Справа № 809/1253/17
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2017 р. Справа № 809/1253/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Могили А.Б.

за участі:

секретаря судового засідання Цугорки Н.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Західгазтех" до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2 від 01.09.2017,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Західгазтех" звернулося в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2 від 01.09.2017.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області проведено документальну планову виїзну перевірку ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Західгазтех" податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, валютного за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2016.

За висновками акту перевірки від 11.08.2017 №879/09-19-14-01/33162102 контролюючий орган поставив під сумнів правильність повноти визначення та декларування податку на додану вартість та податку на прибуток за 2016 рік, посилаючись при цьому на відсутність реальних господарських операцій між ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Західгазтех" із контрагентами ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Сімузар" та ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр". Як наслідок, контролюючим органом прийнято спірні податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 01.09.2017, яким ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на 1 153 024 грн. та № НОМЕР_2 від 01.09.2017, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість на 1 215 935 грн.

Позивач вважає вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, з тих підстав, що господарські операції, що мали місце в період, який підлягав перевірці носили реальний характер, реєстр видаткових та податкових накладних, платіжних доручень та виписок банків підтверджує відповідні поставки товару, надання послуг.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених в адміністративному позові. Просив позов задоволити.

Представники відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнали з підстав, зазначених у поданому запереченні відповідача. Пояснили, що в ході перевірки ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Західгазтех" встановлено, що даним ОСОБА_4 включено до складу податкового кредиту за червень 2016 року ПДВ на суму 62 773 грн. по податкових накладних виданих ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Сімузар". Згідно Єдиного реєстру судових рішень, вироком Шевченківського районного суду м.Києва директора ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Сімузар" визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 Кримінального кодексу України. Згідно даного вироку, директор даного ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразилися у пособництві фіктивному підприємництву, тобто сприянні у придбанні субєкта підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності, шляхом надання засобів та усунення перешкод, скоїв кримінальне правопорушення за вказаними статтями Кримінального кодексу України. Таким чином операції позивача з даним контрагентом не підтверджуються, зокрема стосовно врахування місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю"Сімузар" тощо. За результатами перевірки встановлено, що в порушення п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України позивачем завищено податковий кредит при отриманні робіт, послуг від ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Сімузар" в загальній сумі 62 773 грн.

Проведеною перевіркою також встановлено, що ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Західгазтех" включено до складу податкового кредиту за 2016 рік ПДВ в загальній сумі 962 581,62 грн. по податкових накладних, отриманих від ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр". Згідно складеної податкової інформації Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 13.01.2017, встановлено відсутність даного ОСОБА_4 за місцезнаходженням та відсутність його посадових осіб. Також перевіркою встановлено відсутність товарно-транспортних накладних по доставці товару позивачу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр", відсутність сертифікації відповідності на товар, що свідчить про безтоварність вказаних операцій, а отже і завищення позивачем податкового кредиту при отриманні робіт, послуг від даного ОСОБА_4 в загальній сумі 962 581,62 грн. Крім того, ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Західгазтех" протягом 2016 року безпідставно відобразило в податковому обліку по оформлених документах на придбання робіт, послуг від ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр" та сформувало витрати у рядку 05.1 «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт,послуг)» Декларації з податку на прибуток приватних підприємств за 2016 рік в сумі 5 189 543 грн. На думку контролюючого органу вказані факти спростовують реальність здійснення господарських операцій позивачем із ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Сімузар" та ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр". Вказані порушення платником податку стали підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, які є правомірними, прийнятим контролюючим органом у відповідності до вимог законодавства.

Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представників відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд зазначає наступне.

ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Західгазтех" зареєстроване як юридична особа, що підтверджується копією витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 16.03.2017, згідно свідоцтва №100089167 являється платником податку на додану вартість з 01.11.2004 року (т.1, а.с.92-94).

Основна діяльність ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Західгазтех" проектування, будівництво та ремонт магістральних газопроводів. ОСОБА_4 має право здійснювати будівельну діяльність, що підтверджується ліцензією ДАБІ України серії АЕ №289494 та має Дозвіл Територіального управління Держгірпромнагляду в Івано-Франківській області №139.12.26 від 22.05.2012 на виконання робіт та експлуатацію машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки (т.1, а.с.95-98).

Між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" (Замовник) та ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Західгазтех" (Виконавець) 30.12.2015 укладено договір № за предметом якого Виконавець зобовязується на свій ризик власними та залученими силами і засобами виконати роботи будівельно-монтажні, інші (ремонт ізоляційного покриття МГ ЄДК Ду-1000 на 163,27 км-166,22 км. (L=2950м) в Диканському ЛВУМГ. Договірна ціна становить 14 748 282 грн. (т.1, а.с.103-108).

До вказаного договору позивачем також представлено Локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1, Розрахунки 1-4. Прямі витрати і загальновиробничі витрати:будівельні роботи/монтажні роботи, Розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису №2-1-1, Підсумкову відомість ресурсів, Графік надання та фінансування послуг, Технічне завдання на ремонт ізоляційного покриття, затверджене 26.08.2015, Дефектний акт на ремонт ізоляційного покриття (т.1, а.с.109-139).

Враховуючи поетапну вартість запланованих робіт позивачем для виконання зобовязань згідно договору від 30.12.2015, було залучено кредитні кошти, отримані у Публічному акціонерному товаристві "КБ "Глобус" згідно кредитного договору від 31.03.2016 №115/ЮЛ-16 на відкриття відновлюваної кредитної лінії на 1 500 000 грн. (т.1, а.с.140-150).

Як зазначив представник позивача, ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Західгазтех" для виконання зобовязань згідно договору від 30.12.2015, останнім для придбання необхідних матеріалів також залучено третіх осіб (субпідрядників). Зокрема, 14.04.2016 укладено договір поставки №14/04-02 із ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр", згідно якого останнє взяло на себе зобовязання поставити позивачу ізоляційне покриття, яке у відповідності до Додатку №3 до Договору від 30.12.2015 відповідатиме вимогам ДСТУ 4219:2003 «Трубопроводи сталеві магістральні. Загальні вимоги захисту від корозії». Даним договором було узгоджено відвантаження товару партіями в обємах та в строки, визначені попередніми заявками позивача, оплата товару мала здійснюватися по факту поставки такого (т.2, а.с.106-109).

Окрім того, 20.04.2016 між позивачем та ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Сімузар" укладено договір субпідряду №03/04-16 на проведення останнім підготовчих робіт відповідно до Проектної документації по ремонту ізоляційного покриття в Диканському ЛВУМГ з оплатою по факту виконання (т.2, а.с.63-68).

На виконання умов договору від 30.12.2015 № укладеного між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" та ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Західгазтех", виконавцем передано та прийнято замовником робіт на суму 14 373 448,8 грн. про що свідчать акти приймання виконаних будівельних робіт №1 від 18.05.2016, №2 від 26.05.2017, №3 від 08.06.2016, №4 від 24.06.2016, №5 від 30.06.2016, №6 від 19.07.2016 року, №7 від 08.08.2016, №8 від 22.08.2016, №9 від 31.08.2016, №10 від 20.09.2016, №11 від 29.09.2016, №12 від 11.10.2016, підсумкові відомості ресурсів за травень-вересень 2016 року, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за травень-жовтень 2016 (т.1,а.с.151-250).

Згідно листа Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" №2401ВИХ-17-281 від 14.08.2017 вбачається, що згідно договору № від 30.12.2015 ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Західгазтех" надано послуги з будівельно-монтажних робіт для "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" по обєкту «Ремонт ізоляційного покриття ділянки МГ ЄДК Ду-100 на 163,270 км-166,220 км (L=2950) в Диканському ЛВУМГ». Послуги по даному договору виконано в повному обсязі, що підтверджується підписаними з двох сторін актами приймання виконаних будівельних робіт та довідок про вартість виконання таких (т.1, а.с.251).

Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області проведено документальну планову виїзну перевірку ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Західгазтех" податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, валютного за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2016. За результатами перевірки сформовано акт від 11.08.2017 №879/09-19-14-01/33162102 (т.1, а.с.31-91).

За висновками акту вбачається, що в ході перевірки контролюючим органом встановлено порушення ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Західгазтех" п.44.1, 44.2 ст.44, пп.134.1.1. п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України, п.5, п.7, п.21 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", п.44.1, п.44.2 ст.44 податкового кодексу України, п.5, п.6, п.7. п.10, п.11, п.29 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 922 819 грн., в тому числі за 2016 рік в сумі 922819 грн. Окрім того, контролюючим органом встановлено порушення п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 972 748 грн., в тому числі за травень 2016 року 162 223 грн., за червень 2016 року 429 425 грн., за вересень 2016 року 158 311 грн., за жовтень 2016 року 188 305 грн., за грудень 2016 року 34 484 грн. та порушення п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України в результаті чого зменшено задекларовану суму відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду декларації з податку на додану вартість станом на 31.12.2016 в сумі 52 607 грн.

На думку контролюючого органу позивачем безпідставно відображено в податковому обліку податкові накладні за операціями із ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Сімузар" та ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр", які фактично не відбулися, а мали формальний характер.

Як наслідок відповідачем прийнято спірні податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 01.09.2017, яким ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на 1 153 024 грн. та № НОМЕР_2 від 01.09.2017, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість на 1 215 935 грн.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним позивачем податковим повідомленням-рішенням, суд виходить з наступного.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Щодо господарських операції позивача із ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр" слід зазначити наступне.

Контролюючим органом, безтоварність господарських операцій позивача із ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр" обґрунтовується відсутністю даного контрагента за місцезнаходженням, неможливістю проведення виїзної документальної перевірки в звязку з цим, неподанням звітності протягом 2016 року.

В акті перевірки також йдеться про відсутність товарно-транспортних накладних по доставці ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр" позивачу товару (плівка Т600 (1,6мм*225мм*20м)+ праймер Р 27) та відсутність сертифікату відповідності такого. Окрім того, відповідач посилається на те, що даний товар є невідомого походження, оскільки ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр" він куплений у ТОВ "Альфа-Торг", ТОВ "Компанія "Трейд-марк", ТОВ "Першоремонт-С" та ТОВ "Інтерактив", в яких в подальшому відбувається обрив постачання вказаних товарно-матеріальних цінностей. За інформацією контролюючого органу, згідно зареєстрованих податкових накладних, дані ОСОБА_4 не ввозили на територію України вказаний товар, інформація про купівлю такого на території України також відсутня.

З цього приводу суд зазначає таке.

Як уже зазначалося, між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" (Замовник) та ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Західгазтех" (Виконавець) 30.12.2015 укладено за результатами відкритих торгів договір № за предметом якого Виконавець зобовязується виконати роботи будівельно-монтажні, інші (ремонт ізоляційного покриття МГ ЄДК Ду-1000 на 163,27 км-166,22 км. (L=2950м) в Диканському ЛВУМГ.

Однією з умов договору була вимога до антикорозійного ізоляційного покриття, яке мало бути використане під час проведення робіт по договору. З представленого на території України ізоляційного покриття вимогам визначеним конкурсною документацією відповідала продукція одного виробника китайської фірми Jining Xunda Pipe Coating Material Co.,LTD, яке було наявне у ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр" та з яким позивачем 20.04.2016 укладено договір поставки вказаного товару №03/04-16 (т.2, а.с.51-53).

На виконання умов даного договору, ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр" поставило позивачу стрічку протикорозійну з шаром бітумно-бутилкаучукового адгезиву «Т600» та ґрунтовку (праймер) бітумно-полімерну «Р-27» для захисту сталевих трубопроводів, що підтверджується податковими та видатковими накладними на суму вартості товару та виписками по рахунку, наданими ПАТ "КБ "Глобус" (т.2, 11-50).

Податок на додану вартість в сумі 962 581 грн. включено позивачем до складу податкового кредиту в деклараціях з ПДВ за квітень-жовтень 2016 року за податковими накладними ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр".

У Податковому кодексі України платника податку визначено як особу, яка згідно із цим Законом зобовязана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особу, яка імпортує товари на митну територію України.

Платники податку відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту і своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону.

Відповідно до пункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначений як сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно пункту 198.6 статті 198 вказаного Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

На час здійснення господарських операцій з позивачем, контрагент позивача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр" зареєстрований як юридична особа, а також був платником ПДВ згідно свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість.

Як встановлено судом, серед видів діяльності позивача є проектування, будівництво та ремонт магістральних газопроводів. Варто зазначити, що вказаний перелік видів діяльності позивача підтверджує зв'язок із придбаним та реалізованим в подальшому в своїй діяльності товаром.

Окрім того, вбачається, що більшість матеріалу придбаного у ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр" позивачем використано на ремонт ізоляційного покриття в Диканському ЛВУМГ. Залишок матеріалу позивачем відчужено Приватному підприємству "Імвал-М" згідно видаткової накладної РН-0000002 від 28.12.2016 та Довіреності №10 від 28.12.2016, по факту чого було виписано податкову накладну №4 від 28.12.2016 (т.2,59-62).

Не заслуговують на увагу посилання відповідача на відсутність у ОСОБА_4 товарно-транспортних накладних, як на одну з підстав фіктивності господарських операцій із вказаним контрагентом, оскільки це прямо суперечить нормам Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень" від 05.07.2011 яким було вилучено посилання на подорожні листи будь-яких автотранспортних засобів, у тому числі вантажних автомобілів.

Суд звертає увагу на те, що товарно-транспортні накладні повинні складатися у випадку, коли сторони по господарській операції залучають для перевезення вантажу, що є предметом даної операції, підприємство-перевізник. Такі товарно-транспортні накладні самостійно не посвідчують факт передавання товару та не використовуються підприємствами, що є сторонами по договору купівлі-продажу - покупцями, для бухгалтерського обліку.

Крім того, як встановлено в ході розгляду справи доставка позивачу товару здійснювалася за рахунок та ресурсами постачальника ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр".

З посилань відповідача вбачається, що документальне оформлення господарських операцій позивача із його контрагентом не є достатнім доказом того, що дані господарські операції були реальними, з огляду на відсутність контрагента позивача за місцезнаходженням, неподанням звітності, а також перехід на податковий облік до контролюючого органу іншого регіону. Крім того, мало місце посилання контролюючого органу на купівлю ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр" товару (плівки) у юридичних осіб, які цей товар не імпортували, а інформації в реєстрі податкових накладних про її придбання ними в інших юридичних осіб відсутня. Вказане, на думку контролюючого органу, є підставою визнання угод укладених між позивачем та його контрагентом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр" безтоварними.

З цього приводу суд зазначає, що ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр" товар (плівку), яку в подальшому реалізовано позивачу, придбало, як вже зясовано на території України в юридичних осіб - ТОВ "Альфа-Торг", ТОВ "Компанія "Трейд-марк", ТОВ "Першоремонт-С" та ТОВ "Інтерактив", які цей товар у свою чергу могли придбати в юридичних осіб чи фізичних осбі-підприємців, що не є платниками ПДВ.

Таким чином у реєстрі податкових накладних інформація про придбання цими юридичними особами плівки Т600 (1,6мм*225мм*20м)+ праймер Р 27), закономірно буде відсутньою.

Окрмі того, відповідачем не взято до уваги та не дано оцінки факту перерахування позивачем контрагенту ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр" коштів за товар - плівку Т600 (1,6мм*225мм*20м)+ праймер Р 27).

В судовому засіданні представники відповідача даний факт не заперечували, однак не надали доказів про повернення цих коштів ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр" позивачу.

Як наслідок, господарська операція позивача з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр" спричинила реальні зміни майнового стану позивача і його зобовязань.

Остання поставка ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр" товару позивачу була здійснена 06.10.2017, а на податковий облік за іншою адресою контрагент позивача перейшов в січні 2017 року, тому посилання контролюючого органу на даний факт є безпідставними та таким, що не заслуговують на увагу.

Сам факт неподання ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр" звітності після господарських операцій із позивачем не може слугувати висновком про порушення податкового законодавства позивачем, оскільки не залежать від волі останнього.

Контролюючим органом лише засвідчено відсутність ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр" за місцезнаходженням без встановлення висновків стосовно документального підтвердження або не підтвердження господарських відносин між платниками податків.

Також слід зазначити, що договірні умови позивача перед замовником Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" виконані в повному обсязі, про що свідчать акти приймання виконаних робіт, а замовником проведено безготівкові розрахунки із позивачем, складено та зареєстровано відповідні податкові накладні.

Суд приходить до висновку, що контролюючим органом не доведено наявність протиправного умислу та мети при укладенні договорів між позивачем з його контрагентом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр".

Доказів на підтвердження факту порушення позивачем встановленого порядку здійснення підприємницької діяльності, наявності шкоди заподіяної державі, суду не надано.

Таким чином, відсутність наявності в діях хоча б однієї зі сторін угоди умислу на її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, зумовлює відсутність підстав для висновку відповідача щодо безтоварності договорів укладеного між позивачем і його контрагентом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр", та як наслідок, відсутність встановлених перевіркою порушень податкового законодавства позивачем.

На думку суду, підлягають скасуванню податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № від 01.09.2017 в частині збільшення грошового зобов"язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 1068780 грн. та податкове повідомлення-рішення № від 01.09.2017 в частині збільшення грошового зобов"язання за платежем податок на додану вартість на суму 1137469 грн.

Щодо правовідносин позивача із ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Сімузар" суд зазначає наступне.

Між позивачем та ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Сімузар" 20.06.2016 укладено договір субпідряду №03/04-16 на виконання земельних, ізоляційних робіт (зняття старої ізоляції та нанесення нової) та інших робіт та послуг відповідно до Проектної документації, які необхідні для виконання робіт на обєкті: Ремонт ізоляційного покриття МГ ЄДК Ду-1000 на 163.27 км-166.22 км (L=2950 м) в Диканському ЛВУМГ (т.2, а.с.63-68).

На виконання умов вказаного договору були сформовані акт приймання виконаних будівельних робіт №1 від 07.06.2016, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2016 року (т.2,а.с.80-84).

ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Сімузар" виписано для позивача податкові накладні №№30, 31 на суму124 337 грн. та 189 526 грн. відповідно (т.2, а.с.85-86).

В акті перевірки позивача зазначається, що в червні 2016 року ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Західгазтех" безпідставно включено до податкового кредиту суми податку на додану вартість за податковими накладними, в яких постачальником є ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Сімузар" і таким чином завищено податковий кредит при отриманні робіт, послуг від даного ОСОБА_4 в червні 2016 року на загальну суму 62 773 грн. та безпідставно включено до витрат сплачені позивачем на користь контрагента по договору субпідряду за вище вказаний період кошти, в результаті чого занижено зобовязання по податку на прибуток за 2016 рік.

Проведеним аналізом баз даних контролюючим органом встановлено, що контрагент позивача немає будь-яких власних, орендованих складських приміщень, відповідної матеріально-технічної бази, трудових ресурсів для виконання такої великої кількості господарських операцій в тому числі надання послуг.

У відповідності до пп. 14.1.27 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пп. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій (ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

В матеріалах справи міститься копія вироку Поділського районного суду міста Києва від 07.04.2017 в справі №758/3894/17, яким директора ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Лівайз Груп" визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.205-1 Кримінального кодексу України, що виразилося у внесенні в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей. Згідно вироку вбачається, що в першому півріччі 2016 року директор даного ОСОБА_4 вчинив вказані дії не з метою здійснення господарської діяльності, а з метою прикриття діяльності інших осіб, а саме з метою сприяння субєктам господарювання, серед яких ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Сімузар" у формуванні незаконного податкового кредиту (т.2,а.с.123-125).

Окрім того, вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 29.08.2017 керівника ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Сімузар" ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України, та призначено йому за цією статтею покарання у виді штрафу в розмірі 515 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 755 грн.

