Справа № 522/24401/16-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

02 листопада 2017 року м. Київ К/800/35485/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 12 квітня 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання неправомірними дій, скасування рішення та поновлення права переведення на пенсію по втраті годувальника,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулася до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі з вказаним адміністративним позовом, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо переведення її на пенсію по втраті годувальника в розмірі фактичних збитків, ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1; скасувати рішення № 191 від 11.07.2016 року щодо переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника в розмірі фактичних збитків; поновити право позивача на переведення на пенсію по втраті годувальника в розмірі фактичних збитків, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 12 квітня 2017 року позов задоволено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року змінено рішення суду першої інстанції, а саме викладено її резолютивну частину в наступній редакції: "Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання неправомірними дій, скасування рішення та поновлення права на переведення на пенсію по втраті годувальника задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси від 11.07.2016 року № 191 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника. Зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі перевести ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника, після померлого ОСОБА_2". В іншій частині постанову Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2017 року залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі подало касаційну скаргу, в якій просило їх скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Водночас, в касаційній скарзі порушено питання поновлення строку касаційного оскарження, втім вказаний строк не пропущено.

Разом з тим, дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, у відкритті провадження за касаційною скаргою необхідно відмовити з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач є дружиною ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Померлий чоловік на день смерті отримував пенсію по 2 групі інвалідності, що настала внаслідок захворювання у зв'язку з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, виходячи із розміру заробітної плати, вказаної у довідці від 22.07.1996 року.

13.06.2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням від 11.07.2016 року №191 відповідачем було відмовлено в переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника в розмірі фактичних збитків, у зв'язку з тим, що довідка про заробітну плату від 22.07.1996 року, яка знаходиться в архівній справі ОСОБА_2, видана з порушенням норм законодавства, а саме: у довідці невірно зазначені зони небезпеки за період роботи з 01.02.1988 року по 29.02.1988 року; показники 2 і 4 за один і той же час виконання робіт вказані невірно; у довідку безпідставно включені суми доплати з перебування в дорозі; у довідці зазначена премія в розмірі 60%, але підтвердження того, що в положення по преміювання підприємством були внесені зміни відсутні.

Статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції, чинній на дату звернення з заявою про переведення на пенсію по втраті годувальника) визначено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за приписами п.11 якого мінімальний розмір пенсії для непрацездатних членів сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, становить: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії по інвалідності померлого годувальника.

Відповідно до п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до заяви про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також надаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, має такі документи); 2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія; 3) довідка про склад сім'ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім'ї з померлим годувальником (за наявності); 4) свідоцтво органу ДРАЦС про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім або оголошення його померлим; 5) документи про вік померлого годувальника сім'ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим; 6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання; 7) довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років; 8) документи про місце проживання (реєстрації); 9) документ про перебування членів сім'ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника; 10) експертний висновок про встановлення причинного зв'язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані ним від МСЕК виписки з актів огляду в МСЕК дорослих членів сім'ї, яким право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника надається внаслідок їх інвалідності.

До заяви про призначення пенсії членам сім'ї померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами відповідно до вимог частини першої статті 40 Закону.

Судами встановлено, що померлий чоловік позивача отримував пенсію по інвалідності по день смерті, виходячи із розміру заробітної плати, вказаної у довідці 22.07.1996 року.

Отже, суди дійшли правильного висновку про те, що ОСОБА_1 має право на отримання пенсії по втраті годувальника в розмірі 50 відсотків пенсії по інвалідності, яку за життя одержував ОСОБА_2, а саме виходячи із розміру заробітної плати, вказаній у довідці від 22.07.1996 року.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (а у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки не містить належних доводів в підтвердження незаконності прийнятих судами попередніх інстанцій рішень, а тому, з врахуванням наведених приписів пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, не викликає необхідності перевірки судом касаційної інстанції матеріалів справи, що в свою чергу, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 12 квітня 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання неправомірними дій, скасування рішення та поновлення права переведення на пенсію по втраті годувальника.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України С.С. Пасічник