Справа № 817/2233/16
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Друзенко Н.В.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"02" листопада 2017 р. Справа № 817/2233/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "14" липня 2017 р. у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся з адміністративним позовом до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 30.11.2016 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14 липня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області № від 30.11.2016 року, згідно якого фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість" на 87 773,75 грн., в тому числі 68 315,00 грн. - за податковими зобов'язаннями та 19 458,75 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області № від 30.11.2016 року, згідно якого фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "акцизний податок з реалізації суб'єктами роздрібної торгівлі підакцизних товарів" на 2 546,25 грн., в тому числі 2 037,00 грн. - за податковими зобов'язаннями та 509,25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Присуджено на користь позивача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 903,20 грн.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Рівненська ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 01.10.1993 (а.с.9). Перебуває на податковому обліку в Здолбунівському відділенні Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області; видами його діяльності є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, обслуговування напоями; з 01.01.2013 перебуває на загальній системі оподаткування; платником податку на додану вартість не реєструвався (а.с.54).

Впродовж 2014-2016 років позивач своєчасно подавав Декларації про майновий стан і доходи та Розрахунки податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих само зайнятою особою і сплачував задекларовані в них суми (а.с.55-71)

Із 17.10.2016 по 04.11.2016 посадовими особами Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства. Її результати оформлені актом №251/1712-17-02/НОМЕР_3 від 11.11.2016 (а.с.181-211).

За висновками акту, перевіркою встановлено, зокрема, порушення п.180.1 ст.180, п.181.1 ст.181, п.183.1 ст.183, пп.185.1.1 п.185.1 ст.185, п.198.5 ст.198, п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України (далі ПК України), - донараховано податок на додану вартість за період з 10.10.2014 по 31.12.2015 в сумі 68 315,00 грн.; податкові декларації з ПДВ за період листопад-грудень 2014 року, січень - грудень 2015 року до Здолбунівського відділення Рівненської ОДПІ підприємцем не подані, чим порушено пп.49.18.1 п.49.18 ст.49, п.203.1 ст.203 ПК України; порушено пп.214.1.4 п.214.1 ст.214, пп.222.3.1, пп.222.3.2 ст.222, пп.215.3.10 п.215.3 ст.215 ПК України, - донараховано акцизний податок в сумі 2 037,00 грн.

На підставі таких висновків 30.11.2016 Рівненська ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області (Здолбунівське відділення) винесла податкові повідомлення-рішення:

№ , згідно якого фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість" на 87 773,75 грн., в тому числі 68 315,00 грн. - за податковими зобов'язаннями та 19458,75 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.10);

№ , згідно якого фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "акцизний податок з реалізації суб'єктами роздрібної торгівлі підакцизних товарів" на 2 546,25 грн., в тому числі 2037,00 грн. - за податковими зобов'язаннями та 509,25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.11).

Із змісту акта перевірки слідує, що висновки про порушення позивачем вищевказаних норм податкового законодавства та про необхідність збільшення грошових зобов'язань позивача з податку на додану вартість та з акцизного податку відповідачем зроблені за рахунок того, що протягом 12 послідовних календарних місяців, а саме з жовтня 2013 року по вересень 2014 року, включно, фізична особа-підприємець ОСОБА_4 отримав виручку від здійснення операцій з постачання товарів на рівні 302 077,66 грн., що перевищує межу в 300 000,00 грн., яка дозволяє не реєструватися платником ПДВ. Таким чином, відповідач вважає, що згідно із п.181.1 ст.181, п.183.2 ст.183 ПК України позивач повинен був зареєструватись платником податку на додану вартість не пізніше 10 жовтня 2014 року. В зв'язку з тим, що позивач не зареєструвався платником податку на додану вартість, тому він за правилами п.183.10 ст.183 ПК України за період з жовтня 2014 року по грудень 2015 року несе відповідальність за не нарахування або несплату податку на додану вартість на рівні зареєстрованого платника ПДВ без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування. Таким чином, перевіркою констатовано заниження позивачем податкових зобов'язань з ПДВ за цей період в сумі 68 315,00 грн. та нараховано штрафну санкцію на рівні 25%, що становить 17 078,75 грн. У зв'язку з тим, що позивач не подавав до податкового органу податкові декларації з ПДВ за 14 податкових періодів (з листопада по грудень 2015), позивачу нараховані штрафні санкції в розмірі 170 х 14 = 2 380,00 грн. Також, у зв'язку з тим, що позивач підлягав реєстрації платником ПДВ, то вартість підакцизних товарів, що реалізовувались з жовтня 2014 року повинна була визначатись з врахуванням податку на додану вартість, відповідачем здійснено розрахунок податкового зобов'язання та штрафних санкцій з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Фактичні обставини справи, встановлені актом перевірки, у тому числі й сума 302077,66 грн., отримана позивачем від здійснення господарської діяльності за період з жовтня 2013 року по жовтень 2014 року, сторонами не заперечуються та під сумнів не ставляться. Фактично, спір між сторонами зводиться лише до правильності розуміння і застосування норми податкового законодавства України, яка встановлює умови та обов'язок платника податків здійснити реєстрацію платником податку на додану вартість.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

За правилами п.181.1 ст.181 ПК України (в редакції, що діяла впродовж 2014 року) особа зобов'язана зареєструватися як платник податку на додану вартість у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку, у разі, якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно із цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300 000,00 гривень (без урахування податку на додану вартість).

В свою чергу, п.183.1 ст.183 цього Кодексу передбачено, що будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву. А за вимогами пункту 183.2 цієї статті, у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

В силу ж вимог п.183.10 ст.183 ПК України (у відповідній редакції), будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Відповідно до п.188.1 ст.188 ПК України (у відповідній редакції), база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Статтею 203 цього Кодексу визначені порядок надання податкової декларації з податку на додану вартість та строки розрахунків з бюджетом. Так, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до п.120.1 ст.120 цього Кодексу неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Отже, колегія суддів зазначає, що обов'язок по реєстрації платником податку на додану вартість і, відповідно, по поданню податкових декларацій з цього податку та визначення податкових зобов'язань виникає у суб'єкта господарювання у разі, якщо загальна сума від здійснення ним оподатковуваних операцій з постачання товарів/послуг, нарахована (сплачена) цьому суб'єкту протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000,00 гривень (без урахування податку на додану вартість). При цьому, примітку "без урахування податку на додану вартість" в пункті 181.1 ст.181 ПК України слід розуміти так, що сума виручки суб'єкта господарювання визначається як загальна сума від здійснення таким суб'єктом господарювання оподатковуваних операцій з постачання товарів "мінус" сума податку на додану вартість, сплачена таким суб'єктом господарювання постачальникам при придбанні таких товарів. В протилежному випадку, вказане правове положення взагалі не має застосування, оскільки пункт 188.1 стосується саме тих осіб, які не є платниками ПДВ, а такі особи сплачують ПДВ лише при придбанні товарів.

Наявними в матеріалах справи видатковими накладними підтверджено, що при придбанні алкогольних напоїв та тютюнових виробів в контрагентів-постачальників (ТОВ "Торгова компанія "Мегаполіс-Україна", ТОВ "Продмаркет-Захід",ФОП ОСОБА_5, ПП "Спіріт-РВ", Рівненська філія "Спіріт" ТОВ "Торгівельний альянс "Максимум", ТОВ "Фірма "Гарант Плюс", ТОВ "Прод-Транс",Філія "Л.К.О.№ 4" фізична особа - підприємець ОСОБА_4 сплатив в ціні товару податок на додану вартість (а.с.77-180).

Зокрема за період з жовтня 2013 року по вересень 2014 року, включно, придбано товарів на загальну суму 199 066,26 грн., в тому числі ПДВ 39 813,25 грн.

Разом з тим, в акті перевірки зафіксовано, що сума виторгу згідно звітів РРО за період з жовтня 2013 року по вересень 2014, включно, становить 302 077,66 грн. і при цьому, не взято до уваги, що в ціні реалізації товару позивачем враховано 20% податку на додану вартість, який сплачено на користь постачальників.

Встановлені обставини не заперечуються й не спростовані відповідачем.

Оскільки без врахування податку на додану вартість дохід, отриманий фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 за період з 01.10.2013 по 01.10.2014, є меншим за

300 000,00 грн., то в силу приписів п.181.1 ст.181 ПК України, у позивача 01.10.2014 не виникав обов'язок реєструватися платником податку на додану вартість. Відповідно до цього, позивач не був зобов'язаний подавати податкові декларації з цього податку й визначати відповідні податкові зобов'язання за період з 01.10.2014 по 31.12.2015 року.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" №71-VIII від 28.12.2014, що набрав чинності 01.01.2015, загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню ПДВ протягом останніх 12 календарних місяців, як підстава для виникнення обов'язку реєструватися платником ПДВ, збільшена із 300 000 грн. до 1 000 000 грн.

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у контролюючого органу не було законних підстав для збільшення позивачу грошового зобов'язання з податку на додану вартість із застосуванням штрафних санкцій, а тому податкове повідомлення-рішення № від 30.11.2016 є протиправним та підлягає до скасування.

Що стосується збільшення позивачу грошового зобов'язання з акцизного податку, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп.14.1.4 п.14.1 ст.14 ПК України акцизний податок - це непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Згідно з пп.212.1.11 п.212.1 ст.212 ПК України (у відповідній редакції) платниками акцизного податку є, зокрема, особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

При цьому, за правилами пп.213.1.9 п.213.1 ст.213 ПК України об'єктом оподаткування є операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. А відповідно до пп.214.1.4 п.214.1 ст.214 ПК України базою оподаткування є вартість (з податком на додану вартість) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу.

З урахуванням того, що за висновками контролюючого органу з жовтня 2014 року позивач повинен був зареєструватися платником податку на додану вартість, відповідач вважає, що ставка акцизного податку 5 % мала застосовуватися до вартості алкогольних напоїв з урахуванням податку на додану вартість. Таким чином відповідачем вартість підакцизних товарів, що реалізовані позивачем впродовж 2015 року була збільшена на суму ПДВ і, відповідно до цього донараховано акцизний податок в розмірі 2 037,00 грн.

Оскільки ФОП ОСОБА_4 здійснював діяльність на загальній системі оподаткування і не підлягав реєстрації платником ПДВ. При цьому, в ціні реалізованого ним товару було враховано 20% податку на додану вартість, сплаченого при його придбанні. Таким чином, висновки контролюючого органу щодо заниження акцизного податку з реалізації суб'єктом господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є неправомірними.

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 30.11.2016 не ґрунтується на нормах матеріального закону та не відповідає фактичним обставинам справи, а відтак є неправомірним та підлягає до скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, від

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "14" липня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3- ОСОБА_7 АДРЕСА_2

4- відповідачу/відповідачам: Рівненська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області вул.Відінська,8,м.Рівне,33023

- ,