З даного вироку слідує, що ОСОБА_5 жодного відношення до фінансово-господарської діяльності ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Сімузар" не мав, підприємство придбав (перереєстрував) на своє ім'я на прохання невстановленої досудовим розслідуванням особи без мети здійснення господарської діяльності. Реєстраційних документів ОСОБА_4 не складав, а лише їх підписував, документи податкової та бухгалтерської звітності не складав та не підписував, до органів Державної фіскальної служби податкову звітність не подавав та нікого на це не уповноважував, службових осіб ОСОБА_4 не призначав, жодні дії з поточними рахунками ОСОБА_4 в банківських установах ПАТ "Альфа-Банк", ПАТ "ПУМБ", ПУАТ "Фідобанк", або інших, не вчиняв. Ключами до систем дистанційного обслуговування рахунків "Клієнт-банк" він не володів. Печаткою ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Сімузар" ніколи не володів, її місцезнаходження йому не відомо.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразилися у пособництві фіктивному підприємництву, тобто у сприянні у придбанні субєкта підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності, шляхом надання засобів для усунення перешкод скоїв кримінальне правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Відповідно до статті 1 Закону первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обовязкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 14.1.36 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

У статті 198 Податкового кодексу України встановлено підстави, за яких у платника ПДВ виникає право на податковий кредит; визначено умови, дату, час та порядок його формування; визначено права і обовязки платників податку в цій сфері податкових правовідносин; підстави, що унеможливлюють віднесення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За змістом пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Виникнення у покупця права на формування податкових вигод виникають за наявності сукупності обставин та підстав, однією із яких є наявність ділової мети.

Відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України розумна економічна причина (ділова мета) причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань з 26.01.2015 був єдиним керівником ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Сімузар". Вказане ОСОБА_4 було зареєстроване в державних органах влади як субєкт підприємницької діяльності юридична особа (т.2, а.с.69-77).

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 29.08.2017, ОСОБА_5, як керівника ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 205 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразилися у пособництві фіктивному підприємництву, тобто у сприянні у придбанні субєкта підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності, шляхом надання засобів для усунення перешкод скоїв кримінальне правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України.

Досліджені в суді копії податкових накладних за №№30,31 від 07.06.2016, видані позивачу товариством з обмеженою відповідальністю "Сімузар", підписані керівником останнього ОСОБА_5, зрештою як і сам договір підряду №03/04-16 від 20.04.2016, і акти приймання виконаних за ним робіт.

Відповідно до частини четвертої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обовязковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинено воно цією особою.

У цьому випадку підприємство знаходилося поза межами контролю формального (номінального) директора, а від імені контрагента невідомі особи лише оформляли відповідні документи. Номінальний директор нікого не уповноважував на вчинення дій від імені ОСОБА_4, немає відомостей щодо уповноваження інших осіб на вчинення дій від імені ОСОБА_4.

Суд виходить із того, що статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 12.01.2016 в справі № 21-3706а15, від 1.12.2015 в справа № 21-3788а15.

Наведені обставини у сукупності та взаємозв'язку з фактами наявності обвинувального вироку, щодо керівника ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Сімузар", неподання позивачем доказів фактичного вчинення дій у процесі виконання розглядуваної операції, відсутності названого виконавця за місцезнаходженням, відсутності будь-яких ресурсів для здійснення господарської діяльності розцінюються судом як доказ розглядуваної операції без реального її виконання, що виключає правомірність її відображення у податковому обліку позивача та формування податкового кредиту.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог щодо скасування спірних податкових повідомлень рішень в частині збільшення грошового зобов"язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 1068780 грн. та збільшення грошового зобов"язання за платежем податок на додану вартість на суму 1137469 грн. по господарських операцій із ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Катзорр".

В той же час, операції з виконання будівельних робіт для позивача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Сімузар" на переконання суду носили формальний характер, без реального їх виконання, в результаті чого позивачем в порушення податкового законодавства завищено податковий кредит при отриманні робіт, послуг від контрагента в загальній сумі 62 773 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Західгазтех" підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № від 01.09.2017 в частині збільшення грошового зобов"язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 1068780 (один мільйон шістдесят вісім тисяч сімсот вісімдесят) гривень.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № від 01.09.2017 в частині збільшення грошового зобов"язання за платежем податок на додану вартість на суму 1137469 (один мільйон сто тридцять сім тисяч чотириста шістдесят дев"ять) гривень.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з Головного управління ДФС в Івано-Франківській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Західгазтех" () 33 093 (тридцять три тисячі дев"яносто три) грн. 74 коп. сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /підпис/ ОСОБА_6

В зв'язку з перебуванням судді Могили А.Б. у відрядженні, постанова складена в повному обсязі 08.11.2017.