Справа № 564/2047/17
Суддя: Левчук В. В.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2047/17

02 листопада 2017 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представник позивача - ОСОБА_2

відповідача - Євгеюк О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області справу №564/2047/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пісківської сільської ради Костопільського району Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області із адміністративним позовом до Пісківської сільської ради Костопільського району Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Пісківської сільської ради №70 "Про встановлення податку на майно в частині плати за землю на 2017 рік" було встановлено податок на майно в частині плати за землю з 01.01.2017 року, ставки земельного податку, у тому числі за земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Рішення на сайті не опубліковане та не доведене до відома населення в установленому законодавством порядку. Вважає, що рішення Пісківської сільської ради №70 від 23.12.2016 року "Про встановлення податку на майно в частині плати за землю на 2017 рік" є протиправним, незаконним та прийнятим всупереч вимогам норм Податкового кодексу України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", а тому підлягає скасуванню судом.

У судових засіданнях позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві. Просять суд позов задоволити.

У судовому засіданні представник відповідача подав суду заперечення на позов, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.

У своїй позовній заяві та доданому до адміністративного позову клопотанні представник позивача просить суд поновити строк на звернення до суду із адміністративним позовом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого КАС України або іншими законами, а для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У статті 100 КАС України визначено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Із адміністративного позову та доданого клопотання вбачається, що позивач дізналася про наявність рішенняПісківської сільської ради №70 від 23.12.2016 року "Про встановлення податку на майно в частині плати за землю на 2017 рік" лише після надання його копії відповідачем на запит (лист від 11.09.2017 року вих.№824/02-17). ОСОБА_1 звернулась із адміністративним позовом 28 вересня 2017 року. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що строк на звернення до суду із адміністративним позовом позивачем не було пропущено, в зв'язку з чим, клопотання про поновлення пропущеного строку є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, пояснення відповідача, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 2,11 га, яка розташована на території Пеньківської сільської ради Костопільського району Рівненської області.

Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 1,72 га, яка розташована на території Пеньківської сільської ради Костопільського району Рівненської області.

Як вбачається з матеріалів справи, село Олександрівка Костопільського району територіально підпорядковувалося Пеньківській сільській раді Костопільського району, яка у 2016 році згідно із Законом України "Про добровільне об'єднання територіальних громад" приєдналася до Пісківської сільської ради Костопільського району з адміністративним центром у с.Пісків та утворили Пісківську об'єднану територальну громаду /а.с.12-14/.

23 грудня 2016 року Пісківською сільською радою на четвертій сесії восьмого скликання було прийнято рішення №70 "Про встановлення податку на майно в частині плати за землю на 2017 рік", згідно з яким на території Пісківської сільської ради (об'єднаної територіальної громади) було встановлено податок на майно в частині плати за землю з 01.01.2017 року, встановлено ставки земельного податку, у тому числі за земельні ділянки сільськогосподарського призначення /а.с.11/.

Пунктом 9 вказаного рішення передбачена публікація рішення на сайті Пісківської сільської ради та оприлюднення на дошці оголошень.

Згідно скріншоту офіційної сторінки "Рішення сільської ради" за 23.12.2016 року на сайті www.piskiv.rvadmin.gov.ua /а.с.15-16/, станом на момент подання позовної заяви опубліковано не було, докази оприлюднення на дошці оголошень відсутні. Згідно пояснень позивача оприлюднення на дошці оголошень не відбувалось.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Частина 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст серед інших належить вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та ст.143 Конституції України.

Відповідно п.4.4 ст.4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до пункту 8.3. статті 8 Податкового кодексу України до місцевих податків та зборів належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до пункту 10.2 статті 10 Податкового кодексу України місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.274.1 ст.274 Податкового кодексу України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Згідно із п.284.1 ст.284 Податкового кодексу України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що Пісківська сільська рада Костопільського району (Пісківська об'єднана територальна громада) приймаючи 23 грудня 2016 року на четвертій сесії восьмого скликання оскаржуване рішення №70 "Про встановлення податку на майно в частині плати за землю на 2017 рік" діяла в межах своїх повноважень.

Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки рішення щодо ставок земельного податку та наданих пільг зі сплати земельного податку юридичним та/або фізичним особам.

Докази подання податковій інспекції до 25 грудня 2016 року спірного рішення №70 від 23.12.2016 року "Про встановлення податку на майно в частині плати за землю на 2017 рік" в матеріалах справи відсутні.

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів (пп.12.3.3 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України). При цьому, згідно з п.12.5 ст.12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп.12.3.4 ст.12 Податкового кодексу України.

Відповідно пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Таким чином, місцеві ради, відповідно до правових положень податкового законодавства, мають вирішити питання (на власний розсуд), чи запроваджувати податок (і в яких розмірах) на майно, у тому числі плату за землю.

Таке рішення має бути оприлюдненим до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Згідно із ст.3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Отже, 2016 - це плановий період, а 2017 рік - бюджетний період.

Виходячи з аналізу вказаних норм, суд дійшов висновку, що рішення органу місцевого самоврядування про встановлення податку на майно, у тому числі плати за землю (земельного податку), яке прийнято та оприлюднено до 15 липня поточного року, набирає чинності з 01 січня наступного року.

Таким чином, рішення Пісківської сільської ради "Про встановлення податку на майно в частині плати за землю на 2017 рік" для застосування з 01.01.2017 року повинно було бути прийнятим та оприлюдненим до 15 липня 2016 року. Однак, в супереч наведеним нормам, оскаржуване рішення Пісківської сільської ради №70 від 23.12.2016 року було оприлюднене у жовтні 2017 року на офіційній сторінці Пісківської сільської ради на сайті www.piskiv.rvadmin.gov.ua лише після звернення ОСОБА_1 із адміністративним позовом. Таким чином, пункт 1 спірного рішення Пісківської сільської ради №70 від 23.12.2016 року "Про встановлення податку на майно в частині плати за землю на 2017 рік" в частині встановлення податку на майно в частині плати за землю саме з 01.01.2017 року суперечить вимогам ст.12 Податкового кодексу України.

Посилання позивача на невраховування при винесенні оскаржуваного рішення Пісківською сільською радою сільської місцевості, рівня доходів населення Пісківської сільської ради, більшість якого є пенсіонери за віком, стан ґрунтів, та необґрунтованого встановлення максимального відсотку за земельні ділянки сільськогосподарського призначення (паї) в розмірі 1% від їх нормативної грошової оцінки, є безпідставними, оскільки, вказаний розмір відповідає допустимим значенням, визначеним у п.274.1 ст.274 Податкового кодексу України.

Також є помилковим посилання позивача на те, що рішення Пісківської сільської ради №70 від 23.12.2016 року "Про встановлення податку на майно в частині плати за землю на 2017 рік" відповідно до ст.1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", є регуляторним актом.

Так, відповідно до ст.1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" регуляторний акт - це: прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Докази того, що спірне рішення спрямоване на правове регулювання господарських відносин в матеріалах справи відсутні.

Водночас, відповідно до п.12.5 ст.12 Податкового кодексу України, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Таким чином, після офіційного оприлюднення рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом.

Посилання відповідача на п.4 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" яким встановлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", є безпідставними, оскільки спірним рішенням було встановлено податку на майно в частині плати за землю на 2017 рік, а не на 2016 рік.

Твердження відповідача про оприлюднення прийнятого рішення на дошках оголошень адміністративних приміщень Пісківської сільської ради не підтверджені доказами та спростовуються поясненнями позивача. Докази публікування рішення Пісківської сільської ради №70 від 23.12.2016 року "Про встановлення податку на майно в частині плати за землю на 2017 рік" на офіційній сторінці Пісківської сільської радина сайті www.piskiv.rvadmin.gov.ua суду подано не було. Водночас, опублікування спірного рішення у жовтня 2017 року не заперечується позивачем.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем не доведено правомірності встановлення з 01.01.2017 року податку на майно в частині плати за землю на 2017 рік.

Згідно частини другої статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

За вказаних обставин, пункт 1 рішення Пісківської сільської ради Костопільського району Рівненської області №70 від 23.12.2016 року "Про встановлення податку на майно в частині плати за землю на 2017 рік" в частині дати встановлення на території Пісківської сільської ради (ОТГ) податку на майно в частині плати за землю - 01.01.2017 року, є протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 17, 71, 99, 100, 122, 158-159, 161-163, 167, 256 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом залишити без задоволення.

Позов ОСОБА_1 до Пісківської сільської ради Костопільського району Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування задоволити частково.

Скасувати пункт 1 рішення Пісківської сільської ради Костопільського району Рівненської області №70 від 23.12.2016 року "Про встановлення податку на майно в частині плати за землю на 2017 рік" в частині дати встановлення на території Пісківської сільської ради (ОТГ) податку на майно в частині плати за землю - 01.01.2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Костопільський районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяВ. В. Левчук