Справа № 813/2515/17
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2017 року справа № 813/2515/17

м. Львів, вул. Чоловського, буд. 2

зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.,

за участю:
позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Джуфера Б.М.,

представника відповідача Сибірякової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Львівського обласного військового комісаріату з розгляду питань, пов`язаних з встановленням статусом учасника бойових дій від 28.04.2017 (протокол №10) щодо відмови позивачу у наданні статусу учасника бойових дій;

- зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань, пов`язаних з встановленням статусом учасника бойових дій, надати позивачу статус учасника бойових дій та видати посвідчення встановленого зразка.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу з липня 1962 року по грудень 1963 року у військових частинах № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , які містяться в переліку з`єднань та військових частин ЗС СРСР, що брали участь у військово-стратегічній операції «Анадир» на острові Куба під час Карибської кризи (тобто, в час ведення бойових дій). Позивач вважає, що при прийнятті рішення комісія Львівського обласного військового комісаріату з розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника бойових дій, не взяла до уваги наявні у нього документи, які підтверджують його участь в бойових діях. А тому, рішення від 28.04.2017, оформлене протоколом № 10, про відмову йому у наданні статусу учасника бойових дій, є протиправним, і підлягає скасуванню.

Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову повністю. Заперечення обґрунтовані тим, що в квітні 2017 року відповідач розглянув документи позивача про надання йому статусу учасника бойових дій. Комісія Львівського обласного військового комісаріату з розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника бойових дій, відмовила в задоволенні заяви ОСОБА_1 з тих підстав, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтверджують факт проходження позивачем військової служби, не служили з ОСОБА_1 в одній військовій частині. З урахуванням наведеного, оскільки неможливо встановити участь позивача у воєнно-стратегічній операції "Анадир" на острові Куба під час Карибської кризи, відповідач відмовив позивачу в наданні статусу учасника бойових дій.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, наведених у позовній заяві. Просили суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених в письмових запереченнях. Просила суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково, виходячи з такого.

Згідно з архівною довідкою Федерального бюджетного закладу Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 26.12.2016 №1/2-11964 ОСОБА_1 проходив військову службу в військовій частині № НОМЕР_1 в період з 12.07.1962 по 25.08.1962. Вказана військова частина зазначена в переліку тих, які брали участь у військово-стратегічній операції «Анадир» на острові Куба під час Карибської кризи.

30.03.2017 позивач звернувся до відповідача з заявою про надання йому статусу учасника бойових дій. За результатами розгляду вказаної заяви 28.04.2017 комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника бойових дій, прийняла рішення, оформлене протоколом №10, про відмову позивачу в наданні статусу учасника бойових дій.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з вимогою визнати протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити дії.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 № 63, якою затверджено Перелік держав і періодів бойових дій на їх території.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасниками бойових дій визнаються: учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Постановою Кабінету Міністрів України 08.02.1994 № 63 «Про організаційні заходи застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» затверджено Перелік держав, яким надавалась допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, і періодів бойових дій на їх території. У вказаному переліку держав і періодів бойових дій на їх території є о. Куба в період з липня 1962 року по листопад 1963 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебував у межах вказаного періоду (з 12.07.1962 по 25.08.1962) на о. Куба у складі військової частини № НОМЕР_1 , що підтверджується архівною довідкою Федерального бюджетного закладу Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 26.12.2016 №1/2-11964.

Відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" наказом Міністерства оборони України від 07.05.2015 №200 затверджено Положення про комісії міністерства оборони України з розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (далі Положення).

Згідно з п.9 вказаного Положення на Комісії військового комісаріату Автономної Республіки Крим, обласних та Київського міського військових комісаріатів покладається вирішення питань про визнання учасниками бойових дій із числа осіб, звільнених зі Збройних Сил, колишніх партизанів та підпільників - за місцем їх реєстрації.

У п.11 Положення передбачено, що комісії приймають рішення щодо визнання громадян учасниками бойових дій на підставі таких документів:

заяв громадян або клопотань командирів (начальників);

довідок відповідного періоду, підписаних і завірених печаткою;

партизанського квитка;

посвідчення учасника підпілля;

посвідчення до знака За розмінування;

грамот, фотографій (оригіналів);

газетних матеріалів того періоду, який потребує підтвердження;

історичних довідок, документів та інших архівних матеріалів;

документів потрібного періоду, де зазначені прізвище, ім`я та по батькові заявника;

документів, які підтверджують службу чи роботу заявника у відповідний період;

інших документів, на підставі яких можливо зробити достовірний висновок про участь у бойових діях або розмінуванні (траленні бойових мін).

