Справа № 823/1743/17
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

07 листопада 2017 року справа № 823/1743/17

м. Черкаси

Суддею Черкаського окружного адміністративного суду Трофімовою Л.В. перевірено матеріали адміністративного позову у справі № 823/1743/17

за позовом ОСОБА_1

до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання протиправної бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, прийнято ухвалу,

06.11.2017 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_4 (далі - позивач) з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідачі) та просить:

- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» щодо не включення повної інформації до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно гарантованої суми належної до виплати ОСОБА_4 у сумі 100209,03 грн;

- скасувати наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» від 01.09.2016 № 42/2 «Про затвердження висновків комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів, що є «нікчемними»» у частині затвердження результатів проведення перевірки правочинів на їх нікчемність, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакцій) з виконання 04.04.2016 платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» з перерахування коштів позивачу в ПАТ «Банк Михайлівський» у сумі 100209, 03 грн.

Відповідно до ч.1 ст.107 КАС України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви, зокрема з'ясовує чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Перевіривши матеріали позовної заяви, варто зазначити, що дана справа, не підсудна Черкаському окружному адміністративному суду та її не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства з огляду на таке.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч.1 ст.2 КАС України).

04.04.2016 між ОСОБА_4 (Страхувальник) та ПАТ «Страхова компанія «Форте» був укладений договір добровільного страхування фінансових ризиків «Капітал» №К980-021-000215935: предмет договору - майнові інтереси, що не суперечать закону, пов'язані зі збитками при здійсненні Страхувальником господарської діяльності, страхова сума - 100000 грн. Згідно умов договору (п.4.1) Боржником є ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», що приймає у власність грошові кошти (позику) Страхувальника на підставі договору 04.04.2016 №980-021-000215935 - додаток №1 невід'ємна частина до договору №К980-021-000215935.

04.04.2016 між ОСОБА_4 (сторона-1) та товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» код 39140702 (сторона-2) був укладений договір «Капітал+» Новий з виплатою процентів у кінці строку №980-021-000215935. Відповідно до п. 1.2 договору сторона - 2 приймає від сторони - 1 у власність кошти в сумі 100000 грн. на строк не більше 42 днів, з виплатою процентів) та бере зобов'язання повернути кошти і виплачувати проценти у порядку та на умовах, встановлених цим договором з автоматичною пролонгацією. Договором передбачено: Сторона 2 сплачує стороні 1 проценти у безготівковій формі на рахунок Сторони 1 № НОМЕР_4 та повертає кошти у безготівковій формі на рахунок Сторони 1 № НОМЕР_2. Операція з переказу коштів у сумі 100000 грн. відображена Д-т 1001 К-т НОМЕР_3, підтверджується квитанцією № QS781801 від 04.04.2016: отримувач ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 39140702 у банку ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК» з банківського рахунку позивача у ПАТ «Банк Михайлівський» (mbank) НОМЕР_1 .

Між ОСОБА_4 (клієнт) та ПАТ Банк Михайлівський (Банк) укладено договір 05.11.2014 № 980-021-000000491 відкриття банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)», за умовами якого Банк за ініціативою клієнта відкриває на його ім'я поточний рахунок НОМЕР_2, в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand проти Австрії зазначив, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ у справі Ashingdane проти Сполученого Королівства, 28.05.1985 п. 57; Наталія Михайленко проти України, 30.08.2013 № 49069/11, п.31; Пелевін проти України, 20.08.2010 24402/02, п.27).

Спір, що виник між сторонами договірних відносин ОСОБА_4 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», ПАТ «Страхова компанія «Форте» не є адміністративним і не містить ознак адміністративного договору, так як позивач не оспорює порушені права та інтереси у сфері публічно-правових відносин, оскільки вимоги стосуються захисту приватного права власності (грошові кошти і виплата процентів, настання страхового випадку) у зв'язку із невиконанням зобов'язань небанківськими (парабанківськими) установами, які не є учасником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (ФГВФО) основними завданням якого є: забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відповідно до п.3 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Реєстр учасників ФГВФО ведеться Фондом та містить відомості про участь банку в системі обов'язкового гарантування вкладів фізичних осіб. Кожен учасник ФГВФО зобов'язаний здійснювати нарахування регулярного збору до Фонду. На офіційному сайті http://www.fg.gov.ua/uchasnyky-fondu у рубриці «учасники Фонду» у переліку не значаться як учасники ФГВФО такі компанії: фінансова - ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» код 39140702 (договір «Капітал+» Новий з виплатою процентів у кінці строку №980-021-000215935), страхова - ПАТ «Страхова компанія «Форте» (договір добровільного страхування фінансових ризиків «Капітал» №К980-021-000215935).

Розрахунково-касове обслуговування рахунків - одна з функцій банків, що здійснюється на договірній основі у порядку виконання розпоряджень власників рахунка про безготівкове перерахування грошових коштів або видачу (прийом) готівки з рахунка. Предметом регулювання Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ 01.06.2011 № 174 є касове обслуговування - надання послуг з приймання, видачі та обміну готівки, касові операції, зокрема: приймання через касу банку готівки національної та іноземної валюти від клієнтів для зарахування на власні рахунки та рахунки інших юридичних і фізичних осіб або на відповідний рахунок банку (філії, відділення); видача готівки національної та іноземної валюти клієнтам з їх рахунків через касу банку; приймання від фізичних та юридичних осіб готівки національної та іноземної валюти для переказу і виплати отримувачу суми переказу в готівковій формі через операційну касу. Каса банку - сукупність операційних кас банку, його філій, відділень, пунктів дистанційного обслуговування, пунктів обміну іноземної валюти, а також ПТКС та банкоматів. Операційна каса - касовий вузол банку (філії, відділення), у якому здійснюються касові операції. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Договір банківського рахунку є відплатним.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. За змістом ч.2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів.

До юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тільки тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи з боку суб'єкта владних повноважень (публічної адміністрації) саме у сфері публічно-правових відносин. Спори з приводу владних управлінських рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені у межах приватних правовідносин до адміністративної юрисдикції не відносяться.

За змістом правовідносин спір не носить ознак публічно-правового як у частині вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, так і в частині вимог до уповноваженої особи ФГВФО у ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, оскільки виник з приводу виконання правочинів не публічно-правового характеру згідно умов договору №980-021-000000491 розрахунково-касового обслуговування рахунку «поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу(депозиту)» у банку ПАТ «Банк Михайлівський», де клієнт сплачує банку комісійні винагороди згідно з тарифом, банк нараховує і сплачує клієнту проценти за користування коштами на рахунку, якщо це передбачено умовами; договору «Капітал+» Новий щодо виплати процентів у кінці строку з фінансовою компанією за операцією з фінансовими активами, що виконується в інтересах споживачів з метою отримання ними прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів; договору добровільного страхування фінансових ризиків «Капітал». Суд зазначає, що договором добровільного страхування фінансових ризиків є відносини щодо майнових інтересів, що не суперечать закону, пов'язані зі збитками при здійсненні господарської діяльності Страхувальника ОСОБА_1, то у контексті правовідносин у зв'язку з ліквідацією (банкрутством) банку відповідно до ст. 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України у справі № К/800/31034/15 від 11.02.2016, позовна вимога про зобов'язання Фонду включити вкладника до загального реєстру є такою, що порушує дискреційні (від франц. discretionnaire - той, що залежить від власного розсуду) повноваження Фонду.

Відповідно до вимог ст.76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» 23.05.2016 Правлінням Національного банку України прийнято рішення № 14 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних». Публікація про ліквідацію 13.07.2016 - 12.07.2018: газета «Голос України» № 132 (6386) від 16.07.2016 (офіційне інтернет представництво НБУ - http://www.bank.gov.ua/control/uk/publish/article?art_id=31538321; сайт ФГВФО - http://www.fg.gov.ua/not-paying/temporary/171-pat-bank-mykhaylivskyy).

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено що, цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків. Згідно з приписами ст. 12 Господарського процесуального кодексу України зокрема спори, що виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку підвідомчі господарським судам, а отже на них не поширюється юрисдикція адміністративних судів. У постановах Верховного Суду України 16.02.2016 №21-4846а15, 15.06.2016 № 21-286а16 зазначено: на спори, що виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.1 і п.2 ч.1 ст. 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправної бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, у зв'язку з тим, що позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Повернути позивачеві позовну заяву разом із усіма доданими до неї матеріалами та направити копію даної ухвали.

Роз'яснити позивачу, що розгляд спору віднесено до юрисдикції господарського суду в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Черкаський окружний адміністративний суд у порядку, передбаченому ст.ст. 185-187 КАС України.

Суддя Л.В.Трофімова