Справа № 461/6561/17
Суддя: Зубачик Н. Б.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/6561/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2017 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Пелех О.А.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Дяків Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов'язання до їх вчинення -

встановив:

22.09.2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо нарахування пенсії 56% відповідної суми грошового забезпечення розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_4, призначеної з 01 серпня 2016 року та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплачувати з 01 серпня 2016 року пенсію за вислугу років позивачу відповідно до приписів пункту «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи із розрахунку 61 % відповідної суми грошового забезпечення, а саме: за вислугу 20 років - 55 процентів відповідної суми грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідної суми грошового забезпечення, а також здійснити йому виплату недоотриманої за період з 01 серпня 2016 року суми пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування вимог зазначив, що в період з 1995 року по 25.07.2016 року проходив службу в органах внутрішніх справ. 25 липня 2016 року відповідно до Наказу ГУНП у Львівській області № 208 о/с звільнений зі служби в органах поліції через хворобу, на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію». З 01.08.2016 року позивачу призначено пенсію в розмірі 56 % відповідної суми грошового забезпечення. 13 березня 2017 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із запитом, щодо надання інформації, яка стосується підстав та структури нарахованої йому пенсії. 24.03.2017 року отримав відповідь ГУ ПФУ у Львівській області, в якій зазначено, що у свідоцтві про хворобу від 12.06.2016 року, вказано: непридатний до військової служби із зняттям з військового обліку, замість непридатний до служби в поліції, у зв'язку з чим пенсія йому призначена у розмірі 56 % відповідної суми грошового забезпечення. Позивач вважає такі дії ГУ ПФУ у Львівській області протиправними та такими, що порушують гарантовані Конституцією України та чинними нормативними актами права. Просить позов задоволити.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення, аналогічні до викладених у такому, просив позов задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Надав письмові заперечення, в яких зазначає про те, що у свідоцтві про хворобу від 12.07.2016 № 150 позивача, яке видане Військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Львівській області", зазначено висновок: непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку. Окрім того, дане свідоцтво про хворобу видане Військово-лікарською комісією при розгляді питання про придатність до військової служби, а не служби в поліції. Таким чином, у зв'язку з тим, що військово-медичною комісією не прийнято рішення про непридатність ОСОБА_4 до служби в поліції, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області позивачу було призначено пенсію відповідно до чинного законодавства та обчислено у розмірі 56% грошового забезпечення. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі Наказу т.в.о. начальника Головного управління НП у Львівській області Загарії Д.Д. № 208 о/с від 25 липня 2016 року ОСОБА_4, який перебував на посаді поліцейського-водія Буського відділення поліції Кам'янка-Бузького відділу поліції ГУНП, звільнено зі служби в поліції відповідно до п.2 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», тобто через хворобу. Стаж служби в поліції становить: 22 роки 06 місяців 17 днів /а.с.9/.

Підставою звільнення слугувало свідоцтво про хворобу від 12 липня 2016 року №150, видане Військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по Львівській області», з якого вбачається, що ОСОБА_4 визнаний непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку /а.с.10/.

Судом встановлено, що позивачу з 01.08.2016 року було призначено пенсію в розмірі 56 % відповідної суми грошового забезпечення /а.с.16/.

13 березня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із запитом, щодо надання інформації, яка стосується підстав та структури нарахованої пенсії /а.с.12,13/.

24.03.2017 року позивач отримав відповідь ГУ ПФУ у Львівській області від 21.03.2017 року №3067/03-25, в якій зазначено, що у свідоцтві про хворобу від 12.06.2016 року, виданому Військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» та наданому уповноваженим підрозділом ГУ НП у Львівській області з пакетом документів для призначення пенсії за вислугу років зазначено: непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку. Таким чином, у зв'язку з тим, що військово-медичною комісією не прийнято рішення про непридатність ОСОБА_6 пенсія призначена в розмірі 56 % відповідної суми грошового забезпечення (50% - за вислугу 20 років та 6% за 2 роки служби понад 20 років вислуги) /а.с.14,15/.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 102 Закону України «Про Національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Так, згідно п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Відповідно до п.1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України, затвердженого Наказом МВС України №85 від 06 лютого 2001 року, військово-лікарська комісія - це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі Міністерства внутрішніх справ з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх прав і членів їх сімей, військовослужбовців Національної гвардії України, осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, Міністерства оборони України, курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.

Згідно з п.1.3 вказаного Положення основним завданням військово-лікарської комісії є, зокрема, визначення за станом здоров'я, фізичного розвитку, а для окремих видів службової діяльності за індивідуальними психофізіологічними особливостями, придатності до служби в органах внутрішніх справ; визначення причинного зв'язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у осіб рядового й начальницького складу ОВС, що проходять службу, при їх звільненні та осіб рядового і начальницького складу, що звільнилися зі служби.

Пунктом 1.63 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України визначено, що за результатами медичного огляду ВЛК виносять постанови щодо осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ (п.1.63.5): "Придатний до військової служби"; "Придатний до військової служби. Не придатний на посаду" (вказану в направленні відділу роботи з особовим складом та згідно з Таблицею вимог до індивідуальних психофізіологічних особливостей); "Обмежено придатний до військової служби"; "Потребує звільнення від виконання службових обов'язків (занять), відпустки за станом здоров'я"; "Не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час"; "Не придатний до військової служби зі зняттям з військового обліку". Вказаний перелік є вичерпним.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Згідно ч. 2 зазначеної статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії, а також прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що управлінням пенсійного фонду було неправомірно призначено позивачу пенсію за вислугу років у розмірі 56 процентів відповідних сум грошового забезпечення, не урахувавши, що позивача було звільнено зі служби в поліції Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 25.07.2016 року № 208 о/с саме на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до військової служби, що відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» надає право позивачу на отримання пенсії за вислугу років у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення, тобто позивач має законодавчо визначене право на отримання пенсії за вислугу років у розмірі 61 проценту відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням стажу його служби в поліції на день звільнення - 22 роки 06 місяців 17 днів, що встановлено Наказом про звільнення позивача від 25.07.2016 року № 208 о/с.

Таким чином, задля відновлення порушеного права позивача в сфері пенсійного забезпечення суд, вважає правомірними вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_4 відповідно до приписів пункту «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи із розрахунку 61 % відповідної суми грошового забезпечення, а саме: за вислугу 20 років - 55 процентів відповідної суми грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідної суми грошового забезпечення.

При цьому суд вважає таким, що не відповідає вимогам закону твердження представника відповідача про те, що підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» є відсутність у висновку військово-лікарської комісії інформації про непридатність позивача до служби саме в поліції, - оскільки судом достовірно встановлено, що позивача звільнено зі служби в поліції Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 25.07.2016 року № 208 о/с саме через хворобу згідно п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», даний Наказ винесено на підставі Свідоцтва про хворобу № 150 від 12.07.2016 року, який містить висновок військово-лікарської комісії про непридатність позивача до служби, що є формулюванням, яке визначено діючим на час складання Свідоцтва Порядком проведення військово-лікарської експертизи медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу системі МВС України, а не приведення даного підзаконного нормативного акту у відповідність до положень Закону України «Про Національну поліцію» не є підставою відмови позивачу у реалізації його права на отримання пенсії за вислугу років у зв'язку із звільнення зі служби в поліції через хворобу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», як це визначено Наказом про звільнення, який станом на день ухвалення даного рішення суду є чинним, за відсутності доказів його оскарження чи скасування.

Окрім того, представник відповідача покликається на те, що позивач просить суд зобов'язати Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплачувати пенсію з 01.08.2016 р., проте звернувся до суду з позовом 22.09.2017 р., тобто з пропуском шестимісячного строку, жодних поважних причин щодо пропуску строку позивач не зазначає.

Однак, з таким твердженням представника відповідача суд не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи позивач дізнався про порядок та підстави нарахування пенсії з листа ГУ ПФУ у Львівській області від 21.03.2017 року №3067/03-25, який отримав 24.03.2017 року, тобто саме з цього моменту слід обчислювати шестимісячний строк для звернення до суду. Адміністративний позов надійшов до суду 22 вересня 2017 року, тобто ОСОБА_4 звернувся за захистом свої прав, свобод та інтересів у межах шестимісячного строку.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). У зв'язку з тим, що позивач ОСОБА_4 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 1280,00 грн. (дві позовні вимоги немайнового характеру) необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.58 Конституції України, ст.ст. 77, 102 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», ст. ст. 8-11, 41, 69-71, 94, 99, 160-164, 167, 183-2, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо нарахування пенсії 56% відповідної суми грошового забезпечення розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_4, призначеної з 01 серпня 2016 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_4 з 01 серпня 2016 року відповідно до приписів пункту «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи із розрахунку 61 % відповідної суми грошового забезпечення, а саме: за вислугу 20 років - 55 процентів відповідної суми грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідної суми грошового забезпечення, а також здійснити йому виплату недоотриманої за період з 01 серпня 2016 року суми пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 1280,00 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.