Справа № 818/1523/17
Суддя: C.О. Бондар
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2017 р. справа №818/1523/17
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Бондаря С.О.
за участю секретаря судового засідання - Алексеєнко Є.А.
представника позивача - ОСОБА_1
представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 818/1523/17
до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області
про визнання протиправним та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення від 05.10.2017 №66 про скасування дозволу на імміграцію в Україну, виданого ОСОБА_4 Свої вимоги мотивує тим, що рішення відповідача, яким йому було скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, є незаконним та таким, що порушує права, свободи і законні інтереси іноземця та його право на постійне проживання в Україні на законних підставах, у зв'язку з чим, підлягає скасуванню.
Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, заперечуючи проти позову, свою позицію обґрунтовує тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення управління діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. Отримання інформації від Управління патрульної поліції в м. Суми про вчинені позивачем адміністративні правопорушення та доцільність розглянути питання щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну, стало підставою для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну (а.с.18-22).
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Представники відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 заперечували проти позовних вимог з підстав, викладених у письмовому запереченні.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибув в Україну в 2007 році.
13.04.2007 ОСОБА_4 звернувся до відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Ковпаківського ВМ СМВ УМВС України в Сумській області з метою отримання дозволу на імміграцію в Україну, на підставі вимог пункту 1 частини 3 статті 4 Закону України Про імміграцію, як такий, що перебуває в шлюбі з громадянкою України понад 2 роки (а.с.29).
25.06.2007 громадянину ОСОБА_5 ОСОБА_4 надано дозвіл на імміграцію в Україну та видана безстрокова посвідка на постійне проживання серії СМ №013319 від 25.06.2007 (а.с.31-33).
24.09.2013 громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_4 звернувся до Ковпаківського районного відділу у м. Суми Управління ДМС України в Сумській області із заявою про обмін посвідки на постійне проживання в Україні у звязку з непридатністю до користування та отримав нову посвідку на постійне проживання ІН №017224 від 26.09.2013 (а.с.34).
Рішенням Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 05.10.2017 №66 громадянину ОСОБА_5 ОСОБА_4 скасований дозвіл на імміграцію в Україну, керуючись п. 4 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію" (а.с.41).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями статті 3 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних відносин, встановлено, що іноземці та особи без громадянства можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або прибути для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території.
Умови та порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначаються Законом України "Про імміграцію".
Відповідно до частини 1 абзаців першого і четвертого статті 1 Закону України "Про імміграцію" імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.
Дозвіл на імміграцію - рішення спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції та підпорядкованих йому органів, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.
Відповідно до пункту 1 абзацу 3 статті 4 Закону України Про імміграцію (далі по тексту - Закон), в редакції яка діяла на момент оформлення позивачем дозволу на імміграцію в Україну, дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається: одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України.
Згідно зі ст. 12 цього Закону, дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні: 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.
Таким чином, Законом України "Про імміграцію" встановлений вичерпний перелік підстав для скасування дозволу на імміграцію в Україну зі змісту якого вбачається, що підставами для скасування дозволу на імміграцію можуть бути лише винні дії іммігранта.
Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, обґрунтовуючи наявність підстав для скасування наданого позивачу дозволу на імміграцію відповідач послався саме на п. 4 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію".
З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване позивачем рішення було прийнято з урахуванням обставин, викладених в листі т.в.о. начальника Управління патрульної поліції в м.Суми від 21.07.2017 №6397, а саме: громадянином ОСОБА_5 ОСОБА_4 ігнорувалося виконання законодавчих актів України, зокрема, відносно нього були винесені постанови про накладення адміністративних стягнень за порушення ОСОБА_6 дорожнього руху України (а.с.45).
Проте, оскаржуване рішення не містить посилань на конкретні обставини, як на підставу застосування пункту 4 частини 1 статті 12 Закону України "Про імміграцію" для скасування дозволу на імміграцію, а саме: яким чином порушення позивачем ОСОБА_6 дорожнього руху України впливає на необхідність охорони здоровя, захисту прав і законних інтересів громадян України.
Суд зазначає, що відповідачем до суду не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність обставин, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію" та були б підставою для скасування наданого позивачу дозволу на імміграцію.
Також, відповідачем не надано суду доказів існування інших підстав для скасування наданого позивачу дозволу на імміграцію, які передбачені ст. 12 Закону України "Про імміграцію".
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, як субєкт владних повноважень, не довело правомірності оскаржуваного рішення.
Таким чином, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 05.10.2017 №66 про скасування дозволу на імміграцію в Україну, виданого ОСОБА_4.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи положення вказаної норми, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Сумській області суму судового збору в розмірі 640 грн.
Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_4 до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Сумській області від 05.10.2017 №66 про скасування дозволу на імміграцію в Україну, виданого ОСОБА_4.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя C.О. Бондар

Повний текст постанови складено 06 листопада 2017 року.