Справа № 802/1443/17-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 жовтня 2017 р. Справа № 802/1443/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни,

Суддів: Воробйової Інни Анатоліївни

Дончика Віталія Володимировича

за участю:

секретаря судового засідання: Макарової К.В.

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Бабія Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_4

до: Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України; Державної фіскальної служби України

про: визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_4 з адміністративним позовом до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України; Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що наказом Антитерористичного Центру при Службі безпеки України №016 від 28.03.2016 ОСОБА_4 залучено до складу сил та засобів, які залучаються та беруть участь в Антитеростичній операції на території Донецької та Луганської областей. У відповідності до наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України №117 від 26.04.2016 ОСОБА_4 вважається таким, що прибув до складу сил та засобів, які залучаються та беруть участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. В подальшому, 15.06.2017 позивач на підставі наказу №167 вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть участь у АТО на території Донецької та Луганської областей.

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у ДФС України із заявою про надання йому статусу учасника бойових дій. Проте листом №3367/к/199-99-04-04-01-14 від 10.03.2017 ОСОБА_4 повідомлено, що прийнято рішення відкласти розгляд матеріалів про надання останньому статусу учасника бойових дій до моменту закінчення відповідного кримінального провадження.

Відтак, позивач не погоджуючись із рішенням відповідача звернувся до суду із адміністративним позовом та просить:

- скасувати рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України від 24.02.2017 в частині відмови (відкладення розгляду матеріалів) у наданні ОСОБА_4 статусу учасника бойових дій;

- зобов'язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України повторно розглянути заяву ОСОБА_4 про надання статусу учасника бойових дій та прийняти рішення про надання йому статусу учасника бойових дій.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити адміністративний позов з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідачів щодо заявлених позовних вимог заперечував посилаючись на мотиви, що викладені в письмових запереченнях. Просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дійшли висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, з огляду на наступне.

Згідно наказу №117 від 26.04.2016 року Першого заступника керівника Антитерористисного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) вважаються такі, що прибули до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань з 16 лютого 2016 року майор податкової міліції ОСОБА_4, старший оперуповноважений з особливо важливих справ сектору КПВВ "Сьомий" управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС у Донецькій області. (а.с. 7)

Наказом №167 дск Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 15.06.2016 року вважаються такі, що вибули зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, до пункту постійної дислокації з 15 червня 2016 майор податкової міліції ОСОБА_4, старший оперуповноважений з особливо важливих справ сектору КПВВ "Сьомий". (а.с 8)

01 лютого 2017 року ОСОБА_4 звернувся із заявою до Голови Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій ДФС України про надання статусу учасника бойових дій. (а.с. 9)

10 березня 2017 року Комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій ДФС України листом №3367/к/99-99-04-04-01-14 "Про надання інформації" повідомила ОСОБА_4 про те, що за наявною інформацією, доведеною листом ГУ ДФС у Вінницькій області від 24.02.2017 №723/8/02-32-04-01, останній є підозрюваним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, безпосередньо в зоні проведення антитерористичної операції.

Враховуючи викладене, на засіданні Комісії 24.02.2017 прийнято рішення відкласти розгляд матеріалів про надання ОСОБА_4 статусу учасника бойових дій до моменту закінчення відповідного кримінального провадження (а.с. 11).

Позивач таке рішення вважає протиправним, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення, визначено спеціальним Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. № 3551-XII (далі - Закон № 3551).

Відповідно до статті 4 вказаного Закону ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

У відповідності до статті 5 Закону №3551 учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з'єднань, об'єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Положеннями п. 19 ч.1 ст. 6 цього Закону учасниками бойових дій визнаються, зокрема, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_4 брав участь в Антитерористичній операції та є таким, що належить до категорії осіб рядового і начальницького складу оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Порядок розгляду матеріалів та надання статусу учасника бойових дій у Державній фіскальній службі встановлений Положенням про Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2016 р. №957 (далі - Положення № 957).

Відповідно до розділу І пункту 1 вказаного Положення Комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України (далі - Комісія) утворюється відповідно до пункту 5 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413.

Відповідно до розділу ІІ пункту 2 Положення №957, Комісія має право відмовляти в наданні статусу учасника бойових дій у разі відсутності для надання відповідного статусу підстав.

У свою чергу, вичерпний перелік підстав для відмови в наданні статусу учасника бойових дій встановлений розділом ІІ пунктом 7 Положення №957, зокрема, відсутність документів, що містять достатні докази безпосередньої участі особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення; надання недостовірних даних про особу; виявлення факту підроблення документів про участь в антитерористичній операції, у забезпеченні її проведення; наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції.

Також, розділом ІV пунктом 1 Положення №957 визначено, що формою роботи Комісії є засідання, що проводяться не рідше двох разів на місяць (за наявності документів для розгляду).

В силу п.5 вказаного розділу визначено, що рішення Комісії складається за формою, наведеною у додатку до Положення №957, підписується головою і секретарем Комісії та скріплюється гербовою печаткою ДФС.

За приписами п. 9 Положення №957, рішення комісії може бути оскаржене.

При цьому, суд зауважує, що оскаржуване позивачем рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України від 24.02.2017 в частині відмови (відкладення розгляду матеріалів) у наданні ОСОБА_4 статусу учасника бойових дій, сформовано у вигляді листа, в якому безпосередньо вказано "Про надання інформації". Також, вказано, що на засіданні Комісії 24.02.2017 прийнято саме рішення про відкладення розгляду матеріалів про надання ОСОБА_4 статусу учасника бойових дій.

З огляду на вказане, безпосередньо Положенням №957 визначено форму рішення Комісії, яке може бути оскаржено в судовому порядку. Відтак, за правилами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Однак, лист за своєю правовою природою - це документ, який підтверджує факт проведення засідання Комісії та розгляд документів ОСОБА_4, вирішення питання якого відкладено, а тому оскаржуваний лист є носієм доказової інформації про вчинені дії. У цьому випадку лист, в якому відображено узагальнений опис вчинених дій Комісією, що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання листів/повідомлень, не є рішенням суб'єкта владних повноважень, так як безпосередньо не спричиняє виникнення зміну чи припинення прав та обов'язків осіб, інтересів, яких він стосується.

За наведених вище обставин, суд зазначає, що Лист від 10.03.17 №3367/к/99-99-04-04-01-14 Комісії, яким повідомлено позивача, що на засіданні 24.02.2017 комісією прийнято рішення відкласти розгляд матеріалів ОСОБА_4 про надання йому статусу учасника бойових дій не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, не зумовлює виникнення будь-яких прав та обов'язків для осіб, тому його зміст не може бути предметом спору.

Щодо пояснень представника позивача на зволікання Комісією розгляду поданих документів та порушення строків їх розгляду, що суперечить положенням Закону України "Про звернення громадян", то суд зважає на таке.

Відповідно до положень Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Так, ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Натомість, розгляд заяви про надання статусу учасника бойових дій у Державній фіскальній службі визначено спеціальною нормою, а саме Положенням про Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2016 р. №957.

З аналізу приписів цього Положення слідує, що термін розгляду заяви про надання статусу учасника бойових дій та вивчення поданих матеріал, не визначений.

Враховуючи зазначене, закон України "Про звернення громадян" забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення, в той час як Положенням №957 визначено безпосередньо повноваження Комісії під час розгляду заяви (звернення) про надання (позбавлення) статусу учасника бойових дій. Відтак, законодавство про звернення громадян регулює інші суспільні відносини, які не можуть бути застосовані щодо визначеної категорії громадян, які брали участь у антитерористичній операції.

Щодо позовної вимоги про зообов'язння Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України повторно розглянути заяву ОСОБА_4 та прийняти рішення про надання йому статусу учасника бойових дій, то суд вказує, що вона є похідною від первинної. Крім того, суд не вправі зобов"язувати останнього прийняти рішення, що відноситься до прямих обов"язків останнього.

Згідно з Рекомендацією №R(80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями, та не підміняє орган, на якого чинним законодавством покладено обов"язок щодо прийняття відповідних рішень.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Іншими словами, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Таким чином, суд не може втручатись в дискреційні повноваження та виходити за межі завдань адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а суд відповідно до ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, перевіривши мотиви адміністративного позову, оцінивши докази адміністративної справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, відтак в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до положень ст. 94 КАС України, судові витрати понесені позивачем з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволені адміністративного позову - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя Дмитришена Руслана Миколаївна

Судді: Воробйова Інна Анатоліївна

Дончик Віталій Володимирович
Підписи.

Згідно з оригіналом.

Суддя:

Секретар: