Справа № 826/19338/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовом

Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві

до

Дочірнього підприємства “Виробничо-поліграфічний центр “Такі справи”

про

застосування заходів реагування

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві (далі по тексту – позивач, ГУ ДСНС України у місті Києві) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Дочірнього підприємства “Виробничо-поліграфічний центр “Такі справи” (далі по тексту - відповідач), у якій просить: застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень Дочірнього підприємства “Виробничо-поліграфічний центр “Такі справи” за адресою: вул. Виборзька, 84 у Солом’янському районі міста Києва; визначити спосіб виконання судового рішення у порядку, передбаченому наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 21 жовтня 2004 року №130 “Про затвердження Інструкції про порядок та умови застосування органами державного пожежного нагляду запобіжних заходів”, шляхом відключення джерела електроживлення, накладення печаток на розподільчі електрощити та вхідні двері приміщень Дочірнього підприємства “Виробничо-поліграфічний центр “Такі справи” за адресою: вул. Виборзька, 84 у Солом’янському районі міста Києва; обов’язок, щодо забезпечення виконання рішення суду, покласти на позивача.

ГУ ДСНС України у місті Києві у період з 01 листопада по 21 листопада 2016 року проведено планову перевірку щодо додержання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки Дочірнього підприємства “Виробничо-поліграфічний центр “Такі справи”, за результатами якої складено відповідний акт №850 (далі по тексту – акт перевірки).

Перевіркою виявлено порушення відповідачем норм пожежної, техногенної безпеки, у тому числі Правил пожежної безпеки України, які створюють загрозу життю та здоров’ю людей, а саме:

“- не проведено розмір опору ізоляції і перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання корпусів та в приміщеннях орендарів ( п. 1.20 розділ 4 Правил пожежної безпеки України)- далі ППБУ;

- в приміщеннях орендарів допускається складування горючих матеріалів на відстані менше 1 м від електроустаткування та під електрощитом в приміщеннях орендарів, а саме: ТОВ “ЛВТ-2000”, ТОВ “Поліграфічні фарби”, ТОВ “Ренбо ХАЙ Технолоджи”, ТОВ “Тест Біо” (п.1.118 розділ 4 ППБУ);

- для загального відключення силових та освітлювальних мереж складського приміщення орендаря ТОВ “ЛВТ-2000” не передбачено встановлення апаратів відключення (вимикачів) поза межами (зовні) вказаних приміщень на негорючих стінах (перегородках) або на окремих опорах (п.1.15 розділ 4 ППБУ);

- тип заповнення прорізів у протипожежних перешкодах складських приміщень (протипожежні двері) відповідають вимогам ДБН В.1.1-7-2002 “Пожежна безпека об’єктів будівництва” (п.2.3 розділ 3 ППБУ);

- дерев’яні конструкції горищних приміщень будівель адміністративного та виробничого корпусів,не оброблені засобами вогнезахисту (п. 9.1.4 розділ 6 ППБУ);

- допускається спільне зберігання в одній секції з автогумою будь-яких інших товарів і матеріалів в приміщеннях ТОВ “ЛВТ-2000”, ТОВ “Етанол Україна” (п.9.1.4 розділ 6 ППБУ);

- у складському приміщенні ТОВ “ЛВТ-2000”, допускається зберігання продукції навалом (п.9.1.13 розділ 6 ППБУ);

- шляхи евакуації виробничих приміщень, загальних коридорів захаращені матеріальними цінностями(п.2.37 розділ 3 ППБУ);

- двері на шляхах евакуації не пере навішені з урахуванням їх відчинення до ходу евакуації ( 5.18 “Пожежна безпека об’єктів будівництва”);

- двері евакуаційних виходів виробничого корпусу замкнені на замки, які не відкриваються з середини без ключа (п. 2.27 розділ 3 ППБУ);

- приміщення корпусів не дообладнані системою автоматичної пожежної сигналізації відповідно до пп.4.1, 13.1.2 “Системи протипожежного захисту”) (п. 1.2 розділ 5 ППБУ);

- територія та корпуси не обладнані системою оповіщення про пожежу в порушенні пп.19,20 таблиці Б додатку Б ДБН В.2.556:2014 “Системи протипожежного захисту” (п. 1.2 розділ 5 ППБУ);

- не проводиться технічне обслуговування системи протипожежного захисту (п. 1.4 розділ 5 ППБУ);

- тривожні сповіщення від приймально-контрольного приладу системи протипожежного захисту не введені на пульт централізованого пожежного спостерігання відповідно п. 5.8 “Системи протипожежного захисту” (п. 1.4 розділ 5 ППБУ);

- коридор другого поверху адміністративної частини виробничого корпусу та коридор цокольного поверху виробничого корпусу, які не мають природного освітлення через отвори в зовнішніх стінах обладнані спеціальною системою димовидалення відповідно до п. 10.2.4 “Системи протипожежного захисту” (п. 1.2 розділ 5 ППБУ);

- не проведено технічне обслуговування вогнегасників в приміщеннях орендарів (п. 3.17ППБУ);

- пожежні кран-комплекти не укомплектовані пожежним рукавом однакового з ним діаметра та стволом, а також важелем для полегшення відкривання вентиля (п. 2.2 розділ 5 ППБУ);

- пожежні кран-комплекти не перевірені на працездатність шляхом пуску води (п. 2.2 розділ 5ППБУ);

- доступ до пожежного кран комплекту заблоковано матеріалами (п. 2.2 розділ 5 ППБУ);

- не проведено випробування зовнішнього водопостачання на тиск витрат води (п.2.1.5 розділ 5 ППБУ);

- не надано підтверджуючих матеріалів проходження посадовими особами орендарів навчання та перевірки знань з питань пожежної безпеки (п. 16 розділ 2 ППБУ) ;

- не надано доказів про призначення відповідальних осіб за пожежну безпеку в приміщеннях орендарів (п. 2 розділ 2 ППБУ);

- з метою проведення заходів із запобіганням виникненню пожеж та організації їх гасіння на підприємстві не створено добровільну пожежну охорону (п. 12 ППБУ);

- здійснюється використання приміщень без подання декларації відповідності матеріально-технічної бази суб’єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки (ст. 57 Кодексу цивільного захисту України);

- приміщень виробничого, складського призначення не визначено категорією щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки та клас зони та не позначено на вхідних дверях до приміщення, а також у межах зон в середині приміщень та зовні(п. 2.9 розділ 3 ППБУ);

- не надано журнал реєстрації вступного інструктажу з питань техногенної безпеки;

- не надано підтверджуючих матеріалів щодо проходження функціонального навчання відповідними категоріями осіб з питань техногенної безпеки, цивільного захисту (п. 16 “Порядок проведення навчання”);

- відсутній наказ про призначення штатних працівників цивільної оборони (Цивільного захисту ) або спеціально призначених осіб з питань надзвичайних ситуацій (ст. 20 Кодексу цивільного захисту України).

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач здійснює свою господарську діяльність із порушенням вимог законодавства, що створюють загрозу життю та здоров’ю людей; порушення виявлені під час перевірки відповідачем не усунуто.

Відповідач подав письмове пояснення у якому зазначив про усунення ряду виявлених порушень та про проведення роботи по укладанню договорів, виготовленню проектної документації з сертифікованими підприємствами для виконання робіт по усуненню недоліків. Крім того, позивач вказав, що звернувся до відповідача зі зверненням провести позапланову перевірку.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред’явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов’язки та відповідальність суб’єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності”.

Частиною четвертою статті 4 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” передбачено, що вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності встановлюється виключно законами.

Згідно з частиною п’ятою статті 4 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб’єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Частиною сьомою статті 7 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого Указом Президента України від 16 січня 2013 року №20/2013, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра оборони України (далі - Міністр).

ДСНС України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, а також гідрометеорологічної діяльності.

Згідно пункту 6 вказаного Положення ДСНС України здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, а також міжрегіональні (повноваження яких поширюються на кілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи (у разі їх створення).

Частина перша статті 67 Кодексу цивільного захисту України передбачає, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб’єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об’єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров’ю людей.

Відповідно до частин першої та другої статті 68 Кодексу цивільного захисту України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов’язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров’ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Як визначено згідно частини першої статті 70 Кодексу цивільного захисту України, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об’єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб’єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об’єктів або об’єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об’єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб’єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об’єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб’єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Відповідно до частини другої статті 70 Кодексу цивільного захисту України повне або часткове зупинення роботи підприємств, об’єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Виходячи із системного аналізу вказаних положень законодавства, суд приходить до висновку, що можливість та необхідність звернення ГУ ДСНС до адміністративного суду з позовом про застосування відповідних заходів реагування шляхом зупинення роботи підприємства виникає за умови, коли виявлені за результатами перевірки суб’єкта господарювання порушення вимог законодавства в сфері техногенної та пожежної безпеки створюють загрозу життю та/або здоров’ю людей.

Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Частиною четвертою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Разом з тим, відповідач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження усунення виявлених перевіркою порушень, у тому числі тих, які можуть призвести до виникнення пожежі, створюють реальну загрозу життю та здоров’ю людей.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на звернення до ГУ ДСНС у місті Києві про проведення перевірки, оскільки докази направлення або отримання такого звернення у справі відсутні; крім того таке звернення не підтверджує усунення виявлених перевіркою порушень.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ГУ ДСНС у місті Києві про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень Дочірнього підприємства “Виробничо-поліграфічний центр “Такі справи” по вул. Виборзька, 84 у Солом’янському районі міста Києва підлягають задоволенню.

Водночас в частині порядку зупинення робіт суд не може застосувати норми Інструкції про порядок та умови застосування органами державного пожежного нагляду запобіжних заходів, затвердженої наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій від 21 жовтня 2004 року №130, як такої, що втратила чинність.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оскільки спір вирішено на користь суб’єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача – суб’єкта владних повноважень, пов’язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

При цьому суд роз’яснює відповідачам, що відповідно до частини дванадцятої статті 1832 Кодексу адміністративного судочинства України вони не позбавлені права подати до Окружного адміністративного суду міста Києва заяву про скасування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), застосованих судом за результатом розгляду справи, якщо обставини, які стали підставою для вжиття заходів реагування, перестали існувати або усунуті, що підтверджується відповідними доказами.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 – 163, 1832 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві задовольнити повністю.

2. Застосувати захід реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень Дочірнього підприємства “Виробничо-поліграфічний центр “Такі справи” по вул. Виборзька, 84 у Солом’янському районі міста Києва.

3. Обов’язок по забезпеченню застосованих заходів реагування покласти на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві.

4. Допустити негайне виконання постанови.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя В.А. Кузьменко