Справа № 549/10/1570     
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 549/10/1570
06 листопада 2017 року м.Одеса
Судді Балан Я.В. на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2017р. по справі №549/10/1570 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області, Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет сору ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за участю прокуратури Суворовського району м. Одеси про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2013р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2015р., у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.09.2016р. скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2013р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2015р., справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2016р. справу прийнято до свого провадження та справа призначена до розгляду колегією у складі трьох суддів: головуючий суддя Корой С.М., суддя Балан Я.В., суддя Марин П.П.
В обґрунтування позовних вимог позивач навів наступні доводи.
ДПІ Суворовського району м. Одеси під час проведення податкової перевірки у період з 25.11.2009р. по 04.12.2009р. щодо фінансово-господарської діяльності з питань дотримання позивачем вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 30.01.2007р. по 30.09.2009р. дійшов необґрунтованих висновків щодо порушення ним законодавства. Так, позивач вказує на те, що в основу висновків порушення законодавства, відповідачем покладені твердження, щодо укладання угод між позивачем та фізичними особами про взаємні зобов'язання, відповідно до яких позивач за їх дорученням виконує роботи по обробці приміщень квартир, замовники, у свою чергу, сплачують позивачу зафіксовану у договорі вартість загальної площі квартири у виконаних роботах частковими внесками. Під час проведення перевірки, перевіряючі дійшли висновку, що у перевіряємому періоді відповідно до договорів про взаємні зобов'язання позивачем було отримано внесків на загальну суму 8 898 491,62 грн., які в подальшому не були оприбутковані та відображені у звітності, а самі розрахунки за надані послуги на загальну суму 8 748 540,82 грн. були проведені без застосування реєстратора розрахункових операцій. Позивач вказує, на те, що такі висновки перевіряючих не відповідають дійсності та не підтверджені належними доказами, угод про які зазначено в акті перевірки позивач не укладав та грошових коштів за цими договорами не отримував, вказані договори не зафіксовані у його бухгалтерському та податковому обліку та не надавались до перевірки, що підтверджується і самими перевіряючими. Враховуючи зазначене, оскаржувані податкові рішення прийняті за результатами проведеної перевірки підлягають скасуванню. Окрім того, в обґрунтування своєї правової позиції, представником позивача зазначалось про наявність постанов про закриття кримінальних справ відносно позивача щодо підозри в умисному ухиленні від сплати податків, у звязку з не підтвердженням досудового слідства, фактів скоєння злочину позивачем.
Представник Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області та Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області в судове засідання зявився, проти задоволення позову заперечував, у тому числі посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях наданих до суду, зокрема зазначив, що перевірка проводилась на підставі документів та службової записки Управління податкової міліції ДПА в Одеській області №1107/11/26-0407 від 20.10.2009р. та №1285/11/26-04 від 18.11.2009р. щодо здійснення ОСОБА_1 діяльності та отримання ним доходів, які не відображено у податковій звітності підприємця. На думку представника відповідачів, інформація та копії документів надані управлінням податкової міліції ДПА в Одеській області свідчать про те, що позивачем з громадянами «замовниками» укладались угоди про взаємні зобов'язання, відповідно до яких підприємець за дорученням «замовника» виконує роботи по обробці приміщень квартир, замовники, у свою чергу, сплачують підприємцю зафіксовану у договорі вартість загальної площі квартири у виконаних роботах частковими внесками. Документів, які підтверджують фактичне здійснення підприємцем вказаних вище робіт та акти виконаних робіт до перевірки не було надано. Отже, на думку представника відповідачів, наявність вказаних угод, пояснення осіб з якими укладались такі угоди свідчать про отримання позивачем не оприбуткованих внесків на загальну суму 8 898 491,62 грн. Отримання вищевказаної виручки (грошових коштів) не відображено (оприбутковано) позивачем у книзі обліку доходів та витрат, звітах платника єдиного податку, деклараціях про доходи. Отже, ДПІ у Суворовському районі м. Одеси було обґрунтовано прийнято оскаржувані рішення та підстав для задоволення позовних вимог немає.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2017р. у справі №549/10/1570 задовольняючи позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, суд зазначив, про те, що судом не було встановлено доказів отримання позивачем виручки яка перевищує 500 000 гривень за попередні 2007-2008 роки та як наслідок обовязок позивача перейти на загальну систему оподаткування, суд дійшов висновку про протиправність дій по визначенню податкових санкцій щодо позивача в частині не оподаткування та відображення 239 700 гривень за загальною системою оподаткування за перевіряємий період.
Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 25 КАС України при прийнятті рішення жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання судового рішення однак суддя, не згідний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку.
На підставі викладеного висловлюю свою незгоду із прийнятим колегією суддів рішенням, у зв'язку із чим, надаючи правову оцінку обставинам справи, вважаю за необхідне врахувати наступні вимоги чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства.
Вважаю, що вказані обставини, встановлені судами попередніх інстанцій, є належними та допустимими доказами у справі, які прийняті беззаперечно всім складом суду, тому посилаюся на них в обґрунтування своєї позиції.
Згідно довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України № 392 від 24.01.2007 року, основними видами діяльності позивача за КВЕД є: 54.25.1 Інші спеціалізовані будівельні роботи, 51.19.0 Посередництво в торгівлі товарами широкого асортименту, 70.20.0 Здавання в оренду власного нерухомого майна, 71.31.- Діяльність агентств нерухомості, 93.05.0 Надання інших індивідуальних послуг.
У період з 25.11.2009р. по 04.12.2009р. на підставі п.5 ч.6 ст.11, п.1 ч.1 ст.11 Закону України від 04.12.1990р. «Про державну податкову службу в Україні» (зі змінами та доповненнями), відповідно до направлень від 25.11.2009 року №563/17-04 та від 02.12.2009 року №601/17-04 виданих ДПА в Одеській області та Наказу ДПА в Одеській області №1715 від 24.11.2009р. «Про проведення позапланової документальної перевірки СПД фізичної особи ОСОБА_1Є.», головним державним податковим ревізором-інспектором відділу податкового контролю фізичних осіб управління оподаткування та аудиту фізичних осіб ДПА в Одеській області ОСОБА_4 була проведена документальна позапланова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання СПД фізичною особою ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 30.01.2007 року по 30.09.2009 року.
За результатами перевірки складений акт №366/17-04/НОМЕР_2 від 09.12.2009р. «Про результати позапланової виїзної документальної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства СПД-ФО ОСОБА_1 за період з 30.07.2007р. по 30.09.2009р.». В акті зазначено, що від підписання акта перевірки ОСОБА_1 відмовився (а.с.9-16), у звязку з чим, посадовими особами було складено акт відмови від підпису від 09.12.2009рю № 340/17-04 (Т.1 а.с.137)
На підставі акту перевірки ДПІ у Суворовському районі м. Одеси прийняті податкові повідомлення-рішення:
На момент виникнення спірних правовідносин діяли: Закон України «Про державну податкову службу в Україні» №509-ХІІ від 04.12.1990р.; Закон України «Про систему оподаткування»; Указ Президента України «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності» №817/98 від 23.07.1998р.; Закон України «Про порядок погашення зобовязання платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» №2181-ІІІ від 21.12.2000р.; Господарський Кодекс України №436-ІV від 16 січня 2003 року; Закон України «Про податок з доходів фізичних осіб» №889-ІV від 22.05.2003р.; Постанова Кабінету Міністрів України «Про координації проведення планових виїзних перевірок органами виконавчої влади, уповноваженими здійснювати контроль за нарахуванням і сплатою податків та зборів» №619 від 21.07.2005р.; Декрет Кабінету Міністрів України №13-92 від 26.12.1992р. «Про прибутковий податок з громадян» №13-92 від 26.12.1992р.; Закон України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997р.; Закон України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» №98/96-ВР від 23.03.1996р.; Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995р.; Закон України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» №1775-111 від 01.06.2000р.; Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств» №334/94-ВР від 28.12.1994р..
Згідно з висновками акту перевірки №366/17-04/НОМЕР_2 від 09.12.2009р. перевіркою встановлено порушення ОСОБА_1:
- ст.1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» №727/98 від 03.07.1998р. у результаті чого обсяг виручки від реалізації товарів (робіт та послуг) підприємця за 1 півріччя 2007 року перевищив 500 000 грн., на суму 293 140,80 грн.
