Справа № 821/1241/17
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1241/17
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кузьменко Н.А.

при секретарі - Рябчич А.М.

за участю:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача - Хуснутдінової Н.Ч.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 31.05.2017 р. № , № , № , № , № , № , вимоги про сплату боргу № Ф-, -

встановив:

17 серпня 2017 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи підприємця ОСОБА_4 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_4.) до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Херсонській області) з позовними вимогами про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 31.05.2017 р. № , № , № , № , № , № , податкової вимоги № Ф-, а саме:

- визнати протиправними та скасувати винесені Головним управлінням Державної фіскальної служби у Херсонській області податкові повідомлення - рішення від 31 травня 2017 року №, №, №, №, №, рішення про застосування штрафних фінансових санкцій № від 31 травня 2017 року, податкову вимогу №Ф- від 31 травня 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.04.2017 р. за результатами документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_4 складено акт перевірки №15/21-22-13-02/НОМЕР_7. На підставі висновків акту перевірки позивачем винесено податкові повідомлення-рішення від 31.05.2017 р. № , № , № , № , № , № , а також вимоги про сплату боргу № Ф-. Позивач вважає, що дані податкові повідомлення - рішення та вимогу про сплату боргу прийнято контролюючим органом без з'ясування фактичних обставин та з порушенням чинного законодавства.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

Відповідач 12 вересня 2017 року надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнає, оскільки проведеною перевіркою встановлено численні порушення податкового та іншого законодавства, які викладено у висновках акту перевірки від 14 квітня 2017 року №15/21-22-13-02/НОМЕР_7. Відповідні порушення стали підставою для винесення 31 травня 2017 року спірних податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимоги про сплату боргу. Все це на думку відповідача є підставами для залишення адміністративного позову без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на обставини викладені в акті перевірки та письмових запереченнях.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представника відповідача, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.77.4 ст.77 ПКУ, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», наказу ГУ ДФС у Херсонській області «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_4.» від 28.02.2017 року №143 та плану-графіка на І квартал 2017 року, проведено документальну планову виїзну перевірку діяльності ФОП ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 21.12.2016 року правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 року, за результатами якої складено акт перевірки №15/21-22-13-02/НОМЕР_7 від 14.04.2017 року.

Висновками акту перевірки є порушення позивачем п.177.2 ст.177 ПКУ, шляхом заниження податку на доходи фізичних осіб в розмірі 9946,35 грн; ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» шляхом заниження суми єдиного внеску з чистого оподатковуваного доходу за перевіряємий період в розмірі 23009,28 грн; п.51.1 ст.51 та п.2.1. Порядку заповнення і подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку ф.№1-ДФ, шляхом не подання звітності за І квартал 2015 року; п.171.1 ст.171 ПКУ, шляхом не нарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платників податку у вигляді заробітної плати за І квартал 2015 року, що спричинило його заниження в розмірі 775,00 грн; п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004 року, шляхом не оприбуткування (несвоєчасного оприбуткування) готівкових коштів в КОРО, які надійшли до каси на підставі фіскального звітного чеку на загальну суму 9875,28 грн; п.9 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», не забезпечено щодення друкування на реєстраторі розрахункових операцій фіскальних звітних чеків; п.188.1 ст.188, ст.187 ПКУ, шляхом заниження податку на додану вартість в розмірі 8431,65 грн.

На підставі висновків акту перевірки №15/21-22-13-02/НОМЕР_7 від 14.04.2017 року, відповідачем 31 травня 2017 року прийнято: рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 6902,78 грн; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № на суму 23009,28 грн; податкове повідомлення-рішення форми «Р» № про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 968,75 грн, з них 775 грн за податковим зобов'язанням та 193,75 за штрафними (фінансовими) санкціями; податкове повідомлення-рішення форми «Р» № про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 12432,94 грн, з них 9946,35 грн за податковим зобов'язанням та 2486,59 за штрафними (фінансовими) санкціями; податкове повідомлення-рішення форми «ПС» № про застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 510 грн; податкове повідомлення-рішення форми «Р» № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 4139,56 грн, з них 3311,65 грн за податковим зобов'язанням та 827,91 грн за штрафними (фінансовими) санкціями; податкове повідомлення-рішення форми «С» №000931302 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій на суму 49376,40 грн.

Підставою для донарахування податку з доходів фізичних осіб, податку на додану вартість та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є заниження позивачем загально оподатковуваного доходу за 2014 рік в розмірі 66309 грн, але відповідач так і не пояснив з чого складається дана сума.

Підставою для застосування до позивача штрафних санкцій за порушення п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004 року, є не оприбуткування в КОРО готівкових коштів, які надійшли до каси на підставі фіскального звітного чеку в розмірі 9875,28 грн. Позивач не надав доказів відсутності електроенергії за відповідний період, а тому до нього застосована відповідна штрафна санкція.

Відповідач стверджує, що позивачем не подано до податкового органу звіт №1-ДФ за І квартал 2015 року.

При вирішенні спору по суті, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв'язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом (п.3.1 ст.3 ПКУ).

Платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов'язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків (п.51.1 ст.51 ПКУ).

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_4 не подано до податкового органу розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків за І квартал 2015 року.

Неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень (п.119.2 ст.119 ПКУ).

Зазначене є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «ПС» № про застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 510 грн.

При цьому, позивач сплатив податок на доходи фізичних осіб за І квартал 2015 року в сумі 775 грн, на підтвердження чого до заперечень на акт перевірки від 17 травня 2017 року, додано платіжні доручення №1028 від 23.01.2015 року на суму 195 грн, № 1080 від 19.02.2015 року на суму 290 грн, №1104 від 04.03.2015 року на суму 290 грн, всього на суму 775 грн. Відповідач при розгляді заперечень на акт перевірки не врахував цей факт сплати, в результаті чого податковим повідомленням-рішенням № від 31.05.2017 року повторно визначив позивачу грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 775 грн. З викладеного вбачається, що позивач нарахував, утримав та перерахував податок на доходи фізичних осіб за І квартал 2015 року в сумі, яку йому повторно визначив відповідач.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 31.05.2017 року не відповідає ознакам правомірності та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка (п.86.1 ст.86 ПКУ).

Наказом ДПА України від 11 вересня 2008 р. N 584 (чинний до 01.06.2017 року) затверджено Методичні рекомендації щодо оформлення матеріалів документальних перевірок суб'єктів господарювання - юридичних осіб, а також їх філій, відділень та інших відокремлених підрозділів та документування виявлених порушень.

Матеріали перевірок оформляються з урахуванням вимог Методичних вказівок про визначення стандартів якості контрольно-перевірочної роботи, затверджених наказом ДПА України від 02.12.2005 N 540 "Про результати проведення семінару-наради з питання "Підсумки контрольно-перевірочної роботи за 9 місяців 2005 року та основні стратегічні напрями роботи на IV квартал поточного року та на 2006 рік" (далі - Методичні вказівки про визначення стандартів якості контрольно-перевірочної роботи), спрямованих на запровадження єдиної системи відображення в актах перевірок аспектів, пов'язаних з оцінкою виконання платниками податків зобов'язань зі сплати податків, а також інших вимог законодавства, перевірка яких знаходиться в компетенції податкової служби.

При цьому акт перевірки має бути оформлений відповідно до встановлених стандартів якості, зокрема щодо доказовості, обов'язковості висновків, відсутності первинних документів, суміжності порушення податкового законодавства, коригування податкової звітності, алгоритму діяльності суб'єктів господарювання, розуміння діяльності підприємства, обставин укладання контрактів, відомостей про розрахунки, операцій з цінними паперами, відомостей про основні фонди і запаси, відомостей про заборгованість та зв'язок з господарською діяльністю.

Під час опису виявлених порушень податкового законодавства слід дотримуватись Методичних вказівок про визначення стандартів якості контрольно-перевірочної роботи щодо способів викладення в актах перевірок фактів та обставин, способів обґрунтування оцінок та обсягів інформації.

