Справа № 2-а-827/10
Суддя: Бібік О. В.
Дата ухвалення: 2010-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Недригайлівський районний суд Сумської області
Справа № 2-а-827/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2010 року смт. Недригайлів

Недригайлівський районний суд Сумської області

у складі головуючого Бібіка О.В.

за участю секретаря судового засідання Гриценко К.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного державного санітарного лікаря Недригайлівського району Сумської області ОСОБА_2 про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом в якому зазначив, що постанова №174 від 21 грудня 2009 року, винесена головним державним санітарним лікарем Недригайлівського району Сумської області ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у вигляді штрафу не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню з тих підстав, що розгляд справи було проведено за його відсутності в той час як він перебував на лікуванні. Повідомлень про місце і час розгляду адміністративної справи про притягнення його до відповідальності та накладення стягнення він не отримував. Оскаржувану постанову станом на 17 вересня 2010 року не отримував, а про її наявність дізнався після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження. З 12 грудня 2009 по 16 січня 2010 року перебував на лікуванні в Недригайлівській ЦРЛ.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 з'явився, та пояснив суду, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Він із постанови про відкриття виконавчого провадження дізнався, що існує постанова №174 від 21.12.2009 року, видана санепідемстанцією про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривен. Повістку про місце та час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності він не отримував, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв. В той час коли розглядалась справа про притягнення його до відповідальності він перебував на лікуванні у Недригайлівській ЦРЛ.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, та пояснив суду, що ОСОБА_1 правомірно притягнуто до відповідальності, як посадову особу, за порушення санітарно-гігієнічних і санітарно- протиепідемічних правил і норм. Процедуру притягнення до адміністративної відповідальності та накладення стягнення було дотримано. ОСОБА_1 було надано для ознайомлення та підпису акт перевірки дотримання санітарного законодавства, протокол про порушення санітарних норм, повістку №95 для подачі пояснення про порушення санітарно-гігієнічних та санітарно-протиепідемічних правил всі документи датованні 18 грудня 2009 року, але він відмовився від підпису у присутності свідка, та у визначений час не прибув для розгляду адміністративної справи. За наведених обставин справу було розглянуто за відсутності правопорушника, і винесено відповідну постанову.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та перевірені доказами.

Згідно постанови № 174 від 21 грудня 2009 року в справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що в період пандемії грипу не дотримується протиепідемічний режим, аптекар ОСОБА_3 працювала без маски. Він як завідуючий аптекою є посадовою особою, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 42 КУпАП, ст..30 Закону України «Про забезпечення санітарно- епідеміологічного благополуччя населення» Суб»єкт владних повноважень - головний державний санітарний лікар Недригайлівського району Сумської області ОСОБА_2 постановив накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти, лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, згідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди зобов'язані перевірити оскаржене рішення на предмет прийняття його на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням

обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на яке спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Згідно ч.І ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, вину даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно 4.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З матеріалів справи вбачається наявність доказів обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Підставою для прийняття відповідачем рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є той факт, що провізор ОСОБА_3 в період пандемії грипу 18 грудня 2009 року працювала без маски в аптеці № 18 смт Недригайлів, завідуючим якої був ОСОБА_1, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від зазначеної дати зафіксовано помічником санітарного лікаря з комунальної гігієни ОСОБА_4.

Із названого протоколу вбачається, що позивач при його складанні не заперечував скоєння даного правопорушення, права та обов»язки йому роз»яснені були, про місце та час розгляду справи він повідомлений належним чином, але від підпису в протоколі відмовився, про що зроблено відповідний запис (а.с. 14).

Суд вважає, що відповідач на обґрунтування правомірності прийнятого рішення надав докази щодо правомірності притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, та відзначає, що він діяв у межах повноважень та у; спосіб, що передбачений спеціальними нормативно-правовими актами , які регулюють правовідносини ' по забезпеченню санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, зокрема, Законом України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» № 4004-ХП від 24.02.1994 року, постановою Кабінету Міністрів України № 502 від 21.05.2009 року № 502 « Про тимчасові обмеження щодо здійснення заходів державного нагляду ( контролю) у сфері господарської діяльності на період до 31 грудня 2010 року» та постановою Кабінету Міністрів України №1155 від 30.10.2009 року « Про запобігання поширення грипу типу А/Н1NІ Каліфорнія/04/09 і гострих респіраторних захворювань серед населення». З метою проведення контролю за виконанням заходів, наданих у пропозиціях,, викладених у листі Сумської обласної СЕС від 09.12.2009 року; № 0234021 « Про продовження контролю за дотриманням протигрипозних дезінфекційних заходів на об»єктах». Дія Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 05:04.2007 року на який посилається позивач, як на підставу обгрунтування своїх позовних вимог на спірні ,правовідносини не поширюється через конкуренцію загальних та спеціальних норм закону . Суб»єкт владних повноважень правильно керувався спеціальними нормами права при встановленні правопорушення.

Під час перевірки 18.12 2010 року аптеки № 18 було встановлено не виконання пропозицій в частині дотримання маскового режиму, а саме провізор ОСОБА_3 працювала без маски. У зв»язку з чим керівника аптеки притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення.

Факт правопорушення підтверджено показаннями свідків ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_5, протоколом про порушення санітарних норм від 18.12.2009 року, актом перевірки дотримання санітарного законодавства від 18.12.2009 року (а.с.15,16).

Процедура накладення адміністративного стягнення відповідає. Вимогам ст.. 256 КУпАП та СТ..268 КУпАП, зокрема під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто, як виняток , коли є дані,про своєчасне її сповіщенні про місцеві час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд дійшов до висновку про належне сповіщення позивача Відповідачем лро розгляд справи, виписавши відповідну повістку, але ОСОБА_1 відмовився н отримати та поставити свій підпис на повістці про виклик, про що є відповідний підпис Свідка ОСОБА_5 (а.с. 15). Знаючи про місце та час розгляду справи ОСОБА_1 не направив на адресу позивача клопотання про відкладення розгляду справи, а направив прояснити ситуацію ОСОБА_3, про що в своїх свідченнях пояснили ОСОБА_3 та ОСОБА_1 JI.I.

Таким чином, суд розцінює доводи позивача про порушення відповідачем процедури перевірки та процедури накладення адміністративного стягнення як намагання уникнути відповідальності за вчинене.

У зв»язку з чим, ОСОБА_1 правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності. На підставі ст.ст. 288 ч.І п.З, 293 ч.І п.З КУпАП, керуючись ст.ст. 11, 71, 158 - 163, 171-2 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити. Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Бібік О.В.