- ст. 5 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» №727/98 від 03.07.1998р. у результаті чого підприємець не перейшов на загальну систему оподаткування обліку та звітності з 01.07.2007р. та безпідставно перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності у 2008р. та у 2009р.;
- п. «в» п.19.1. ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» №889-ІV від 22.05.2003р. та п.4 ст.14 ДКМУ «Про прибутковий податок з громадян» №13-92 від 26.12.1992р., у результаті чого підприємцем не подано до ДПІ у Суворовському районі м.Одеси податкові декларацій про доходи від підприємницької діяльності за 2-3 квартали 2007р., 1-2 квартали 2008р., 1-3 квартали 2009 р.;
- ст. 13, ст. 14 ДКМУ «Про прибутковий податок з громадян» №13-92 від 26.12.1992р. у результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету у загальній сумі 706 353,50 грн.;
- п. 9.4. ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997р. у результаті чого підприємець не зареєструвався як платник податку на додану вартість у червні 2007р.;
- пп. 7.8.1 п. 7.8 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997р., п.п. 4.1.4. п. 4.1. ст. 4 Закону України №2181-ІІІ «Про порядок погашення зобовязання платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» у результаті чого підприємцем не надано до ДПІ у Суворовському районі м.Одеси податкові декларації по ПДВ за червень 2007 року - вересень 2009 року;
- пп. 3.1.1 п.3.1 ст.3. п.4.1 ст.4, пп.6.1.1 п.6.1 ст.6. , пп.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997р. у результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього у сумі 1 798 188,16 грн.;
- ст. 1, ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995р. у результаті чого підприємець у період з 01.07.2007р. по 30.09.2009р. здійснив розрахунки за надані послуги у готівковій формі без застосування реєстраторів розрахункових операцій на загальну суму 8 748 540,82 грн.
Судом встановлено, що за перевіряємий період відповідно до документів наданих позивачем до перевірки, ОСОБА_1 здійснював наступні види діяльності:
у період з 01.02.2007р. по 31.12.2007р. - діяльність агентств нерухомості, обсяг виручки від реалізації вказаних послуг склав 269 170,00 грн. Зазначена виручка відображена у книзі обліку доходів та витрат;
у період з 01.01.2008р. по 30.06.2008р. - діяльність агентств нерухомості, обсяг виручки від реалізації вкачаних послуг склав 270 460,00 грн. Зазначена виручка відображена у книзі обліку доходів та витрат;
у період з 01.07.2008р. по 31.12.2008р. - підприємницьку діяльність не здійснював, доходів не отримував:
у період з 01.01.2009р. по 30.09.2009р. - здавання в оренду власного нерухомого майна, обсяг виручки від надання в оренду склав 103 560,00 грн. Зазначену виручку відображено у книзі обліку доходів та витрат.
Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995р. суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених, цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
Пунктом 6 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995р. передбачено, що реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (наданні, послуг) суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких, здійснюється відповідно до законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва в тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив), за умови ведення такими особами книг обліку доходів і витрат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за поданням державного органу, уповноваженого провадити державну регуляторну політику.
Відповідно до ст. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» №727/98 від 03.07.1998р., спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, зокрема, для суб'єктів малого підприємництва фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 000 гривень. Виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана субєктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійсненняоперацій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).
Статтею 4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» №727/98 від 03.07.1998р. передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності для суб'єктів малого підприємництва може застосовуватися поряд з діючою системою оподаткування, обліку та звітності, передбаченою законодавством, на вибір, суб'єкта малого підприємництва.
У разі порушення вимог, установлених статтею 1 Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» №727/98 від 03.07.1998р., зокрема перевищення обсягу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) понад 500 тис. грн., платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності.
Порядок загальної системи оподаткування, обліку та звітності регулюється розділом IV Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян» №13-92 від 26.12.1992р. (далі ДКМУ №13-92) положення якого продовжували діяти і після 1 січня 2004 року (п. 22.10 ст. 22 Закону України від 22 травня 2003 року N889 «Про податок з доходів фізичних осіб», далі Закон №889), починаючи з наступного звітного, періоду (кварталу) (стаття 5 Указу №727/98) шляхом подання до податкового органу за місцем проживання податкової декларації за наслідками звітного кварталу наступного за тим, в якому виникло перевищення обсягу виручки.
Відповідно до акту №366/17-04/НОМЕР_2 від 09.12.2009р., перевірка проводилась на підставі документів та службової записки Управління податкової міліції ДПА в Одеській області №1107/11/26-0407 від 20.10.2009р. та №1285/11/26-04 від 18.11.2009р. щодо здійснення ОСОБА_1 діяльності та отримання ним доходів, які не відображено у податковій звітності підприємця.
Інформація та копії документів надані управлінням податкової міліції ДПА в Одеській області свідчать про те, що СПД-ФО ОСОБА_1 з громадянами «замовниками» укладались угоди про взаємні зобов'язання, відповідно до яких підприємець за дорученням «замовника» виконує роботи по обробці приміщень квартир, замовники, у свою чергу, сплачують підприємцю зафіксовану у договорі вартість загальної площі квартири у виконаних роботах частковими внесками (перший внесок здійснюється замовником у момент укладення угоди).
Під час розгляду адміністративної справи, судом встановлено, що перевіряючими були використані вищезазначені угоди укладені між позивачем та наступними особами у період з 30.01.2007 р. по 30.09.2009 р.:
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_2, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49
Вказана вище інформація наявна і в додатку № 2 до акту перевірки (ОСОБА_27 6 а.с. 133-137), а договори з додатками залучені до матеріалів справи (ОСОБА_27 1 а.с. 70-113, 143-202).
Згідно акту перевірки, у перевіряємому періоді відповідно до договорів про взаємним зобов'язанням позивачем було отримано внесків на загальну суму 8 898 491,62 грн.
Під час розгляду справи №549/10/1570 здійснено виклик свідків осіб з якими позивач укладав договори. Так, судом було заслухано свідчення наступних свідків, які зявились за викликом суду: ОСОБА_50, ОСОБА_14, ОСОБА_31, ОСОБА_26, ОСОБА_51, ОСОБА_22, ОСОБА_11, ОСОБА_17, ОСОБА_38, які в цілому пояснили, що грошові кошти на виконання договорів про взаємні зобов'язання вони особисто позивачу не надавали, а передавали кошти третім особам, у тому числі ОСОБА_49 та на пропозицію суду зазначити про наявні в них докази передавання коштів, особисто позивачу, пояснили що таких доказів в них немає, а є тільки договори.
У матеріалах справи містяться копії пояснень осіб: ОСОБА_9, ОСОБА_29, ОСОБА_7, ОСОБА_39, ОСОБА_52 з якими були укладені договори по взаємним зобов'язанням, в яких зазначено, що договори були заповнені у присутності ОСОБА_1 та завірені ним, а також були передані кошти. (Т.3 а.с.84-92).
При цьому, у межах розгляду ст. оперуповноваженим з особливих важливих справ відділу протидії незаконному відшкодуванню ПДВ та викриття злочинів у кредитно-фінансовій сфері ОУ УПМ ДПА в Одеській області підполковником податкової міліції ОСОБА_53 матеріалів перевірки СПФ-ФО ОСОБА_1 (ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2) з питань повноти відображення в податковому обліку фінансово-господарської діяльності по виконанню договорів про взаємні зобов'язання за період травень-грудень 2007 року, відповідно акту перевірки №366/17-04/НОМЕР_2 від 09.12.2009р. встановлено: при опитанні 22-х осіб, потенціальних покупців квартир, було підтверджено факт придбання квартир, передачі грошових коштів на придбання квартир через громадянку ОСОБА_49, яка начебто працювала на ОСОБА_1 Так, ОСОБА_49 при опитуванні підтвердила факт отримання грошових коштів, та подальшу їх передачу ОСОБА_1, який фактично здійснював (керував) будівництвом багатоквартирного будинку за адресою: м.Одеса, вул. Третя, 25. Зазначене підтверджується постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 29.01.2010р. (а.с.35-37)
Для повного та всебічного з'ясування обставин справи до суду був викликаний свідок - ОСОБА_38, який був попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст. ст. 384-385 КК України. У судовому засіданні пояснив, що позивач отримував кошти за договорами про взаємні зобов'язання. Однак, при вирішенні справ по суті зазначені пояснення судом не були прийняті до уваги, оскільки в свою чергу позивач пояснив, що не отримував коштів, що враховулось судом при прийняті рішення.
