Справа № 367/1280/17
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

03 листопада 2017 року м. Київ К/800/35904/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 01 червня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 01 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року, позов задоволено: зобов'язано Ірпінське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення, тобто 2010-2012 роки, починаючи з 01 лютого 2017 року.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, Ірпінське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, просило їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Водночас, Управлінням заявлено клопотання про поновлення строку касаційного оскарження, втім вказаний строк не пропущено.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження за вказаною касаційною скаргою слід відмовити, виходячи з наступного.

Як встановлено судами, ОСОБА_1 перебував на обліку в Ірпінському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області, отримуючи пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII.

З 01 серпня 2013 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2010, 2011 та 2012 роки.

01 лютого 2017 року позивачу було зменшено пенсію до рівня 1903,89 грн., при цьому відповідач, провівши перерахунок розміру пенсії, застосував показник заробітної плати за 2007 рік, яка складала 1197,91 грн.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

За приписами частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною ж 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший, при цьому, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Проте, ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся вперше.

Враховуючи викладене, суди прийшли до правильного висновку про наявність у позивача права на перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2010-2012 рр.).

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 29.11.2016р. у справі №133/476/15-а.

Відповідно до п.5 ч.5 ст.214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (а у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки не містить належних доводів в підтвердження незаконності прийнятих судами попередніх інстанцій рішень, а тому, з врахуванням наведених приписів п.5 ч.5 ст.214 КАС України, не викликає необхідності перевірки судом касаційної інстанції матеріалів справи, що в свою чергу, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 01 червня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобов'язання вчинити певні дії.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, що її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України С.С. Пасічник