Справа № 433/1696/17
Суддя: Суський О. І.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/1696/17
Провадження №2-а/433/61/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2017 Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Суського О.І.,

за участю секретаря судового засідання - Яковлєвої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Троїцьке адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби в Луганській області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби в Луганській області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

В обґрунтування вимог адміністративного позову позивач посилається на те, що постановою Троїцького районного суду Луганської області, яка була залишена без змін Донецьким апеляційним адміністративним судом, дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №25267651 були визнані неправомірними, а зазначена постанова була скасована. 13 липня 2017 року Відділом примусового виконання рішень була прийнята постанова про відновлення виконавчого провадження. У звязку із втратою виконавчого листа від 05 січня 2011 року у справі №2-а-4685/2011 за його позовом до Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Луганська він звернувся до суду із заявою про видачу дубліката втраченого виконавчого листа.

14 вересня 2017 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у звязку з тим, що ним у встановлений строк не було предявлено виконавчий документ для виконання, тобто саме той виконавчий документ, із заявою про видачу дубліката якого він звернувся до Троїцького районного суду Луганської області.

У звязку з тим, що жодних передбачених законом дій щодо виконання постанови суду по виконанню виконавчого листа №2-а-4685/11 від 15 березня 2011 року, виданого Жовтневим районним судом м.Луганська, державний виконавець не здійснив, передчасно прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження, а постанова про закінчення виконавчого провадження є відмовою у виконанні рішення суду, позивач просить скасувати зазначену вище постанову про закінчення виконавчого провадження від 14 вересня 2017 року №25267651 за виконавчим листом №2-а-4685/2011 від 15 березня 2011 року.

Сторони в судове засідання не зявились.

Позивач просив справу розглянути без його участі, про що зазначив у письмовій заяві, направленій на адресу суду.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, від останнього надійшли заперечення на позовні вимоги, в яких вказано, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області перебувало виконавче провадження № 25267651 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-4685/11 від 15 березня 2011 року, виданого Жовтневим районним судом м. Луганська про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Луганська здійснити виплату заборгованості ОСОБА_1 по основній пенсії за період з 01 січня 2006 року безстроково в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність зі збільшенням у 3,5 рази з урахуванням проведених виплат. 21 березня 2011 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 29 квітня 2011 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. 13 липня 2017 року державним виконавцем на підставі постанови Троїцького районного суду Луганської області та ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду винесена постанова про відновлення виконавчого провадження, а 14 вересня 2017 року на підставі п. 13 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Вважає, що жодних законних підстав для задоволення адміністративного позову не існує. Просить суд розглянути справу без представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що дійсно на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області перебувало виконавче провадження № 25267651 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-4685/11 від 15 березня 2011 року, виданого Жовтневим районним судом м. Луганська про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Луганська здійснити виплату заборгованості ОСОБА_1 по основній пенсії за період з 01 січня 2006 року безстроково в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність зі збільшенням у 3,5 рази з урахуванням проведених виплат, 21 березня 2011 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.10).

29 квітня 2011 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.34).

Постановою про відновлення виконавчого провадження від 13 липня 2017 року, винесеною заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-а-4685/11, виданого 15 березня 2011 року Жовтневим районним судом м.Луганська, було відновлене. Стягувач, суд або орган (посадова особа), якому повернутий виконавчий документ, зобовязаний у місячний строк з дня надходження постанови предявити його до виконання (а.с.13).

З копії довідки від 11 травня 2017 року №02.1-34/1951, виданої Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, вбачається, що виконавче провадження №25267651, яке перебувало на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, знаходиться за адресою: м.Луганськ, пл. Героїв ВВВ, 9, тобто на території непідконтрольній українській владі. У звязку з чим виконавчий лист Жовтневого районного суду м.Луганська від 15 березня 2011 року №2-а-4685/11 є втраченим (а.с.14).

14 вересня 2017 року постановою про закінчення виконавчого провадження заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, у звязку з тим, що виконавчий документ не предявлено у встановлений законодавством строк до виконання, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-4685/11, виданого 15 березня 2011 року Жовтневим районним судом м.Луганська було закінчене (а.с.15).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виходячи із засад адміністративного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі є актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що відповідає конституційному положенню щодо обовязковості виконання судових рішень на всій території України (ст. 124 Конституції України).

Згідно п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про розяснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ.

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 260 КАС України, замість втраченого оригіналу виконавчого листа адміністративний суд, який видав виконавчий лист, за заявою стягувача або поданням державного виконавця може видати його дублікат.

Довідкою від 11 травня 2017 року відповідач підтвердив, що виконавчий лист №2а-4685/11 від 15 березня 2011 року був втрачений, а тому стягував не мав можливості предявити його після винесення постанови про відновлення виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ йому повернений не був.

Натомість, дублікат втраченого виконавчого листа міг бути виданий за зверненням державного виконавця в межах його повноважень, передбачених ст. 260 КАС України та Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідачем не надано суду достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови та вчинення всіх заходів щодо примусового виконання виконавчого документа у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, жодних, передбачених законом дій щодо виконання постанови суду по виконавчому листу № 2а-4685/11 від 15 березня 2011 року, виданого Жовтневим районним судом м. Луганська, державний виконавець не здійснив, постановивши 14 вересня 2017 року безпідставну, необґрунтовану та незаконну постанову про закінчення виконавчого провадження.

З урахуванням зазначеного державним виконавцем було передчасно прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, а тому суд приходить до висновку про протиправність дій виконавця щодо прийняття даної постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо). Суд переконаний, що з огляду на зазначені вище положення статей 1, 3, 8, 129 Конституції України можна за аналогією стверджувати, що права людини та громадянина, гарантовані законодавством України також мають бути не теоретичними та ілюзорними, а ефективними на практиці.

При цьому суд виходить з того, що не повинен приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, а так само Конституцією та законодавством України, мають залишатися ефективними, іншими словами, людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично.

Оцінюючи указані вище докази та вирішуючи справу в цілому, суд виходить з того, що відповідно до статей 1, 3, 8 Основного Закону Україна є соціальною та правовою державою, де найвищою соціальною цінністю визнається людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека, де права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, де утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, де визнається і діє принцип верховенства права. З урахуванням цього згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, при цьому позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб працездатних осіб з 1 січня 2017 року становить 1600 гривень,

За таких обставин, оскільки судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн (1600,00 грн*0,4=640,00 грн).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 17, 19, 94, 99, 100, 158-163, 181, 260 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби в Луганській області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження задовольнити в повному обсязі.

Скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про закінчення виконавчого провадження від 14 вересня 2017 року по справі ВП № 25267651 за виконавчим листом №2а-4685/2011 від 15 березня 2011 року.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Луганській області в особі управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржене протягом 10 днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення постанови, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Донецького апеляційного адміністративного суду через Троїцький районний суд Луганської області.

Суддя О.І.Суський