Справа № 813/1954/17
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2017 року справа № 813/1954/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді - Гулкевич І.З.,

секретар судового засідання Іванес Х.О.

за участю: представника позивача Галуги Я.І.,представника відповідача Чабана О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл менеджмент трейд" до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл менеджмент трейд" до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 03.02.2017 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що за результатами фактичної перевірки, контролюючим органом встановлено факт порушення позивачем вимог ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів без ліцензії. Позивач вважає, що оскаржені податкові повідомлення-рішення є протиправними, оскільки ним вчасно оплачено вартість ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами та подані відповідні документи до ГУ ДВФ у Львівській області для продовження дії ліцензії, відтак він не порушував Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити посилаючись на письмові заперечення та додаткові пояснення по суті спору. В обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що Наказом №1204 від 28.12.2015 Міністерства фінансів України затверджено порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, яким було внесено певні зміни до процедури прийняття та надіслання податкових повідомлень-рішень, відповідно до ст.5 розділ II «Порядок складання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень» якого визначено, що якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов'язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, штрафна (фінансова) санкція (штраф) та пеня за порушення норм іншого законодавства, зазначені у податковому повідомленні-рішенні, зменшуються, то шляхом опрацювання інформації підрозділів правової роботи щодо прийнятих рішень за результатами розгляду скарг в адміністративному та/або судовому порядку складається податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання. Згідно ст. 1 п. 4, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо рішенням суду що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов'язання за порушення норм іншого законодавства, що визначені у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу. Тобто, за результатами судового оскарження у справі №813/856/16 оскаржуване грошове зобов'язання згідно податкового повідомлення-рішення було зменшене: №/424 в частині податку на додану вартість на суму 421 993,88 грн, враховуючи приписи зазначеного вище порядку, а також п. 60.1.5 ст. 60 ПКУ, податкове повідомлення-рішення первинне (по справі №813/856/16) вважається відкликаним, та податковий орган повинен був прийняти нове рішення на зменшену суму. Таким чином, спірне податкове повідомлення-рішення скасуванню не підлягає.

Вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав.

Як встановлено судом та матеріалами справи підтверджується, що ТзОВ "Рітейл менеджмент трейд" зареєстроване виконавчим комітетом Львівської міської ради 29.12.2014 року, , місцезнаходження: 79044, м. Львів, вул. Горбачевського, 15.

Фактично ТзОВ "Рітейл менеджмент трейд" знаходиться за адресою: 79044, м. Львів, вул. Горбачевського, 15.

На підставі п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 та п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України (далі - ПК України), Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", наказу ГУ ДФС у Львівській області від 24.01.2017 року №132 "Про проведення фактичної перевірки" та направлення на проведення перевірки №26 від 24.01.2017 року, відповідач провів фактичну перевірку господарської одиниці ТзОВ "Рітейл менеджмент трейд" (), за результатами якої складено акт від 27.01.2017 року №13/19/4000/39571104.

В ході перевірки встановлено порушення позивачем:

- ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" чим встановлено здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, а саме: пиво "Львівське 1715" 2,4 л, за ціною 32,00 грн. за пляшку, та сигарети марки LM LOFT за ціною 16,80 грн. за пачку.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 03.02.2017 року №, яким застосовані до позивача фінансові санкції в розмірі 17 000,00 грн. та від 03.02.2017 року №, яким застосовано до позивача фінансові санкції в розмірі 17 000,00 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду про їх скасування.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв тютюнових виробів" (далі - Закон).

Відповідно до ч. 14 ст. 15 Закону роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно із ч. 20 ст. 15 Закону ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання. Ліцензія видається за заявою суб'єкта господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Абзацом 3 ч. 2 ст. 17 Закону передбачено, що до суб"єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17 000 гривень.

Отже, обов'язковою умовою для застосування контролюючим органом штрафних санкцій, передбачених абз. 3 ч. 2 ст. 17 Закону є продаж, зокрема, алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності ліцензії.

Порядок оформленням та видача ліцензій на право імпорту, експорту спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами регулюється Тимчасовим порядком видачі ліцензій на право імпорту, експорту спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.1996 року №493.

Відповідно до цього Порядку роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами може провадитися суб'єктами підприємницької діяльності незалежно від форм власності, в тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій. У ліцензії повинно бути зазначено термін дії, а на її зворотному боці відмітки про поточне (щоквартальне) внесення плати за ліцензію.

Згідно із пунктом 35 вказаного Порядку плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі

алкогольними напоями та тютюновими виробами справляється щоквартально рівними частками і зараховується до місцевого бюджету за місцем торгівлі суб'єкта підприємницької діяльності, а в сільській місцевості - 50 відсотків до районного бюджету за місцем реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності та 50 відсотків - до відповідного місцевого бюджету за місцем торгівлі суб'єкта підприємницької діяльності.

З наближенням терміну поточної щоквартальної плати за ліцензію суб'єкт підприємницької діяльності зобов'язаний зробити наступний внесок до відповідного бюджету в розмірі 1/4 річної суми та подати документи, перелічені в пункті 34 цього Порядку, органу яким зареєстровано ліцензію, для внесення чергової відмітки до ліцензії та журналу обліку видачі ліцензій про дату початку і закінчення наступного граничного терміну дії ліцензії.

Як підтверджується матеріалами справи, термін дії ліцензій на роздрібну торгівлю тютюновим виробами та алкогольними напоями у позивача закінчився 14.07.2016 року, строк дії наступних ліцензій на провадження зазначених видів діяльності лише з 16.07.2016 року, однак 15.07.2016 року позивачем здійснено роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, що підтверджується витягом з АІС податковий блок, тобто без наявності таких ліцензій, чим порушив абз. 3 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв тютюнових виробів".

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 06 листопада 2017 року.

Суддя Гулкевич І.З.