Справа № 872/9838/17
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 жовтня 2017 рокусправа № 175/2734/17 (2-а/175/68/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Дніпровського приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 07 серпня 2017 року

у справі № 175/2734/17-а(2-а/175/68/17)

за позовом ОСОБА_1

до Дніпровського приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України

Дніпропетровської області

про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпровського приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобовязати відповідача призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 22.03.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у позивача необхідного стажу для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на пільгових умовах за Списком № 1.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2017 року позов задоволено.

Постанову суду мотивовано тим, що позивач має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказавши на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтуванням вимог апеляційної скарги скаржник вказує на те, що висновок суду першої інстанції про те, що трудова книжка позивача містить достатньо інформації для призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку на пільгових умовах, є помилковим, оскільки записи в трудовій книжці не вказують на виконання робіт в умовах, передбачених відповідним Списком протягом повного робочого дня. Крім того, довідка про підтвердження наявного у позивача трудового стажу за періоди з 18.01.1986 по 10.05.1986 та з 19.09.1988 по 25.06.1996 видана та засвідчена печаткою відокремленого підрозділу «Шахта ім. Калініна» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» м. Донецьк, а згідно бази ІКІС ПФУ зазначений підрозділ перереєструвався в Маріїнський ОДПІ (Вугледарське віділення) 02.02.2017, проте, на штампі і печатці підприємства на пільговій довідці № 44 від 17.02.2017 вказана стара адреса (м. Донецьк). Здійснити зустрічні перевірки факту роботи і достовірності довідок про пільговий характер роботи та заробітну плату немає можливості, оскільки вказане підприємство відповідно до адреси, що зазначена на штампі, знаходиться на території не підконтрольній українській владі. Тому, така довідка не може бути врахована для призначення пенсії так як не підтверджена первинними документами. Таким чином, відмова відповідача у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є правомірною.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Дана адміністративна справа розглянута судом апеляційної інстанції відповідно до ст. 197 КАС України, в порядку письмового провадження.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 22 березня 2017 року звернувся до Дніпровського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 зі зниженням пенсійного віку відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом № 1202/02/22 від 26 червня 2017 року повідомлено позивача про те, що рішенням № 576 від 22 червня 2017 року йому відмовлено у призначенні вказаного виду пенсії.

Підставою для відмови у призначенні пенсії по Списку № 1 зі зниженням пенсійного віку стало те, що відокремлений підрозділ «Шахта ім. Калініна» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» згідно бази ІКІС ПФУ перереєструвався в Мар'їнській ОДПІ (Вугледарське відділення) 02 лютого 2017 року, але на штампі і печатці підприємства на пільговій довідці № 44 від 17 лютого 2017 року вказана стара адреса (м. Донецьк). При цьому, здійснити зустрічні перевірки факту роботи і достовірності довідок про пільговий характер роботи та заробітної плати немає можливості, так як вказане підприємство знаходиться на території, не підконтрольній українській владі.

Також встановлено, що згідно з записами трудової книжки виданої 03.02.1986 позивач:

з 01.09.1982 по 06.01.1986 проходив навчання в гірничому професійно-технічному училищі № 107 м. Донецька за кваліфікацією підземний електрослюсар, що підтверджується дипломом № 302762 від 06 січня 1986 року (а.с. 14, 16);

з 18.01.1986 по 10.05.1986 працював електрослюсарем підземним третього розряду з повним робочим днем на в шахті імені М.І. Калініна ВО «Донецьквугілля» (а.с. 16);

13.09.1988 прийнятий підземним електрослюсарем третього розряду з повним робочим днем в шахті імені М.І. Калініна ВО «Донецьквугілля» (а.с. 16);

01.09.1989 переведений підземним електрослюсарем четвертого розряду з повним робочим днем в шахті імені М.І. Калініна ВО «Донецьквугілля» (а.с. 16);

01.02.1991 переведений підземним електрослюсарем пятого розряду з повним робочим днем в шахті імені М.І. Калініна ВО «Донецьквугілля» (а.с. 16);

25.06.1996 звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

В результаті тривалих реорганізацій з 01 червня 2005 року відокремлений підрозділ «Шахта ім. М.І. Калініна» увійшла до складу Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» про свідчить довідка від 17.02.2017 відокремленого підрозділу «Шахта ім. М.І. Калініна» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» (а.с. 15).

17 лютого 2017 року на вимогу позивача відокремлений підрозділ «Шахта імені ОСОБА_2» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» видав довідку № 44 (а.с. 20) про підтвердження наявного трудового стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, з якої вбачається його трудовий стаж на шахті, та зазначено, що ОСОБА_1 виконував роботу, яка передбачена Списком № 1, розділом 1 підрозділом 1 за кодом 1010100а.

З огляду на зазначену довідку, позивач працюючи повний робочий день підземним електрослюсарем на ділянці по видобутку вугілля набув трудовий стаж за період з 18.01.1986 по 10.05.1986 3 місяці 24 дні та з 13.09.1988 по 25.06.1996 7 років 9 місяців 12 днів.

Як вбачається з трудової книжки, загальний стаж роботи позивача становить 27 років 11 місяців 14 днів, а пільговий стаж за списком № 1 складає - 13 років 6 місяців ( з урахуванням терміни навчання в гірничому професійно-технічному училищі).

Вказані обставини підтверджені наявними у справі документами.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про помилковість висновків відповідача.

Згідно ст. 46 Конституцій України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом 1 цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року N 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 637 від 12.08.1993, визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано зазначену довідку.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що довідки мають надаватися у разі, коли відсутні відомості в трудовій книжці про роботу особи у спірний період, що визначає її право на пільгову пенсію.

Як слідує із матеріалів справи та не заперечується відповідачем, в період, що дає позивачу право на пільгову пенсію, він працював підземним електрослюсарем з повним підземним робочим днем в шахті імені М.І. Калініна ВО «Донецьквугілля».

Судовою колегією встановлено, що трудова книжка позивача є належним чином оформленою та містить відповідні записи про його трудову діяльність, підтверджує стаж роботи, що дає право позивачу на призначення пенсії на пільгових умовах.

Заявник апеляційної скарги посилається на те, що 02 лютого 2017 року відокремлений підрозділ «Шахта ім. Калініна» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» згідно бази ІКІС ПФУ перереєструвався в Мар'їнській ОДПІ (Вугледарське відділення), яке знаходиться на території, не підконтрольній українській владі, а на штампі і печатці підприємства пільгової довідки № 44 від 17.02.2017 вказана стара адреса (м. Донецьк). При цьому, здійснити зустрічні перевірки факту роботи і достовірності довідки про пільговий характер роботи та заробітну плату позивача немає можливості, оскільки вказане підприємство відповідно до адреси, що зазначена на штампі, знаходиться на території не підконтрольній українській владі.

Так, за приписами ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Аналізуючи наведену норму суд апеляційної інстанції зазначає, що витребування та перевірка додаткових документів, довідок встановлено як право пенсійного органу. Тобто перекладання обовязку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Отже колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги з цього приводу.

За приписами ч.ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

За приписами ч. 2 ст. 9 Закону № 1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 статті 9 Закону № 1207-VII встановлено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Тобто, відповідно до наведених норм закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Пільговий трудовий стаж позивач набув, працюючи в період, коли територія м. Донецька знаходилась під контролем української влади, і зазначене підприємство також утворено та реорганізовано відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, на підставі яких позивач отримав право на призначення пенсії, були сформовані до проведення АТО і не можуть піддаватися сумніву та позбавляти позивача права на отримання пенсії, обрахованої із заробітку, який він отримував на законних підставах, тільки на тій підставі, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де позивач набув пільговий стаж роботи.

Отже, позивач надав первинні документи, що знаходяться на підприємстві, а відповідач не має можливості здійснити перевірки відомостей на підприємстві, проте, це не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення. При цьому законодавством право на призначення пенсії за умови наявності необхідного стажу та досягнення встановленого віку не ставиться в залежність від наявності можливості у пенсійного органу здійснити перевірку відомостей на підприємстві.

Інші обставини, які б позбавляли позивача права на пільгову пенсію, відповідачем не визначені, із матеріалів справи не вбачаються.

Отже, з огляду на встановлені судом факти та виходячи з приписів чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право на призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку на пільгових умовах за Списком № 1.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Передбачені ст. 202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровського приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2017 року у справі № 175/2734/17-а(2-а/175/68/17) залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко