Справа № 805/3083/17-а
Суддя: Кірієнко В.О.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 р. Справа № 805/3083/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кірієнка В.О. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального комерційного підприємства ОСОБА_1 міської ради Керуюча компанія Приморська про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2016році та пені у розмірі 55235,89грн.,-

В С Т А Н О В И В:

04 вересня 2017 року до суду надійшла позовна заява Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального комерційного підприємства ОСОБА_1 міської ради Керуюча компанія Приморська про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2016році та пені у розмірі 55235,89грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач у порушення вимог Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і Постанови Кабінету Міністрів України Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні від 31.01.2007 року за № 70 не виконав норматив по створенню робочих місць по працевлаштуванню інвалідів. Згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік, що був наданий відповідачем, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу становила 96 осіб, тобто на підприємстві повинно бути працевлаштоване 4 інваліди. Фактично за даними звіту на підприємстві протягом 2016року працювало 3 інваліда. Таким чином, відповідач має сплатити адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2016 році, в загальному розмірі 55235,89грн. (у тому числі пеня 2969, 22грн.), які позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

Просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 55235,89грн.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що 13.02.2017 року Комунальне комерційне підприємство ОСОБА_1 міської ради Керуюча компанія Приморська проінформувало щодо середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу (а також у тому числі тих, кому встановлена інвалідність), середньорічної заробітної плати штатного працівника тощо. У 2016 році відповідач надавав 11 звітів за формою № 3-ПН, приймав участь в ярмарці вакансій для осіб з інвалідністю. Також ОСОБА_1 МЦЗ протягом 2016 року було видано 6 (шістьом) особам направлення на працевлаштування до підприємства відповідача, але такі особи від не залежних від відповідача обставин працевлаштовані не були.

Також представник відповідача наголошує, що обовязок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обовязком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця, що також підтверджує відповідна практика Верховного суду України.

Представник позивача через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без своєї участі.

Представник відповідача клопотань про відкладення розгляду справи через канцелярію суду не надавав.

Всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, судом встановлено наступне.

Фонд соціального захисту інвалідів (далі Фонд) є бюджетною установою, діяльність якої спрямовується, координується та контролюється Державною службою з питань інвалідів та ветеранів. Бюджетна установа Фонд є правонаступником Фонду соціального захисту інвалідів як урядового органу, що визначено п.п.1-2 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14 квітня 2011 року №129 (далі Положення) (із наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 4 Положення основними завданнями Фонду є реалізація в межах своєї компетенції заходів щодо забезпечення зайнятості та працевлаштування інвалідів; виконання програм щодо соціального захисту інвалідів.

Для реалізації покладених на Фонд завдань за погодженням з Міністерством соціальної політики України та Державною службою з питань інвалідів та ветеранів України утворюються територіальні відділення Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що передбачено п.12 Положення.

Згідно з підпунктом 3 пункту 4 цього Положення, Фонд соціального захисту інвалідів як урядовий орган державного управління (та його територіальні відділення) відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за своєчасним перерахуванням сум штрафних санкцій, що надходять від підприємств, установ і організацій за недодержання ними нормативів робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

За змістом статті 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні (далі Закон № 875) саме Фонду соціального страхування захисту інвалідів надано право на стягнення санкцій за недодержання законодавчо встановленого нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Згідно з ч.ч. 9-10 ст. 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні від 21 березня 1991 № 875-ХІІ (далі Закон № 875-ХІІ), спори, що виникають із правовідносин за статтями 19, 20 цього Закону, вирішуються Фондом соціального захисту інвалідів або в судовому порядку. Фонд соціального захисту інвалідів, його відділення мають право захищати свої права та законні інтереси, у тому числі в суді.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що у спірних правовідносинах Фонд виступає у якості субєкта владних повноважень, який звернувся до адміністративного суду на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Відповідач Комунальне комерційне підприємство ОСОБА_1 міської ради Керуюча компанія Приморська зареєстровано в якості юридичної особи та включено до ЄДРПОУ за номером 383490698, що не є спірним в даній справі.

Відповідачем подано до Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2016 рік (ф. № 10-ПІ), згідно з яким середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становить 96 осіб, кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону № 875 4 особи.

Як зазначає позивач, відповідачем не виконаний норматив по створенню 1 робочого місця для працевлаштування інвалідів, що є підставою для застосування адміністративно-господарських санкцій відповідно до вимог ст. 19 Закону № 875, розмір яких відповідно до наданого суду розрахунку становить 55235,89грн.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позивачем необґрунтовано нараховано суми адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та пені.

Згідно зі статтею 18 Закону № 875 Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Обов'язок подання звітів про інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів до центру зайнятості за місцем реєстрації організації як платника страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом, передбачено також п. 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007року за № 70.

Статтею 19 Закону № 875 встановлено, що для підприємств, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Статтею 20 Закону № 875 передбачена відповідальність за те, що підприємство, на якому середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

З аналізу наведених статей вбачається, що підприємство самостійно забезпечує працевлаштування інвалідів, тобто на підприємстві має працювати необхідна визначена кількість осіб, з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, шляхом забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, за умови їх безпосереднього звернення до підприємства чи до державної служби зайнятості.

Реалізація обовязків підприємства полягає у самостійному створені вільних (вакантних) місць для інвалідів в залежності від працюючих осіб на підприємстві, направленні звітів до Фонду, інформації до центру зайнятості, працевлаштуванні таких інвалідів при їх зверненні до підприємства або направлених з відповідного центру зайнятості населення.

Тобто, нормами цього Закону визначено, що підприємство забезпечує працевлаштування інвалідів у випадку, якщо такі звернулися до нього або направлені з центру зайнятості. ОСОБА_2 з тим, законодавством не передбачений обовязок підприємства у встановленому порядку проводити дії, направленні на самостійне відшукування таких інвалідів, запрошення інвалідів для працевлаштування на наявні створені місця для них. Законодавством чітко визначено, що підприємство лише забезпечує працевлаштування таких осіб, тобто оформлює інвалідів на роботу відповідно до вимог трудового законодавства, які прибули працевлаштовуватися або були направлені з відповідного центру зайнятості.

Аналіз наведених норм законодавства та матеріалів справи дає підстави для висновку про те, що обовязок відповідача щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обовязком підбирати та працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця, тому на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування й відсутністю інвалідів, які бажають працевлаштуватися.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем проводились заходи щодо залучення працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, а саме: Комунальне комерційне підприємство ОСОБА_1 міської ради Керуюча компанія Приморська 04.01.2016 року - 04.04.2016 року, 25.05.2016 року, 24.06.2016 року, 22.07.2016 року-22.09.2016 року, 25.10.2016 року, 21.11.2016 року інформувало органи центру зайнятості про наявність вакантних посад для працевлаштування інвалідів за формою № 3-ПН, 25.11.2016 року приймало участь міському ярмарку вакансій для осіб з інвалідністю, що вбачається зокрема з ОСОБА_1 міського центру зайнятості від 20.09.2017 року № 07-6226.

Згідно направлення ОСОБА_1 міського центру зайнятості на працевлаштування до Комунального комерційного підприємства ОСОБА_1 міської ради Керуюча компанія Приморська № 0026001 від 25.07.2016 року, ОСОБА_3 направлено для працевлаштування на робоче місце (вакансію) двірник, відповідно до інформації про потребу у працівниках. Згідно підпису від 25.07.2016 року робота протипоказана згідно висновків МСЕК.

Згідно направлення ОСОБА_1 міського центру зайнятості на працевлаштування до Комунального комерційного підприємства ОСОБА_1 міської ради Керуюча компанія Приморська № 0026004 від 09.08.2016 року, ОСОБА_4 направлено для працевлаштування на робоче місце (вакансію) двірник, відповідно до інформації про потребу у працівниках. Згідно підпису від 09.08.2016 року особа відмовилася.

Відповідно направлення ОСОБА_1 міського центру зайнятості на працевлаштування до Комунального комерційного підприємства ОСОБА_1 міської ради Керуюча компанія Приморська № 0031007 від 10.08.2016 року, ОСОБА_2 направлено для працевлаштування на робоче місце (вакансію) двірник, відповідно до інформації про потребу у працівниках. Згідно підпису від 15.08.2016 року особа відмовилася.

Згідно направлення ОСОБА_1 міського центру зайнятості на працевлаштування № 0026011 до Комунального комерційного підприємства ОСОБА_1 міської ради Керуюча компанія Приморська від 16.08.2016 року, ОСОБА_5 направлено для працевлаштування на робоче місце (вакансію) двірник, відповідно до інформації про потребу у працівниках. Згідно підпису від 18.08.2016 року особа відмовилася.

Як вбачається з направлення ОСОБА_1 міського центру зайнятості на працевлаштування до Комунального комерційного підприємства ОСОБА_1 міської ради Керуюча компанія Приморська № 0010001 від 20.12.2016 року, ОСОБА_6 направлено для працевлаштування на робоче місце (вакансію) двірник, відповідно до інформації про потребу у працівниках. Згідно підпису робота протипоказана згідно висновків МСЕК.

Таким чином, на переконання суду, відповідачем були вжиті достатні заходи, які направлені на працевлаштування інвалідів.

Крім цього, згідно висновків Верховного суду України, викладених в постанові Верховного суду України від 16.04.2013 року по справі № 21-81а13, згідно зі статтею 18 Закону № 875-ХІІ працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів. Законом України від 23 лютого 2006 року №3483-IV «Про внесення змін до деяких законів України щодо реалізації інвалідами права на трудову зайнятість» зазначену статтю було викладено в іншій редакції, а Закон № 875-ХІІ доповнено статтею 18-1, за змістом якої пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Таким чином, обовязок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обовязком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

У звязку з тим, що відповідач ужив усіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, на нього не може бути покладена відповідальність за ненаправлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають працевлаштуватись.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Таким чином, враховуючи вищевикладені висновки та відповідну судову практику, суд зазначає, що обовязок відповідача зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обовязком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування. Також суд підкреслює, що відповідачем вчинено додаткові дії щодо поруку робітників на пільгові місця, які, від незалежних від відповідача обстанин, до бажаного результату не призвели.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно суд вважає, що позивачем не доведено правомірність своїх дій, а тому даний адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального комерційного підприємства ОСОБА_1 міської ради Керуюча компанія Приморська про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2016році та пені у розмірі 55235,89грн. відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У випадку подання апеляційної скарги постанови, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кірієнко В.О.