Справа № 521/20331/16-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 р. Справа № 521/20331/16-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Мазун І.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Малиновського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 01 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Малиновського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, що є правонаступником управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси, про визнання дій неправомірними, зобовязання призначити, нарахувати ти виплатити пенсію, -

ВСТАНОВИВ :

В грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси, в якому просить:

- визнати дії відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії неправомірними;

- зобовязати відповідача призначити, нарахувати та виплатити йому пенсію з 29.06.2011 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що працював в Донецькому політехнічному інституті, на виробництві виробів із скла, з 21.08.1976 року по 29.10.1977 року і з 04.04.1980 року по 08.09.1986 року на посадах, передбачених Списком №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року.

Позивач вважає, що стаж з 21.08.1976 року по 29.10.1977 року (1 рік, 2 міс., 8 днів) і з 04.04.1980 року по 08.09.1986 року (6 років, 5 міс., 4 дні) має бути включений до пільгового, на підставі списку №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 р.

В червні 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії надавши необхідні документи. На зазначену заяву управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси надало відповідь №135/Ш-1 від 10.06.2017 року про відмову в призначенні пенсії..

Позивач вважає відмову незаконною та такою, що порушує його право на пенсію.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від залишено без розгляду частину позовних вимог щодо перерахунку пенсії за період з 29.06.2011 року по 01.06.2016 рік.

Постановою Малиновського районного суду від 01 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено. Визнано дії управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси щодо відмови у призначенні пенсії від 10.06.2016 року протиправною. Зобовязано Малиновське обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, що є правонаступником управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси, призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію з 01.06.2016 року. Стягнуто з управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 551,20 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням Малиновське обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі звернулось до суду з апеляційною скаргою на зазначену постанову. Апелянт просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно до вимог ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи 21.08.1976 року ОСОБА_2 був зарахований на посаду майстра кварцедува у Донецькому політехнічному інституті. 29.10.1977 року позивач звільнений через призов до Радянської армії, в якій проходив військову службу з 04.11.1977 року по 06.11.1979 рік. 07.12.1979 року ОСОБА_2 прийнятий на посаду старшого препаратора на кафедрі технології неорганічних речовин Донецького політехнічного інституту. 04.04.1980 року позивач був переведений робочим - кварцедувом по 5-му розряду кафедри ТНВ. 12.05.1980 року присвоєний 6-й розряд, а 08.09.1986 року звільнений за власним бажанням. 24.09.1986 року ОСОБА_2 прийнятий в літейний цех учнем підручного сталевара Донецького виробничого обєднання «Точмаш». 12.12.1986 року позивачу присвоєний 3-й розряд підручного сталевара літейного цеху. 25.09.1978 року позивач звільнився за власним бажанням.

Зазначений трудовий стаж підтверджується трудовою книжкою ОСОБА_2.

Таким чином позивач працював з 21.08.1976 року по 29.10.1977 року і з 04.04.1980 року по 08.09.1986 року (7 років, 7 міс., 12 днів) на посадах, передбачених Списком №1, що підтверджено трудовою книжкою.

Крім того, в період з 12.12.1986 року по 25.09.1987 року (9 місяців, 14 днів) ОСОБА_2 працював на посадах передбачених Списком №1, що відповідачем визнається згідно листа №135/Ш-1 від 10.06.2017 р.

В червні 2016 року позивач звернувся до Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одесі із заявою про призначення пенсії на що отримав відмову №135/ш-1 від 10.06.2016 року.

В матеріалах пенсійної справи міститься довідка №26-44 від 11.05.2010 року, про підтвердження пільгового стажу позивача з 26.08.1976 року по 29.10.1977 року і з 04.04.1980 року по 08.09.1986 рік. Також в пенсійній справі є лист №26/69 від 15.07.2011 року про відкликання довідки №26-44 від 11.05.2010 р.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що стаж роботи позивача підтверджений трудовою книжкою, додаткове підтвердження трудового стажу законом не вимагається.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту «а» ч.1, ч.2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно п. 3 Наказу Мінпраці № 383 від 18.11.2005 «Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або професіях незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.93 року.

Згідно пп. 1, 2 п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як було встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи, трудова книжка позивача (а.с. 8-12) містить наразі всі необхідні записи про періоди його роботи починаючи з 21.08.1976 року по 29.10.1977 року та з 04.04.1980 року по 08.09.1986 року, згідно яких він дійсно працював майстром кварцедувом та робітником кварцедувом. Вказані записи зокрема підтверджують факт повної зайнятості позивача на виробництві скла, що у відповідності до розділу I Списку №1 виробництв скла та виробів із скла, виробництва керамічних та фарфоро - фаянсових виробів, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173 та розділу І Списку №1 виробництв, цехів, професій і посад, затвердженого постановою КМ СРСР від 26.01.1991 року №10 (в редакції чинній на період роботи позивач) дає йому право на пенсію на пільгових умовах .

Тобто, трудовий стаж позивача, що дає право на пільгову пенсію, підтверджений записами в трудовій книжці позивача, що в силу вищенаведених норм законодавства є достатньою підставою для підтвердження пільгового стажу.

Отже, враховуючи, що позивач має повний стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, а трудова книжка містить всі необхідні відомості для призначення пільгової пенсії за Списком № 1, посада на якій працював позивач включена до переліку професій з шкідливими умовами праці, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач у спірних правовідносинах діяв неправомірно.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Відповідач, який є субєктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Малиновського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі залишити без задоволення, а постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 01 червня 2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: А.В.Крусян