При оформленні встановлених порушень не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджуючих доказів, та різного роду висновків щодо дій посадових осіб суб'єкта господарювання (наприклад, "приховування об'єкта оподаткування", "розкрадання", "привласнення", "описка" тощо). Обмеження в частині висновків щодо дій посадових осіб суб'єктів господарювання не застосовується при встановленні правочинів з ознаками фіктивності (правочинів, що суперечать інтересам держави та суспільства) та здійснення посадовими особами платників податків дій, спрямованих на порушення публічного порядку та моральних засад суспільства.

Наказом ДПА України від 2 грудня 2005 р. N 540 затверджено Методичні вказівки щодо визначення стандартів якості контрольно-перевірочної роботи (чинні).

Метою визначення стандартів якості контрольно-перевірочної роботи є встановлення системи вимог, спрямованих на запровадження однорідної системи відображення в актах перевірок аспектів, пов'язаних з оцінкою виконання платниками податків зобов'язань зі сплати податків, а також інших вимог законодавства, перевірка яких знаходиться в компетенції податкової служби.

1. Будь-який висновок акта перевірки, який стосується оцінки повноти та своєчасності виконання платником своїх зобов'язань перед бюджетом, має ґрунтуватись на відповідних доказах, отриманих в ході перевірки.

2. Порядок доказування має бути визначено таким чином, щоб можна було встановити:

безпосередній зв'язок між показниками податкової декларації (розрахунку) та регістрами бухгалтерського обліку (первинними документами), які використовувались при проведенні перевірки;

осіб, чиї дії (або бездіяльність) призвели до порушень законодавства (якщо такі мали місце).

3. У випадку якщо перевіркою можливо визначити конкретний первинний документ або обліковий регістр, невикористання, використання або некоректне використання якого вплинуло на правильність визначення конкретних показників декларацій, акт перевірки має містити посилання на такий первинний документ або обліковий регістр.

4. У разі якщо перевірка свідчить про невірне визначення суб'єктом господарювання об'єктів оподаткування, але не має змоги встановити конкретні причини відхилення та визначити конкретні документи, що необґрунтовано вплинули (не вплинули) на розмір відповідних показників, в акті перевірки здійснюється посилання на норми законодавства, які регулюють загальний порядок обчислення конкретного податку.

5. Якщо застосовується п. 4 цього Стандарту, в акті перевірки має бути детально викладено розрахунки, на підставі яких визначено об'єкти оподаткування, та оцінку відхилень, обчислених таким чином об'єктів, від задекларованих підприємством. Такі розрахунки мають бути законодавчо обґрунтованими. У цьому випадку базою для перевірки виступають дані бухгалтерського обліку або дані первинних документів, які надано для перевірки (Стандарт 2. Доказовість ).

В акті перевірки (арк.5 акту) зазначено, що зустрічні звірки (перевірки) з питань взаємовідносин ФОП ОСОБА_4 з іншими суб'єктами-контрагентами за період, що перевірявся не проводились.

В ході проведення перевірки при співставленні даних книги обліку розрахункових операцій за 2014 рік та виписок банку АКБ «Індустріалбанк» за 2014 рік встановлено заниження загального оподатковуваного доходу за 2014 рік в сумі 66309,00 грн (сума загального оподатковуваного доходу за даними перевірки 1476266 грн - сума загального оподатковуваного доходу за даними податкової декларації 1409957 грн).

Така позиція податкового органу стала підставою для визначення позивачу грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 12432,94 грн, з них 9946,35 грн за податковим зобов'язанням та 2486,59 за штрафними (фінансовими) санкціями; збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 4139,56 грн, з них 3311,65 грн за податковим зобов'язанням та 827,91 грн за штрафними (фінансовими) санкціями; застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 6902,78 грн; винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) на суму 23009,28 грн.

Суд звертає увагу відповідача, що в матеріалах перевірки відсутні будь-які дані про характер дослідження посадовими особами відповідача банківських виписок за 2014 рік (зарахування коштів на рахунок, перерахування коштів з рахунку, призначення платежів), як відсутні й належним чином завірені копії самих банківських виписок, хоча належним чином завірені копії всіх матеріалів та документів, які стали підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних фінансових санкцій, вимоги про сплату боргу витребовувались з відповідача ухвалою суду від 18 серпня 2017 року.