Звертаю увагу, що в матеріалах справи міститься постанова про закриття кримінального провадження від 10.01.2013р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. У межах зазначеного кримінального провадження було допитано у якості свідка ОСОБА_38, який пояснив, що у 2006 році він разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_54 вирішили збудувати будинок, з метою продажу квартир. Так, у тому ж році, ОСОБА_38 надав гроші на придбання земельної ділянки, яка була розташована за адресою: м.Одеса, вул.Третя, 25. Після придбання земельної ділянки він надав позивачу гроші на будівництво будинку. Вказаний будинок був розділений на три секції. Після закладення фундаменту, а також коли вже були вистроєні декілька поверхів, гроші фактично закінчилися, у звязку з тим, що у ОСОБА_38 їх не було, ОСОБА_54 і ОСОБА_1 гроші на будівництво вкананого будинку фактично не надавали, було прийнято рішення про залучення інвесторів. З цією метою було розміщено оголошення про продаж квартир у вказаному будинку. Після чого ОСОБА_1, оскільки він був зареєстрований як СПД, заключав з інвесторами договори про взаємні відносини, згідно яких, люди купували квартири, з виконанами внутрішніми роботами. Право власності повинно було бути оформлене на інвесторів після введення будинку в експлуатацію. Однак, на теперішній час будинок в експлуатацію не введений, оскільки триває розгляд заяв про визнання права власноті за громадянами з якими було укладено договори про взаємні зобовязання в Суворовському районному судді м. Одеси, однак інвестори мешкають у вказаному будинку та самостійно оплачують комунальні послуги, вказаних громадян ніхто не висиляє та не має наміру. (Т.3, а.с.184-188)
Окрім того, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12.02.2013р. по справі №1527/2-615/11 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору про взаємні зобовязання від 08.04.2009 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було задоволено, а позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину нікчемним було залишено без задоволення (Т.2 а.с.169-173).
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 17.04.2013р. вищезазначене рішення було залишено без змін ( Т.2 а.с.174-177).
Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_1Є, було відхилено та вищезазначене рішення та ухвала були залишені без змін (Т.3 а.с.23-25).
Згідно п. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Так, відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
Згідно ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Відповідно до пункту 19 Порядку державного фінансування капітального будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001р. №1764, замовник перераховує підряднику аванс, якщо це передбачено договором (контрактом); розмір авансу не може перевищувати 30 відсотків вартості річного обсягу робіт; підрядник зобов'язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансу; по закінченні тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику.
Згідно висновку №117/02 складеного 04.02.2010р., при проведені почеркознавчого дослідження угоди про передачу авансу між ОСОБА_1 та: ОСОБА_11, ОСОБА_44, ОСОБА_24, ОСОБА_43, ОСОБА_45, ОСОБА_28, ОСОБА_12, ОСОБА_27 встановлено, що підписи від імени ОСОБА_55 у оригіналах документах виконанні саме ОСОБА_55 (Т.6, а.с.138-152)
Таким чином, можливо зробити висновок, що ОСОБА_1 отримані кошти за договорами про взаємні зобов'язання між ОСОБА_1 та: ОСОБА_11, ОСОБА_44, ОСОБА_24, ОСОБА_56, ОСОБА_45, ОСОБА_28, ОСОБА_12, ОСОБА_27
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. ОСОБА_17 сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Поясненнями свідків, наданими під присягою та попередженими про кримінальну відповідальність, підтверджується причинно-наслідковий зв'язок між передачею коштів особами з якими були укладені договори про взаємні зобовязання та їх вселенням, проживанням у будинку розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Третя, 25, що вказує на реальність договорів про взаємні зобовязання, та їх фактичне виконання.
Враховуючи вищезазначене, а саме наявні в матеріалах справи докази та пояснення свідків вважаю, що відбулась зміна майнового стану на підставі договорів підписаними ОСОБА_1
Крім того, не оприбуткування коштів позивачем не може розцінюватися, як їх не отримання, а лише свідчить про порушення вимог податкового законодавства позивачем.
Суддя Балан Я.В.