Справа № 161/11809/17
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2017-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/893/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пушкарчук В.П.
при секретарі Якушеву Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора РРПП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

встАновив:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача, в якому просить скасувати постанову інспектора РРПП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 802372 від 24.07.2017 року, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив, що всупереч вимогам діючого законодавства відповідач безпідставно виніс постанову серії БР № 802372 від 24.07.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП та наклав на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. - за правопорушення, якого він не вчиняв.

Вказав, що відповідно до оскаржуваної постанови він цього дня о 20 год. 40 хв. у м. Володимир-Волинський по вул. Луцькій ніби-то, керуючи автомобілем марки „Мерседес Віто, реєстраційний номер WR 9055 G, здійснив обгін транспортного засобу на пішохідному переході, чим порушив вимоги п. 16.4 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Доповнив, що дійсно у вказані час та місці керував цим автомобілем, однак жодних Правил дорожнього руху не порушував, крім того, зазначеними в постанові ніби-то порушених ПДР України передбачено заборону виїжджати на будь-яке перехрестя, у тому числі при сигналі світлофора, що дозволяє рух, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті, що створить перешкоду для руху інших транспортних засобів і пішоходів, а не заборону здійснення обгону на пішохідному переході.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 в судове засідання подав заяву про розгляд справи у відсутності, позов із зазначених підстав підтримав повністю, просить його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, заяв, клопотань чи заперечень до суду не надав, про причини неявки не повідомив.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи неявку відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Проаналізувавши наведені дані, дослідивши матеріали справи, в тому числі, надані позивачем копії постанови серії БР № 802372 від 24.07.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд вважає встановленим, що оскаржувана постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП дійсно була винесена вищевказаним суб'єктом владних повноважень - відповідачем - 24.07.2017 року.

Відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП настає в разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно п. 16.4 ПДР України забороняється виїжджати на будь-яке перехрестя, у тому числі при сигналі світлофора, що дозволяє рух, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті, що створить перешкоду для руху інших транспортних засобів і пішоходів.

Разом з тим, в суді встановлено, що згідно оскаржуваної постанови позивач ОСОБА_1 здійснив обгін на пішоходному переході, однак жодних доказів вчинення позивач в справі немає і не здобуто їх у суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, проте відповідач до суду не з'явився, об'єктивні докази правомірності свого рішення та матеріали справи про адміністративне правопорушення суду не надав, незважаючи на витребування в нього їх судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 293 КУпАП встановлено, що орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без змін, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків та інше.

Відповідач, складаючи постанову відносно позивача діяв в порушення ст. 280 КупАП - не з'ясував всі обставини, зазначив відомості щодо винності особи у вчиненні адміністративного правопорушення та визначив покарання у межах санкції визначеної ч. 2 ст. 122 КУпАП, не надавши позивачу, як встановлено під час розгляду справи ніяких доказів вчинення правопорушення не зазначались в постанові, що вказує на неправомірність дій відповідача та обгрунтованість позовних вимог позивача.

Виходячи із норм викладених в ст. 71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона, при розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості; презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, але відповідач в порушення даної статті не довів правомірності своїх дій та неправомірності дій позивача, будь-яких доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення до суду не надав.

Враховуючи викладене, положення ст. 162 КАС України, ст.ст. 38, 247, 293 КУпАП, суд вважає, що належить задовольнити позов, а саме: скасувати постанову серії БР № 802372 від 24.07.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Під час судового розгляду відповідачем не подано жодних доказів в обґрунтування правомірності рішення суб'єкта владних повноважень, при цьому з доводів позовної заяви вбачається, що позивач зазначеного у оскаржуваній постанові правопорушення не вчиняв, вимоги Правил дорожнього руху не порушував, тому підстави для накладення адміністративного стягнення були відсутні.

За таких обставин позов слід визнати обґрунтованим, тому він підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 9, 17, 71,79, 158-163 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову інспектора РРПП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 802372 від 24.07.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області В.П. Пушкарчук