУ в Полтавській області врахувало грошове забезпечення - посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентну надбавку за вислугу років 35 %, середньомісячну суму додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , де він проходив службу на час звільнення. Таким чином, для обчислення пенсії за основу розрахунку бралася сума грошового забезпечення у розмірі 2835 грн. 62 коп.
Під час проходження військової служби позивач отримував додаткову грошову винагороду, встановлену на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, але з 11 липня 2013 року позивачу призначено пенсію за вислугою років без врахування виплаченої додаткової грошової допомоги, що призвело до зменшення розміру пенсії та порушення прав позивача.
18 лютого 2016 року військовою частиною НОМЕР_1 за заявою позивача видана довідка № 125 про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, до якої також був не включений додатковий вид грошового забезпечення - додаткова щомісячна грошова винагорода, яка встановлена на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 виплачувалася позивачу під час проходження військової служби та на час звільнення з військової служби.
15 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського об`єднаного міського військового комісаріату з заявою про видачу йому довідки про розмір грошового забезпечення на момент виходу на пенсію, з включенням до неї суми щомісячної додаткової грошової винагороди, для проведення перерахунку раніше призначеної пенсії.
22 лютого 2016 року ТВО військового комісара Миргородського об`єднаного міського військового комісаріату вказану заяву позивача переслав до Полтавського обласного військового комісаріату для надання відповіді.
Листом від 01.03.2016 року № 10/123/6551 ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовив у включенні суми щомісячної додаткової грошової винагороди у довідку, зазначивши, що вказані суми не можуть враховуватись для проведення перерахунку раніше призначеної пенсії, оскільки відноситься до одноразових виплат.
Не погоджуючись із правомірністю вказаних дій, позивач звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, постановою якого від 18 жовтня 2016 року в його позовних вимогах було відмовлено, а постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року постанову суду першої інстанції скасовано, і прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 та зобов`язано видати довідку про додаткові види грошового забезпечення, які позивач отримував протягом останніх 24 місяці до звільнення з військової служби, для обчислення пенсії, до якої включити суми нарахованої та виплаченої щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» та зобов`язано Полтавський обласний військовий комісаріат на підставі нової довідки військової частини НОМЕР_1 скласти та передати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, до якої включити суми нарахованої та виплаченої щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» для проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії (а. с. 9-11).
На виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 підготовлено довідку про додаткові витрати грошового забезпечення для обчислення пенсії від 28.04.2017 року №10/823, яку направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області супровідним листом від 28.04.2017 року (а.с.12-13). 21 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області з заявою встановленої форми про перерахунок пенсії згідно рішення суду на підставі наданої Полтавським ОВК довідки від 28.04.2017 року за №10/823 про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії з урахуванням суми щомісячної додаткової грошової винагороди. Розпорядженням Головного управління ПФУ в Полтавській області від 27.07.2017 року за №03-50/1-155 у перерахунку пенсії згідно довідки Полтавської ОВК №10/823 від 28.04.2017 року йому було відмовлено (а.с. 14).
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування , а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнобов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно абз. 2 п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Як вбачається з матеріалів справи при обчисленні розміру пенсії позивача під час перерахунку, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не враховано щомісячну грошову винагороду.
Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до преамбули Закону № 2262-XII держава гарантує перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі - постанова № 1294), упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців.
Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов`язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення, а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.
Частина 1 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» гарантує право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 та Інструкцією. Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункт 30.4 пункту 30 розділу ХХХ Інструкції).
Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань встановлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункти 33.1, 33.3 пункту 33 розділу ХХХІІІ Інструкції).
Одноразова грошова допомога при звільненні передбачена статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» .
Отже, зазначені допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно зі статтею 1 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Тобто, індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.
Зазначена правова позиція висловлена в рішення Верховного Суду України від 10.03.2015 року №21-70а15.
Після прийняття Конституційним Судом України Рішення від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України положення п. 29 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», діяла ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, та деяких інших осіб» у редакції Закону України № 3591-IV від 04.04.2006 р., відповідно до якої пенсійне забезпечення військовослужбовців має здійснюватися виходячи з розміру грошового забезпечення, враховуючи, зокрема, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, за останньою штатною посадою перед звільненням.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 січня та 12 лютого 2013 року, 14 січня та 20 травня 2014 року, 24 лютого 2015 року (справи №№ 21-421а12, 21-445а12, 21-463а13, 21-147а14, 21-552а14).
Також, частина 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, та деяких інших осіб» не містить винятків щодо можливості врахування при призначенні пенсії військовослужбовцям одноразової премії.
Згідно довідки № 10/823 від 28.04.2017 року, виданої Полтавським обласним військовим комісаріатом від 28.04.2017 р. вбачається що з щомісячної додаткової грошової винагороди страхові внески згідно діючого законодавства на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не сплачувались (а.с. 13).
Таким чином позивач відповідно до вимог статті 43 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон № 2262-ХІІ) у зв`язку з нарахуванням військовослужбовцям щомісячної додаткової грошової винагороди має право на врахування при обчисленні пенсії щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань .
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 20.10.2015 (справа № 21-2942а15), від 10.03.2015 (справа № 21-70а15).
Враховуючи вищевикладені обставини, позивачу відповідачем неправомірно відмовлено в перерахуванні пенсії, не включивши в розрахунок суму щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, на які було нараховано, утримано та перераховано внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом України у постановах від 20.02.2012 по справі № 21-430а11, від 14.05.2013 р. по справі 21-125а13, від 28.05.2013 р. по справі № 21-97а13, від 03.06.2014 р. по справі № 21-134а/14.
Відповідно до ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги.
Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що постанова Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14.09.2017 року по справі № 541/1770/17 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.
Постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14.09.2017р. по справі № 541/1770/17 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко З.О.
Судді(підпис) (підпис) Зеленський В.В. П`янова Я.В.
Повний текст ухвали виготовлений 03.11.2017 р.