Справа № 802/1382/17-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 жовтня 2017 р. Справа № 802/1382/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Р. М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Макарової К.В.

представника позивача: Луньова Б.Л.

представників відповідача 2: Кашуби Є.О., Комарова К.А.

без участі відповідача 1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Міністерства оборони України в особі командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 Осипчука Василя Миколайовича; Військової частини - польова пошта НОМЕР_1

про: визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Міністерства оборони України в особі командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_2 ; Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідно до контракту проходила військову службу у Збройних Силах України на посаді відповідального виконавця стройової частини та зарахована до списків військової частини - польова пошта НОМЕР_2 Збройних Сил України. Тривалий час, впродовж з травня 2015 року перебувала на лікуванні, в зв`язку із чим не отримувала грошове забезпечення, що вважає протиправним та просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства Оборони України в особі командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 ОСОБА_2 , яка виразилась у незабезпеченні належних умов для проходження військової служби, а саме незабезпеченні нарахування та виплати військовою частиною - польова пошта НОМЕР_2 Збройних Сил України відповідальному виконавцю стройової частини солдату ОСОБА_1 грошового забезпечення у період часу з червня 2015 до березня 2017 року за останньою штатною посадою, яку вона займала, а також у незабезпеченні нарахування та виплати їй одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті військовою частиною - польова пошта НОМЕР_2 Збройних Сил України відповідальному виконавцю стройової частини солдату ОСОБА_1 грошового забезпечення у період часу з червня 2015 до березня 2017 року за останньою штатною посадою, яку вона займала, а також у не нарахуванні та невиплаті їй одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- зобов`язати військову частину - польова пошта НОМЕР_2 Збройних Сил України нарахувати та виплатити грошове забезпечення відповідального виконавця стройової частини військової частини НОМЕР_2 ЗСУ солдата ОСОБА_1 за період часу з червня 2015 року до березня 2017 року за останньою штатною посадою, а також нарахувати та виплатити їй одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на те, що позивач, перебуваючи на лікуванні, не була виключена із списків особового складу військової частини, а тому відповідачами протиправно не нараховувалось грошове забезпечення ОСОБА_1 як військовослужбовцю, в зв`язку із чим адміністративний позов слід задовольнити.

Представники відповідача 2 щодо заявлених позовних вимог заперечували посилаючись на те, що позивач самовільно залишила військову частину, а тому грошове забезпечення не виплачувалось, в зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, надані сторонами в сукупності докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити з огляду на наступне.

У відповідності до контракту від 11 лютого 2015 року ОСОБА_1 була прийнята на військову службу у Збройні Сили України на посаду відповідального виконавця стройової частини та зарахована до списків військової частини - польова пошта НОМЕР_2 Збройних Сил України.

Наказом №16 від 11.02.2015 року ОСОБА_1 присвоєно військове звання солдат. 08 квітня 2015 року, згідно даних військового квитка серії НОМЕР_3 , прийняла військову присягу.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 зверталась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Так, згідно встановлених обставин Вінницьким окружним адміністративним судом під час розгляду адміністративної справи №802/815/16-а ОСОБА_1 перебуваючи у списках військової частини польова пошта НОМЕР_2 Збройних Сил України 22.06 2015 року звернулась до лікаря офтальмолога поліклініки Гайсинської ЦРЛ та направлена на лікування до Вінницької обласної лікарні ім. М.І. Пирогова.

23.06.2015 року ОСОБА_1 з діагнозом «Виразка рогівки з перфорацією після носіння м`яких контактних лінз» була направлена на лікування в Одеський інститут ім. Філатова Національної Академії Медичних наук України. 28.07.2015 року позивача було виписано з інституту ім. Філатова.

Згідно листів непрацездатності серії АГЦ №270808, АГЦ 271167, серії АГУ 638303, АГУ 638583 позивач знаходилась на лікуванні в Гайсинській ЦРЛ, та 07.12.2015 року направлена на обстеження до Вінницької спеціалізованої офтальмологічної медико-соціальної експертної комісії.

08.12.2015 ОСОБА_1 була оглянута Вінницькою обласною офтальмологічною МСЕК та згідно довідки серії 12ААА №314402 до акту огляду медико - соціальною експертною комісією № 829 від 08.12.2015 року визнана інвалідом третьої групи по зору.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду по справі № 802/815/16-а від 18 липня 2016 року адміністративний позов було задоволено, визнано протиправною бездіяльність військової частини - польова пошта НОМЕР_2 Збройних Сил України яка виразилась у не складанні довідки про обставини одержання каліцтва Позивачем, яка 08.12.2015 року спеціалізованою офтальмологічною МСЕК МОЗ України була визнана інвалідом 3 групи по зору у період проходження нею військової служби в лавах Збройних Сил України, не видачі направлення на проходження огляду військово-лікарською комісією для визначення ступеня придатності Позивача до військової служби та встановлення причинного зв`язку каліцтва чи захворювання з виконанням обов`язків військової служби або з проходженням військової служби. Зобов`язано військову частину - польова пошта НОМЕР_2 Збройних Сил України скласти довідку про обставини одержання ОСОБА_1 каліцтва в період проходження нею військової служби, подання якої є обов`язковим при направленні військовослужбовця на огляд ВЛК для визначення ступеня її придатності до військової служби та встановлення причинного зв`язку каліцтва чи захворювання з виконанням обов`язків військової служби або з проходженням військової служби. Зобов`язано військову частину - польова пошта НОМЕР_2 Збройних Сил України направити ОСОБА_1 на огляд військово - лікарською комісією для визначення ступеня її придатності до військової служби та встановлення причинного зв`язку каліцтва чи захворювання з виконанням обов`язків військової служби або з проходженням військової служби.

21 лютого 2017 року військовою частиною - польова пошта НОМЕР_2 Збройних Сил України видано ОСОБА_1 направлення №136 на медичний огляд ВЛК з метою визначення придатності до військової служби.

03 березня 2017 року госпітальна ВЛК хірургічного профілю Військово - медичного клінічного центру Центрального регіону за розпорядженням командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 №136 від 21.02.2017 року провела огляд позивача.

В подальшому, 22.03.2017 року позивач звернулась до відповідача 1 з письмовим рапортом про звільнення її з військової служби за хворобою.

16 травня 2017 року на адресу військової частини - польова пошта НОМЕР_2 Збройних Сил України представником позивача було направлено лист з проханням перерахувати грошове утримання Позивача на її рахунок.

Проте, грошове забезпечення та одноразова грошова допомога ОСОБА_1 з травня 2015 року до 22 березня 2017 року військовою частиною - польова пошта НОМЕР_2 Збройних Сил України не нараховано та не виплачено.

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом

У відповідності до положень ст. 24 Закону початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно ст. 26 Закону звільнення з військової служби у відставку проводиться, якщо військовослужбовці визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку. Контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби.

Як вбачається із матеріалів справи, 22.03.2017 року позивач звернулась до відповідача 1 з письмовим рапортом про звільнення з військової служби за хворобою.

Разом із тим, 20.05.2015 ТВО Начальника штабу - Військової частини польова пошта НОМЕР_2 майором О.П. Вельгус підписано рапорт про те, що під час ранкового шикування о 8 год. 30 хв. 20.05.15 було встановлено відсутність на службі відповідального виконавця стройової частини військової частини - польова пошта НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 . Місце перебування солдата не відомо. Також, здійснено розшукові заходи проведені командуванням частини, які позитивних результатів не дали та мобільний телефон військовослужбовця не відповідає.

27.05.2015 заступником командира по роботі з особовим складом майором ОСОБА_3 сформовано довідку про самовільне залишення військової частини у Збройних Силах України, обліковане у період з 20.05.15 до 27.05.15, про те, що військовослужбовець призначений за контрактом солдат ОСОБА_1 самовільно залишила військову частину та відповідно вчинено заходи реагування шляхом винесення наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 27.05.2015 №246 про призначення службового розслідування.

У відповідності до витягу із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 03.06.15 №267 "Про самовільно залишення військової частини - польова пошта НОМЕР_2 військовослужбовців служби за призовом" наказано вважати такими, що самовільно залишили військову частину солдата ОСОБА_1 .

Також, ч. 2 вказаного наказу №267 з 01.06.2015 року наказано зняти зі всіх видів забезпечення, без виключення з списків особового складу.

18.12.2015 заступник начальника штабу військової частини - польова пошта НОМЕР_2 майор ОСОБА_4 проінформував військову прокуратуру Вінницького гарнізону, що станом на 18.12.2015 такими, що самовільно залишили військову частину польова пошта НОМЕР_2 , вважається зокрема військовослужбовець солдат ОСОБА_1 .

У відповідності до акту про результати проведення службового розслідування, який затверджено ТВО командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_5 , убачається, що в ході проведення службового розслідування встановлено самовільне залишення військової частини солдатом ОСОБА_1 із 20.05.2015 року та такою, що прибула у розташування в/ч НОМЕР_4 у м. Гайсин із СЗЧ 21.02.2017 року.

Також, ОСОБА_1 від надання пояснень по даному факту у відповідності до ст. 63 Конституції України відмовилась.

Згідно довідки №5126 від 27.09.17 про грошове забезпечення солдата ОСОБА_1 за період з червня 2015 по березень 2017, нарахування та виплати останній не здійснювались.

Актом про результати проведення службового розслідування запропоновано за грубе порушення військової дисципліни - за самовільне залишення частини порушення вимог ст. ст. 12, 14 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, помічнику командира частини з фінансово - економічної роботи - начальнику фінансово - економічної служби військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , керуючись наказом Міністра оборони України №260 від 11 червня 2008 "Про затвердження інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" відповідального виконавця строкової частини військової частини - польова пошта НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 за травень 2015 позбавити премії в повному обсязі та у відповідності до наказу Міністерства оборони України №595 від 15.11.2010 позбавити премії у розмірі 94 % за травень 2015р.

Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджено Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Відповідно до п.12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Положеннями п. 26 Статуту визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Також, відповідно до Дисциплінарного статут Збройних Сил України який затверджено законом України від 24.03.1999 №551-XIV визначено, що військовослужбовці за порушення військової дисципліни та невиконання (неналежне виконання) своїх службових обов`язків несуть дисциплінарну відповідальність.

Згідно матеріалів справи, наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 03.06.2015 №267 "Про самовільно залишення військової частини - польова пошта НОМЕР_2 військовослужбовців служби за призовом", яким наказано вважати такими, що самовільно залишили військову частину солдат ОСОБА_1 , в судовому порядку не оскаржувався, та є чинним. Також, як убачається із постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 18.07.2016 по справі №802/815/16-а самовільне залишення військової частини солдатом ОСОБА_1 також досліджувалось.

Відповідно до даного рішення судом вказано, що Акт службового розслідування в більшій мірі стосується відповідальності позивача за невихід на службу, а не безпосередньо предмету судового розгляду у справі №802/815/16-а.

Відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджено Наказом Міністра оборони України 11.06.2008 №260, визначається порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Відповідно до п. 1.2 Інструкції визначено, грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.

Пунктом 3.3. Інструкції визначено, що військовослужбовцям, які в період проходження строкової військової служби прийняті на військову службу за контрактом, оклади за військовими званнями виплачуються з дня підписання контракту, але не раніше дня призначення на відповідні посади.

В свою чергу п. 34.4. Інструкції передбачено, що військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Про призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

У відповідності до витягу із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) №42 від 21.02.2017 визначено вважати військовослужбовця солдата ОСОБА_1 такою, що повернулась 21.02.2017 після самовільного залишення частини.

Враховуючи вищевикладені обставини, позивач вважалась такою, що самовільно залишила військову частину у строк понад 10 діб, а тому суд не вбачає підстав для визнання протиправних дій щодо невиплати грошового забезпечення, яке було призупинено.

21.03.2017 наказом за №65 командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 позивача зараховано на всі види забезпечення, вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 720 гривень на місяць. Виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 485 відсотки від посадового окладу, надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60 відсотків місячного грошового забезпечення.

22.03.2017 згідно витягу з наказу №66 командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 по стройовій частині солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , звільненого наказам по особовому складу від 22.03.2017 №39, вважати, що справи здав і направлено для зарахування на військовий облік до Гайсинського РВК Вінницької області.

Згідно довідки про грошове забезпечення позивачу виплачено за два дні березня 2017 оклад за військове звання, посадовий оклад, надбавка за виконання особливо важливих завдань, премія, щомісячна додаткова грошова винагорода, у розмірі 476,59грн. Згідно даної довідки, виплата за вислугу років не нараховувалась, оскільки період самовільного залишення військової частини до вислуги років не враховувався.

Таким чином, суд вважає, що доводи позивача не знайшли свого відображення в адміністративній справі, спростовуються встановленими у справі обставинами та доказами, наданими представниками відповідача.

Відповідно до ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ст. 69 КАС України).

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення адміністративного позову, а відтак відмовляє в його задоволені.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
в задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.
Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна