Справа № 815/2590/17
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2590/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Бутенко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність, зобовязання внести додаткову інформацію до переліку вкладників та затвердити зміни та доповнення до Загального реєстру вкладників,

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулась ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому, з урахуванням зміни позовних вимог (а.с. 153), просить суд:

- визнати бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський протиправною, щодо не включення повної інформації до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно всієї гарантованої суми належної до виплати ОСОБА_1;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_2 внести зміни до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно включення всієї суми відшкодування належної до виплати позивачу, ОСОБА_1, а саме 189714,16 грн.

Сторони до судового засідання не зявились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином (а.с. 139-145). В матеріалах справи міститься заява Позивача про розгляд справи за її відсутності (а.с. 146).

Згідно із ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи клопотання позивача, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового засідання технічними засобами, що передбачено ч. 1 ст. 41 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

Між Позивачем та ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» був укладений договір про надання та використання платіжної картки Депозит Вклад № 200506830 від 18.04.2016 року.

Відповідно до умов Договору банківського рахунку Банк по ініціативі Клієнта відкриває Клієнту на його імя поточний рахунок №47003 в гривні (з дебетовим порядком обслуговування) для зберігання грошей та проведення операцій за допомогою Картки відповідно до умов Договору та розпоряджень Клієнта.

Також, 27.04.2016 між Позивачем та ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" був укладений договір № 980-016-000229363, в якому ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» діяв як Повірений від імені ТОВ.

23.05.2016 року між Позивачем та ПАТ Банк Михайлівський був укладений Договір банківського вкладу(депозиту) Перше знайомство № 980-016-000251140 (а.с. 12-13).

Відповідно до умов Договору, було внесено 190229,00 гривень, що підтверджується квитанцією №5361298 від 23.05.2016 року. (а.с. 14).

На підставі рішення Правління Національного банку України від 23.05.2016 № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 23.05.2016 прийнято рішення № 812 про запровадження з 23.05.2016 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ». Оголошення про прийняття рішення розміщене на офіційному сайті Національного банку України 24.05.2016 року.

13 червня 2016 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення № 991 Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ Банк Михайлівський, відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ Банк Михайлівський з 23 червня 2016року до 22 липня 2016року.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України №124-рш від 12 липня 2016року Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1213 від 12 липня 2016року, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ Банк Михайлівський з 13 липня 2016року по 12 липня 2018 року включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1702 від 01 вересня 2016 року змінено Уповноважену особу Фонду, якій делеговані повноваження ліквідатора ПАТ Банк Михайлівський, призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_2 з 05 вересня 2016року. Рішенням № 265 від 24.01.2017 року делеговані повноваження уповноваженої особи Фонду ОСОБА_2

Судом встановлено, що 15.07.2016 року розпочато виплати гарантованої суми вкладникам, але ОСОБА_1 не було включено до списків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

20.07.2016 року, Позивачем на адресу відповідача був направлений лист, із вимогою включити ОСОБА_1 до переліку вкладників які мають право на відшкодування за вкладами, яка була отримана відповідачем 26.07.2016 року (а.с. 15-16).

Листом від 25.01.2017 року, ПАТ «Банк Михайлівський», повідомлено Позивача про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) Перше знайомство № 980-016-000251140 від 23.05.2016 року (а.с. 17).

Не погоджуючись з діями Відповідача, Позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінюючи рішення суб`єкта владних повноважень, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України та доходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, 27.04.2016 між Позивачем та ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" був укладений договір № 980-016-000229363.

Згідно укладеного договору між Позивачем та ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр". Позивачем було передано 187650,00 грн. на зберігання ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр".

При цьому ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» діяв як Повірений від імені ТОВ, оскільки 11.11.2014 року між ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" та Банком укладений договір доручення №1, за умовами якого Банк, як Повірений мав здійснювати пошук, залучення та надання фізичним особам консультацій про умови та можливість передачі останніми у позику грошових коштів товариству.

19.05.2016 з банківського рахунку ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" було здійснено повернення, в тому числі коштів Позивача в сумі 190229,73 грн.,які надійшли 20.05.2016 на його банківський рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський».

23 травня 2016 року Позивач перерахував в безготівковому порядку з рахунку №7001 на рахунок №7004 суму 190 229,00 гривень на залучення коштів на депозит згідно договору № 980-016-000251140 від 23.05.2016.

Відповідно до наявної у матеріалах справи Довідки ПАТ Банк Михайлівський від 24.02.2017р. №3Г1(К)/15170, за період з 23.05.2016 р. по 23.05.2016 р. на рахунку Позивача знаходились грошові кошти в сумі 190229,00 грн. (а.с. 18).

На звернення Позивача, листом від 25.01.2017 року, ПАТ «Банк Михайлівський», повідомлено Позивача про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) Перше знайомство № 980-016-000251140 від 23.05.2016 року (а.с. 17).

Підставою для визнання нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) були висновки Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет вивлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними від 01.06.2016 року, оскільки дострокове повернення коштів здійснено Товариством з порушенням вимог чинного законодавства, а саме ст. 526, 651 Цивільного кодексу України (а.с. 107-109).

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, метою якого є захист прав і законних інтересів вкладників банку та який визначає правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Статтею 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктами 1.24, 1.30 статті 1 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні визначено, що переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Так, як встановлено судом, та вбачається з наявної у матеріалах справи Довідки про стан рахунків від 24.02.2017 року, 20 травня 2016 року за платіжним документом №5050709 ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр зі свого рахунку №0015, відкритого в ПАТ Банк Михайлівський, на рахунок позивача ОСОБА_1 №7003, відкритий в ПАТ Банк Михайлівський, здійснено перерахування грошових коштів у розмірі 190229,73 грн., з призначенням платежу «Повернення коштів» (а.с. 19).

Таким чином, судом встановлено, що ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр, 20 травня 2016 року зі свого розрахункового рахунку, який відкритий в ПАТ Банк Михайлівський, відповідними платіжними дорученнями ініційовано переказ грошових коштів на повернення позик, на підставі Договору укладеного між ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр та ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Частинами 2, 4 статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті.

Згідно з частиною 3 статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України Про банки і банківську діяльність; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

Водночас, судом встановлено, що відповідні транзакції вчинені 20 травня 2016року, саме на виконання умов договору № 980-016-000229363 від 27.04.2016 року укладений між Позивачем та ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр".

При цьому, виконуючи розрахункові документи ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр на переказ коштів на користь ОСОБА_1, ПАТ Банк Михайлівський не набув прав на кошти, які переказувались, а тому ПАТ Банк Михайлівський не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов'язань за договором банківського рахунку перед клієнтом, в даному випадку перед ТОВ Інвестиційно-розрахунковий Центр, забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу.

Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року, згідно з п. 1.4 гл. 1 якої розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

Договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку.

За умовами Договору № 980-016-000229363 від 27.04.2016 року, укладеного між ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр та ОСОБА_1, передбачено можливість дострокового повернення коштів. При проведенні розрахункових операцій ПАТ Банк Михайлівський зазначених фактів встановлено не було, а отже операції по перерахунку коштів є правомірними, та відповідали діючому законодавству України.

Таким чином, з урахуванням викладеного, судом встановлено, що в Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський були відсутні законодавчо передбачені підстави для визнання нікчемними транзакцій (операцій) щодо списання коштів з відкритого в банку розрахункового рахунку ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр на рахунок ОСОБА_1, відкритий в цьому ж банку.

Також, відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг від 15 листопада 2016 року №1736-VIII розділ X Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб доповнено пунктом 15 такого змісту: 15. До вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Зазначеною нормою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вказано ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг розпочати за рахунок коштів Фонду у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у зв'язку з їх прирівнянням до вкладників.

Таким чином, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що зазначеним законом прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором до вкладу.

Відповідачем Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк Михайлівський суду не надано жодних доказів на підтвердження наявності підстав, які наведені у статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, для визнання нікчемним правочину, та не доведено, що банк: уклав з позивачем ОСОБА_1, правочин, умови якого передбачають платіж з метою надання переваг (пільг), прямо не встановлених законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства, а Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не виконано відносно Позивача вимоги Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що 23.12.2016 року позивачу від фонду гарантування вкладів фізичних осіб було виплачено 1592,13 грн (а.с. 20).

З наведених підстав, суд дійшов висновку що відповідачем невключено повну інформацію до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно всієї гарантованої суми належної до виплати ОСОБА_1

Тому суд вважає бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський щодо не включення повної інформації до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно всієї гарантованої суми належної до виплати ОСОБА_1, протиправною.

Щодо позовної вимоги про зобовязання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_2 внести зміни до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно включення всієї суми відшкодування належної до виплати Позивачу, а саме 189714,16 грн., суд вважає обґрунтованою та такою, яка підягає задоволенню, оскільки вважає її похідною від вимоги про визнання бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський щодо не включення повної інформації до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами стосовно всієї гарантованої суми належної до виплати ОСОБА_1.

Частиною 1 статті 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Питання, пов'язані з розподілом судових витрат, регламентовані ст.ст. 87 - 98 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до ч. 1 - 2 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як передбачено ст. 20 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», кошти Фонду не включаються до Державного бюджету України, не підлягають вилученню і можуть використовуватися Фондом виключно для передбачених цим Законом цілей.

Водночас, ст. 2 Бюджетного кодексу України визначено, що бюджетне асигнування - це повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов'язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження; бюджетне призначення - повноваження головного розпорядника бюджетних коштів, надане цим Кодексом, законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), яке має кількісні, часові і цільові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування.

Державною казначейською службою України у листі 8-08/450-16374 від 29.09.2016 р. зазначено, що Фонд гарантування не зареєстрований в Єдиному реєстрі розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, що формується згідно з порядком, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 22.12.2011 р. № 1691.

Таким чином, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не отримує бюджетні асигнування, тому суд вважає за можливе стягнути судовий збір на користь позивача з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 128, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський протиправною, щодо не включення повної інформації до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно всієї гарантованої суми належної до виплати ОСОБА_1.

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_2 внести зміни до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно включення всієї суми відшкодування належної до виплати позивачу, ОСОБА_1, а саме 189714,16 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Бутенко А.В.