Справа № 802/1495/17-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

31 жовтня 2017 р. Справа № 802/1495/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Р.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Макарової К.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Лепетухи Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Державного реєстратора Бурлак Вікторії Вікторівни

про: скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_3 з адміністративним позовом до державного реєстратора Бурлак Вікторії Вікторівни про скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зобов'язання розглянути заяву про державну реєстрацію.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.08.2017 року відповідачем прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №36715409 у проведенні державної реєстрації права власності на колгоспний двір, що розташований за адресою вул. Щаслива, 6, с. Степанівка, Вінницький район, Вінницька область. Однак, позивач не погоджується із рішення та звернулась до суду із адміністративним позов та просить суд:

- скасувати рішення від 21.08.2017 №36715409 державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень;

- зобов"язати державного реєстратора розглянути заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.08.2017;

- визнати протиправною бездіяльність державного реєстратора Бурлак Вікторії Вікторівни щодо не виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 17.07.2017;

- встановити державному реєстратору Бурлак Вікторії Вікторівні термін у десять днів з дня набрання постави законної сили для подання звіту про виконання постанови.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Представник відповідача щодо задоволення адміністративного позову заперечувала, посилаючись на те, що відповідно до ст. ст. 15, 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам, яка провадиться на підставі заяви власника, іншого право набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи, разом із якою подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку. Однак, всупереч даним нормам закону, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 надав довіреність на представлення інтересів ОСОБА_5. Крім того, були відсутні правоустановлюючі документи, які давали можливість провести державну реєстрацію заявленого права власності. За наведених обставин, вважає, що державний реєстратор діяла правомірно.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково, з огляду на наступне.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі- Закон).

Статтею 2 Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону заявник - це власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав; особа, за якою закріплений особовий рахунок в погосподарській книзі відповідної сільської, селищної, міської ради, або уповноважена нею особа - у разі проведення державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України та його територіальні органи; суб'єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб'єкти; державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Частиною 1 ст. 11 Закону встановлено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Згідно до ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Отже, даною нормою передбачено перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав.

Пунктом 8 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 передбачено, що під час формування та реєстрації заяви у базі даних заяв державний реєстратор, уповноважена особа встановлює особу заявника на підставі передбаченого Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" документа, що посвідчує таку особу. У разі подання заяви уповноваженою на те особою державний реєстратор, уповноважена особа перевіряє обсяг повноважень такої особи на підставі документа, що підтверджує її повноваження діяти від імені іншої особи.

З матеріалів справи слідує, що 15.03.2017 року ОСОБА_1, як представник ОСОБА_3, звернувся до державного реєстратора з письмовою заявою про проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою вул. Щаслива, 6, с. Степанівка, Вінницький район, Вінницька область. До заяви надав паспорт та ідентифікаційний код ОСОБА_3, довідку МСЕК, оригінал довіреності уповноваженої особи, оригінал свідоцтва на право власності виданого виконавчим комітетом Ради народних депутатів, рішення №128 виконавчого комітету Вінницької районної ради, копію по господарської книги Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області.

За результатами даної заяви державним реєстратором 17.03.2017 прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №34320488 у зв'язку із тим, що: 1) заява про державну реєстрацію подана неналежною особою; 2) колгоспний двір відсутній у переліку об'єктів нерухомого майна щодо якого проводиться державна реєстрація прав.

Представник позивача ОСОБА_1 із рішенням державного реєстратора від 17.03.2017 не погодився та оскаржив його до суду.

Вінницьким окружним адміністративним судом у адміністративній справі №802/529/17-а за позовом ОСОБА_3 до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вінницької міської ради Бурлаки В.В. про скасування рішення, 17.07.2017 винесено постанову, якою адміністративний позов задоволено. Рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вінницької міської ради Бурлаки Вікторії Вікторівни №34320488 від 17 березня 2017 року скасовано. Зобов'язано державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вінницької міської ради Бурлаку Вікторію Вікторівну повторно розглянути заяву про державну реєстрацію права власності, яку подано ОСОБА_1 від імені ОСОБА_3 15 березня 2017 року за реєстраційним №21383804.

Постановляючи рішення суд вказав, що враховуючи відсутність у ОСОБА_1 належного підтвердження повноважень, зокрема, довіреності від імені ОСОБА_3, що в свою чергу, свідчить про подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, державний реєстратор мав можливість зупинити розгляд заяви про державну реєстрацію прав та надати час для усунення недоліків. За висновками суду в адміністративній справі №802/529/17-а, державний реєстратор розглянув подану ОСОБА_1 заяву по суті та відмовив у державній реєстрації прав та їх обтяжень, що суперечить положенням ст. 23 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

З урахуванням вищевикладеного, суд в адміністративній справі №802/529/17-а прийшов до висновку про те, що належним способом захисту права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву, подану ОСОБА_1 від імені ОСОБА_3, від 15.03.2017 року про проведення державної реєстрації права власності на колгоспний двір, що розташований за адресою вул. Щаслива, 6, с. Степанівка, Вінницький район, Вінницька область, з урахуванням висновків суду.

Дане судове рішення набрало законної сили, що стало підставою для подачі ОСОБА_1 21.08.2017 до центру адміністративних послуг «Прозорий офіс» Вінницької міської ради змісту судового рішення по справі №802/529/17-а та довіренності від ОСОБА_3

Однак, згідно заперечень та пояснень представника відповідача слідує, що на виконання вищевказаного рішення Вінницького окружного адміністративного суду, державний реєстратор Бурлак В.В. повторно розглянула заяву, подану ОСОБА_1, ще раз перевірила подані заявником документи від 15.03.2017 на відповідність вимогам законодавства. За результатами повторного розгляду, у запереченнях вказано, що 21.08.2017 державним реєстратором прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №36715409 з тих підстав, що стали причиною відмови за попереднім розглядом заяви від 15.03.2017.

Відтак, останнім прийнято повторно рішення від 21.08.2017 №36715409 без урахувань висновків рішення суду від 17.07.2017 по справі №802/529/17-а, за яким вказано на обовязок державного реєстратора зупинити розгляд заяви про державну реєстрацію прав та надати час для усунення її недоліків.

Обов'язковість судових рішень гарантується статтею 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Найважливішим результатом здійснення правосуддя адміністративними судами є ухвалення судового рішення.

Судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права і згідно з конституційними засадами та принципами адміністративного судочинства є обов'язковим до виконання на всій території України.

Аналогічний правовий підхід викладено у рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції", в якому Суд зазначив, що, право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Крім того, відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено пунктом 1 статті 1 Першого протоколу.

У випадку, що розглядається, суд констатує, що жодних обставин, що стали перешкодою у виконанні рішення суду у встановлений спосіб, відповідач не надав.

При цьому, надаючи оцінку оскаржуваному рішенню державного реєстратора в даній адміністративній справі, суд зазначає наступне.

Так, відмовляючи позивачу відповідач у рішенні від 21.08.2017 вказав, що колгоспний двір відсутній у переліку об'єктів нерухомого майна щодо якого проводиться державна реєстрація прав, що не відповідає положенням ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пунктам 18, 23 Порядку №1127.

Однак, за приписами ст. 24 Закону встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Відтак, така підстава як відсутність колгоспного двору у переліку об'єктів нерухомого майна щодо якого проводиться державна реєстрація прав у даній нормі матеріального права відсутня.

За таких обставин, суд вважає, що спірне рішення прийнято з порушенням вимог ст.2 КАС України, а саме: без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто всупереч висновкам суду у справі №802/529/17-а; без урахування принципу пропорційності, тобто при прийнятті рішення мало місце повторний розгляд заяви, яка подавалась 15.03.2017 з аналогічними висновками при її попередньому розгляді; не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За наведеного вище, суд приходить до висновку, що рішення державного реєстратора від 21.08.2017 №36715409 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо заявлених позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність державного реєстратора Бурлак Вікторії Вікторівни щодо не виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 17.07.2017, суд зазначає наступне.

Протиправна бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов'язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб'єкта владних повноважень, були об'єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

У постанові від 13.06.2017 у справі № 21-1393а17 ВСУ роз'яснив, що для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов'язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов'язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Враховуючи прийняте відповідачем рішення, яке є предметом оскарження в даній справі, то суд не вбачає підстав для визнання бездіяльності державного виконавця, що є підставою для відмови у її задоволені.

До аналогічного висновку суд приходить і щодо вимоги про зобовязання відповідача повторно розглянути заяву від 21.08.2017 про державну реєстрацію права власності, яку подано ОСОБА_1 від імені ОСОБА_3 з огляду на те, що оскаржуване рішення було прийняте відповідачем на виконання постанови ВОАС у адміністративній справі №802/529/17-а, а не за заявою. Дане рішення державним реєстратором прийнято 21.08.2017 за повторним переглядом заяви, яка подана 15.03.2017.

За приписами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції від 26.11.2015 № 834-VIII), у разі скасування на підставі рішення суду рішення про відмову в державній реєстрації прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "б" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування відповідного рішення та відновлюється розгляд документів за відповідною заявою у сфері державної реєстрації прав.

У контексті вищезазначеного, суд бере до уваги, що вказаним Законом визначено чіткий обовязок державного реєстратора скасувати рішення про відмову в державній реєстрації прав на підставі рішення суду, внести до Державного реєстру прав запис про його скасування, та відновити розгляд документів за відповідною заявою у сфері державної реєстрації прав, що в даному випадку датована 15.03.2017.

На думку суду, не потребує додаткової вказівки судовим рішенням на окреслення дій відповідача, оскільки вказаним Законом встановлений чіткий алгоритм дій останнього в разі скасування його рішення.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Надавши правову оцінку всім обставинам справи, суд, в узгодження з вимогами ст. 162 КАС України, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

При цьому, відповідно до статті 166 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Відтак, керуючись правом ініціювання постановлення окремої ухвали, який наділений суд, враховуючи допущені порушення державним реєстратором, які знайшли своє підтвердження в ході розгляду даної справи, що призвели до повторного звернення позивача до адміністративного суду за аналогічними порушеннями, суд вважає за необхідне постановити окрему ухвалу, яку направити на для відома та виконання керівнику Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Бурлак Вікторії Вікторівни від 21.08.2017 №36715409 про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

В решті позовних вимог відмовити.

За наслідками розгляду даної справи постанови окрему ухвалу, яку направити для відома та виконання керівнику Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя /підпис/ Дмитришена Руслана Миколаївна

Згідно з оригіналом.

Суддя:

Секретар: