Справа № 215/3385/17
Суддя: Науменко Я. О.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 215/3385/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Науменко Я.О.,

за участю секретаря - Конопліної С.І.,

розглянувши відповідно до положень ст. 41 КАС України без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СП КВП ГУНП в Дніпропетровській області Захарова Віталія Валентиновича про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора СП КВП ГУПН в Дніпропетровській області Захарова Віталія Валентиновича (далі - інспектор), в якому просить: визнати незаконною та скасувати постанову серії БР №977131 від 20.07.2017 р. про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. та про притягнення його, позивача, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121-2 КУпАП. В обґрунтування позову зазначив, що 20.07.2017 року о 13 год. 27 хв., рухаючись транспортним засобом в режимі маршрутного таксі по вул. Мусоргського, шукаючи місце для посадки пасажира, здійснив для цього зупинку, пересвідчившись при цьому про наявність відстані більше 10 метрів від виїзду з прилеглої території, та поїхав далі за маршрутом. Рухаючись по вул. Мусоргського, почув з поліцейського авто вимогу про зупинку. Коли зупинився, до нього підійшов інспектор та повідомив, що позивач здійснив посадку пасажирів на відстані менше 10 метрів від виїзду з прилеглої території, чим порушив п. 15.9 (и) ПДР України. З вказаними порушеннями позивач не погодився та просив надати фото чи відео підтвердження висновків інспектора, а також провести заміри на підтвердження обставин зупинки, проте такі прохання були інспектором проігноровані. Позивач вважає, що Постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БР №977131 від 20.07.2017 р. не містить даних про наявність фото- або відео- матеріалів і позивачу не було надано жодних фактичних доказів, які б підтверджували вчинення ним правопорушення і взагалі вона була винесена з порушенням норм чинного законодавства, в зв'язку з чим він і звернувся з даним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, викладені у позові вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач - інспектор СП КВП ГУПН в Дніпропетровській області Захаров Віталій Валентинович, являючись суб`єктом владних повноважень і будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився і про причини своєї неявки суд не повідомив.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причину неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши письмові докази, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 20.07.2017 року інспектором винесено постанову серії БР №977131 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255 грн. (а.с.3).

Відповідно до змісту постанови, позивач, керував транспортним засобом Мерседес бенц 312 D, номерний знак НОМЕР_1, 01.04.2017 р. 20.07.2017 р. 13 год.27 хв. в м. Кривий Ріг по вул.. Мусоргського працюючи в режимі маршрутного таксі М-230 здійснив посадку пасажирів, зупинившись ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, чим порушив п. 15.9. и Правил дорожнього руху України. Але позивач зазначає, що в той час, шукаючи місце для посадки пасажира, здійснив для цього зупинку транспортного засобу, перед цим пересвідчившись про наявність відстані більше 10 метрів від виїзду з прилеглої території. Потім він поїхав далі за маршрутом. Рухаючись по вул. Мусоргського, почув з поліцейського авто вимогу про зупинку. Коли зупинився, до нього підійшов інспектор та повідомив, що позивач здійснивши посадку пасажирів на відстані менше 10 метрів від виїзду з прилеглої території порушив п. 15.9 (и) ПДР України. Позивач зазначає, що просив інспектора надати фото чи відео підтвердження його висновків, а також провести заміри на підтвердження обставин зупинки, проте такі прохання були інспектором проігноровані. Тому вважає, що вона оскаржувана постанова винесена з порушенням його прав та чинного законодавства, є не обґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ч.2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.

Відповідно до пп. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху України зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів із прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Однак, відповідачем, всупереч нормам закону, не було надано суду жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення поліцейський може звільнити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням (п. 12).

Належна реалізація позивачем прав, встановлених ст. 268 КУпАП, у випадку їх роз'яснення до моменту прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення, мала можливість вплинути на прийняте інспектором поліції рішення у справі про адміністративне правопорушення.

За нормами ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що встановлені судом обставини є свідченням того, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, оскільки до суду не надійшло доказів на спростування доводів позивача, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити, а постанову серії БР №977131 від 20.07.2017 р. у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором СП КВП ГУПН в Дніпропетровській області Захаровим Віталієм Валентиновичем, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. за скоєння правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121-2 КУпАП скасувати.

На підставі ст.ст. 245, 251, 252, 256, 280 КУпАП та керуючись ст. ст. 6, 10, 86, 128, 158, 161, 162, 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора СП КВП ГУНП в Дніпропетровській області Захарова Віталія Валентиновича про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії БР № 977131 від 20.07.2017 р. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 255 грн. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121-2 КУпАП.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 КАС України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: