Справа № 333/3475/17
Суддя: Боровікова А. І.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/3475/17
Провадження № 2-а/333/182/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2017 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Носаченко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій відповідача і зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2012 року зобов'язано УПФУ в Комунарському районі м.Запоріжжя перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 основну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімум для осіб, які втратили працездатність відповідно до ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 15.05.2010 року по 22.07.2011 р. з урахуванням виплачених сум. На виконання даної постанови управлінням було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1, в результаті якої нараховано 51 915, 14 грн. за період 15.05.2010 року по 22.07.2011 р. Через тривале невиконання постанови суду позивач звернувся до Європейського суду з прав людини. На виконання рішення ЄСПЛ «Стрєлка та інші проти України» 21.06.2016 р. позивач отримав заборгованість по виплаті йому пенсії у розмірі 51 915,14 грн.

10.05.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про здійснення розрахунку та виплати йому, компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована йому на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за період з 15.05.2010 року по день фактичної виплати пенсії, а саме по 21.06.2016 року.

29.05.2017 року відповідач своїм листом №91/с-1 відмовив позивачу в здійсненні розрахунку та виплати такої компенсації.

У зв'язку з чим позивач просив визнати противними дії відповідача щодо відмови у розрахунку та виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2012 року за період з 15.05.2010 року по день фактичної виплати пенсії, а саме по 21.06.2016 року, на зобов'язати Шевченківське об'єднань управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя здійснити розрахунок та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії.

Представник відповідача надіслав до суду заперечення, в яких зазначив, що дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Запоріжжя повністю відповідають чинному законодавству України, просить суд відмовити позивачеві у задоволені позову. Так як за наслідками розгляду справи «Стрєлка та інші проти України», 21.06.2016 року позивач отримав 29888 грн. (еквівалент 1000 євро) відшкодування матеріальної та моральної шкоди, судових та інших витрат, та йому було сплачена заборгованість за рішенням національного суду у розмірі 51 915,14 грн. Вказані грошові кошти перераховані стягувачу платіжним дорученням Міністерства юстиції України.

Згідно частини 1 статті 41 КАС України справа розглянута без застосування технічної фіксації.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

Постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 23.12.2010 року зобов'язано Управління Пенсійного фонду виплачувати позивачу основну пенсію в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком починаючи з 19.02.2010 року.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2012 року постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 23.12.2010 року змінено, зобов'язано УПФУ в Комунарському районі м.Запоріжжя перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 основну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімум для осіб, які втратили працездатність відповідно до ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 15.05.2010 року по 22.07.2011 р. з урахуванням виплачених сум.

25.10.2012 року ОСОБА_1 звернувся за захистом порушених прав до Європейського суду з прав людини, оскільки вищевказана постанова не виконувалась.

Рішенням Європейського суду з прав людини № 69256/12 від 24.03.2016 року Стрєлка та інші проти України, визнано порушення право ОСОБА_1 (пунктом 1 Статті 6 Конвенції, Статі1 Протоколу №1) і зобов'язано Україну сплатити відповідну сатисфакцію та виконати рішення суду - виконати постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя, яка була змінена постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2012 року.

Міністерством юстиції України, в рамках виконання вищевказаного рішення Європейського суду з прав людини, була здійснена виплата заборгованості в сумі 51 915,14 грн., та відшкодування матеріальної та моральної шкоди у розмірі 29 888,78 грн.

Вказані кошти отримані позивачем 21.06.2016 року.

10.05.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована позивачу на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за період з 15.05.2010 року по 21.06.2016 р. по день фактичної виплати пенсії.

Листом № 91/с-1 від 29.05.2017 Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя року повідомило позивачу, що немає законних підстав для проведення виплати.

Відповідно ч.2 ст. 19 Конституції України,органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Питання, пов'язані із здійсненням компетенції громадян втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону.

Виходячи з наведених вище вимог Закону доводи відповідача щодо пропуску строку звернення позивачки до суду є безпідставними .Факт не отримання своєчасно позивачtv пенсії в належному розмірі з вини органу, що призначає і виплачує пенсію,встановлений рішенням суду, а тому і нарахування компенсації втрати частини доходів не обмежується будь-яким строком.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Частиною 1ст. 244-2 КАС України,передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Постановою Верховного суду України від 18.11.2014 року по справі №21-518а14 було визначено, що основною умовою для виплати громадянину компенсації ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого №159 є порушенням встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією, в даному випадку органом УПФУ добровільно чи на виконання рішення суду.

Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (із змінами), відповідно до якого компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців нарахованих, але своєчасно не виплачених грошових доходів. Нараховується та виплачується сума компенсації у тому самому місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості. Компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме:

коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету;

коштів Пенсійного фонду, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фонду соціального страхування від нещасній випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 07.11.2012 року по справі №6-131цс12.

Відповідач по справі є суб'єктом владних повноважень , не звільнений від обов'язку виконувати норми ч.1ст. 244-2 КАС України, як наслідок відмова в проведенні позивачу виплати компенсації є очевидно протиправною. Заперечення є безпідставними.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.3 ст.162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень. Відповідно до ст..1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких, заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні «Рисовський проти

України (ухвала щодо прийнятості від 20 жовтня 2011 року). Так в п.70 зазначеного рішення визначено «Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішій спосіб. Отже, порушені суб'єктом владних повноважень права позивачки підлягають захисту в судовому порядку.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 71, 158-163, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати, з 15.05.2010 року по 21.06.2016 року.

Зобов'язати Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини пенсії, у зв'язку з порушенням строків її виплати, за період з 15.05.2010 року по 21.06.2010 рік.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення, з подачею її копії до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя А.І. Боровікова