В акті перевірки відсутній розрахунок, з якого можливо встановити суми враховані посадовими особами відповідача при визначенні загального оподатковуваного доходу ФОП ОСОБА_4, натомість в матеріалах справи містяться докази того, що позивач проводив через реєстратор розрахункових операцій ті операції, за якими відбувалась безготівкова сплата за товар. Наприклад, 24 квітня 2014 року на розрахунковий рахунок позивача в АКБ «Індустріалбанк» від АТ «Райффайзен Банк Аваль» перераховано 3527,49 грн, а 25 квітня 2014 року ФОП ОСОБА_4 виписав накладну №968, одержувач Райффайзен Банк Аваль Миколаївська обласна дирекція, на суму 3527,49 грн та провів відповідну операцію через реєстратор розрахункових операцій, видавши фіскальний чек на суму 3527,49 грн. Також, 02 липня 2014 року на розрахунковий рахунок позивача в АКБ «Індустріалбанк» від ПАТ «Завод «Екватор» перераховано 1078,25 грн, а 02 липня 2014 року ФОП ОСОБА_4 виписав рахунок №0000013, одержувач ПАТ «Завод «Екватор», на суму 1078,25 грн, виписав накладну №1666 від 07 липня 2014 року на суму 1078,25 грн та провів 07 липня 2014 року відповідну операцію через реєстратор розрахункових операцій, видавши фіскальний чек на суму 1078,25 грн.

Встановлено кілька випадків коли позивач фактично двічі проводив одну й ту ж саму операцію, створюючи валовий дохід в подвійному розмірі від проведеної операції (кошти надійшли на розрахунковий рахунок і ці ж кошти проведено через РРО та зазначено в КОРО). Відповідач при проведенні перевірки не приділив уваги цьому факту, а тому врахував відповідні суми до загального оподатковуваного доходу позивача, доказів протилежного сторони суд не надали.

Таким чином, суд вважає, що висновки акту перевірки стосовно заниження ФОП ОСОБА_4 загального оподатковуваного доходу за 2014 рік в сумі 66309,00 грн не відповідають стандарту Доказовість Методичних вказівок щодо визначення стандартів якості контрольно-перевірочної роботи, як не відповідають вони і ознакам доказовості визначеним КАС України.

Відповідна сума стала підставою для визначення грошових зобов'язань з податку на додану вартість, з податку на доходи фізичних осіб та з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, проте судом встановлена її необґрунтованість та не доведеність.

Наведене є підставою для задоволення позовних вимог в частині скасування рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 6902,78 грн; вимоги про сплату боргу (недоїмки) № на суму 23009,28 грн; податкового повідомлення-рішення форми «Р» № про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 12432,94 грн, з них 9946,35 грн за податковим зобов'язанням та 2486,59 за штрафними (фінансовими) санкціями; податкового повідомлення-рішення форми «Р» № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 4139,56 грн, з них 3311,65 грн за податковим зобов'язанням та 827,91 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Згідно з підпунктом 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній мірі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних розрахункової книги).

Абзацом третім статті 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Указ № 436/95) встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Відповідно до пункту 9 статті 3 Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265/95-ВР) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані щоденно друкувати на РРО (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг)) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

Приписи наведеної норми передбачають особливості роботи РРО, які мають забезпечувати друкування таких звітів за кожний робочий день.

За змістом пункту 2 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2002 року № 199 (далі - Вимоги), зміна - період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту; Z-звіт - це денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті РРО.

Відповідно до пункту 7 усі режими роботи реєстратора, крім тих, що забезпечують усунення причин блокування, повинні блокуватися у разі:

відключення механізму друкування чеків і звітів;

відключення індикатора клієнта, виконаного у вигляді окремого блока;

спроби зміни дати;

спроби зміни опису товару або послуги (крім вартості одиниці їх виміру) після проведення першої реєстрації продажу цього товару;

вичерпання ємності, несправності, відключення або заміни фіскальної пам'яті;

перевищення встановленої кількості аварійних обнулень;

порушення послідовності виконання операцій, передбачених програмним забезпеченням реєстратора;

спроби занесення фіскальної інформації до фіскальної пам'яті, якщо в годиннику-календарі встановлено дату, що передує даті останнього Z-звіту;

перевищення максимальної тривалості зміни;

відсутності чекової стрічки;

відсутності контрольної стрічки (у разі коли контрольна стрічка друкується одночасно з чековою);

перевищення максимальної кількості розрядів чисел, що обробляються;

зниження напруги до рівня, при якому не гарантується достовірна обробка та зберігання даних;

спотворення даних у фіскальній пам'яті.

У додатку до Вимог зазначено, що максимальна тривалість зміни не повинна перевищувати 24 години.

Таким чином, аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що оскільки календарний день (доба) налічує 24 години, тобто день триває з 0 годин 00 хвилин до 24 годин 00 хвилин, при щоденній роботі з РРО Z-звіт необхідно виконувати щодня по закінченні робочої зміни, але не пізніше 24 години цього дня.

Таким чином, аналіз положень пункту 9 статті 3 Закону № 265/95-ВР та підпункту 2.6 глави 2 Положення свідчить, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, мають своєчасно та в повній мірі оприбутковувати усю готівку, що надходить до кас, та щоденно, тобто кожного робочого дня по закінченні зміни, але не пізніше 24 години цього ж дня, друкувати на РРО фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

У разі недотримання суб'єктом господарювання при здійсненні діяльності пункту 9 статті 3 Закону № 265/95-ВР та підпункту 2.6 глави 2 Положення до нього за рішенням відповідних органів застосовуються штрафні (фінансові) санкції згідно з вимогами пункту 4 статті 17 Закону № 265/95-ВР та абзацу третього частини першої статті 1 Указу № 436/95 відповідно.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 13 березня 2014 року №21-5а14.

Сторонами не заперечується, що Z-звіт за 05.12.2015 року на суму 9875,28 грн роздрукований наступною датою ніж дата надходження готівкових коштів, що підтверджується копією самого Z-звіту №802 від 06.12.2015 року 00:03:03.

Блокування виконання функцій реєстратора знімається після усунення причини його виникнення, крім причин, пов'язаних з перевищенням тривалості зміни та вичерпанням ємності фіскальної пам'яті. Реєстратор повинен забезпечувати можливість повторення або завершення розпочатої до блокування та незавершеної операції (п.9 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування).

Позивач стверджує, що 05.12.2015 року о 20:43 відбулось відключення електроенергії, реєстрація розрахунків під час ремонту РРО здійснювалась у розрахунковій книжці, але не надав жодних доказів відключення електроенергії в розумінні Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМ України №1357 від 26.07.1999 року.

Таким чином, в разі якщо Z-звіт роздруковується в день надходження виручки то після розблокування РРО повинен забезпечити можливість завершити розпочату операцію, тобто при вчасному роздрукуванні Z-звіту РРО забезпечить можливість завершити його роздрукування.

Враховуючи викладене, податкове повідомлення-рішення форми «С» №000931302 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій на суму 49376,40 грн є правомірним і не підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Окремо суд звертає увагу, що відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивач належними доказами не підтвердив правомірність частини своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази не дають суду підстави для висновку про повну неправомірність дій відповідача, як наслідок спірне податкове повідомлення-рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 01 листопада 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч.3 ст.94 КАС України).

З урахуванням частини задоволених майнових вимог, на користь позивача за рахунок відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 257,28 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 31.05.2017 року на суму 6902,78 грн.

Скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 31.05.2017 року на суму 23009,28 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № від 31.05.2017 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 968,75 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № від 31.05.2017 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 12432,94 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № від 31.05.2017 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 4139,56 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_7) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області () судові витрати зі сплати судового збору у сумі 257,28 грн, шляхом безспірного списання коштів органами казначейської служби України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 06 листопада 2017 р.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 9.2.1.