Відповідно до п.12 Положення за відсутності в заявника через незалежні від нього причини необхідних документів, які підтверджують його право на отримання статусу учасника бойових дій, дозволяється брати до уваги показання свідків (не менше двох), які в період, що потребує підтвердження, проходили військову службу чи працювали разом із заявником.

30.03.2017 позивач звернувся до відповідача з заявою про надання йому статусу учасника бойових дій та додав до вказаної заяви такі документи: архівну довідку Федерального бюджетного закладу Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 26.12.2016 №1/2-11964, військовий квиток серії НОМЕР_3 від 15.08.1961, нотаріально засвідчені заяви свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є учасниками бойових дій та копію паспорта.

Суд встановив, що при розгляді вказаної заяви позивача відповідач не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з тих підстав, що вони проходили військову службу в іншій військові частині, ніж позивач.

Як вбачається з нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_2 від 25.03.2017 він в період з 1962 року по 1964 рік проходив військову службу в рядах Радянської армії на острові Куба (в.ч. №52874) на посаді механіка-водія). ОСОБА_2 стверджує, що в цей же період з ним проходив військову службу і позивач. Суд бере до уваги, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_4 .

Згідно з нотаріально засвідченою заявою ОСОБА_3 від 24.03.2017 він в період з 1962 року по 1963 рік проходив військову службу а рядах Радянської армії на острові Куба (в.ч. №52874) на посаді механіка-водія). ОСОБА_3 стверджує, що в цей же період з ним проходив військову службу і позивач. Суд бере до уваги, що ОСОБА_3 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_5 .

В судовому засіданні 14.09.2017 свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили факт проходження ОСОБА_1 військової служби в період з липня 1962 року по листопад 1963 року на острові Куба, а також пояснили, що позивач забезпечував бойову діяльність військ.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо неможливості підтвердження факту проходження позивачем військової служби на острові Куба під час Карибської кризи з тих підстав, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проходили військову службу в іншій військовій частині, ніж позивач, виходячи з такого.

Відповідно до п.12 Положення при вирішення питання щодо наявності в особи права на отримання статусу учасника бойових дій, дозволяється брати до уваги показання свідків (не менше двох), які в період, що потребує підтвердження, проходили військову службу чи працювали разом із заявником.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

З аналізу наведених норм не вбачаться обов`язковості проходження військовослужбовцями, які підтверджують право позивача на отримання статусу учасника бойових дій, військової служби в одній військовій частині разом з позивачем.

З огляду на наведене, суд вважає, що відповідач безпідставно не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтверджують факт проходження ОСОБА_1 військової служби в період з липня 1962 року по листопад 1963 року на острові Куба.

Суд також враховує дані довідки Федерального бюджетного закладу Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 26.12.2016 №1/2-11964, відповідно до якої ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 в період з 12.07.1962 по 25.08.1962. Вказана військова частина зазначена в переліку тих, які брали участь у військово-стратегічній операції «Анадир» на острові Куба під час Карибської кризи.

З огляду на наведене, суд вважає, що відповідач безпідставно дійшов висновку про відмову позивачу в наданні статусу учасника бойових дій. Тому, рішення комісії Львівського обласного військового комісаріату з розгляду питань, пов`язаних з встановленням статусом учасника бойових дій від 28.04.2017, оформлене протоколом №10, яким відмовлено ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача надати позивачу статус учасника бойових дій та видати посвідчення встановленого зразка, то така задоволенню не підлягає, оскільки суд не вбачає за можливе втручатися в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до вказаного Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань, пов`язаних з встановленням статусу учасника бойових дій, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання статусу учасника бойових дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст.94 КАС України на користь позивача необхідно стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 320грн.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань, пов`язаних з встановленням статусу учасника бойових дій, оформлене протоколом №10 від 28.04.2017, щодо відмови ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій.

Зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань, пов`язаних з встановленням статусу учасника бойових дій, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання статусу учасника бойових дій.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 320 (три двадцять) грн. 00коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Г.Гулик