Справа № 826/17217/15
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2017 р. місто Київ К/800/1129/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Мороза В.Ф.,

Єрьоміна А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Євка Володимира Володимировича на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області Тимощука Олега Миколайовича, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Євка Володимира Володимировича, про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Тимощука Олега Миколайовича (відповідач-1), Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Євка Володимира Володимировича (відповідач-2) про визнання протиправним рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Євка Володимира Володимировича від 05.08.2015 №23428904 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень; скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Євка Володимира Володимировича від 05.08.2015 №23428904 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень; визнати протиправним рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Тимощука Олега Миколайовича про скасування права власності на земельну ділянку, індексний номер рішення 14638046; скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Тимощука Олега Миколайовича про скасування права власності на земельну ділянку, індексний номер рішення 14638046.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю дій відповідачів, що полягають у безпідставній відмові зареєструвати за позивачем право власності на земельну ділянку, яка належить їй на праві власності.

Постановою Окружного адміністративного суду місті Києва від 27 жовтня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року постанову Окружного адміністративного суду місті Києва від 27 жовтня 2015 року скасовано та прийнято нову, якою позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Євка Володимира Володимировича про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 05.08.2015 № 23428904.

У поданій касаційній скарзі Державний реєстратор Євко Володимир Володимирович із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Коцюбинської селищної ради від 25.12.2008 № 2081/25-5 затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,15 га.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_5 видано Державний акт НОМЕР_2 від 30.01.2009 на право приватної власності на земельну ділянку із кадастровим НОМЕР_1 по АДРЕСА_1.

24 червня 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивач придбала у власність зазначену земельну ділянку.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10 жовтня 2013 року у справі № 367/4212/13-ц визнано недійсними рішення Коцюбинської селищної ради від 25.12.2008 № 2081/25-5 та Державний акт НОМЕР_2 із відміткою про перехід права власності до ОСОБА_3; скасовано державну реєстрацію цього Державного акта.

На підставі судового рішення Державним реєстратором Тимощуком О.М. до Державного реєстру речових права на нерухоме внесено запис від 23.07.2014 № 6428260 про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим НОМЕР_1.

30 липня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до Державного реєстратора Євко В.В. із заявою про державну реєстрацію права власності на придбану земельну ділянку.

05.08.2015 відповідачем-2 прийнято рішення «Про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень» мотивоване тим, що заявлене право скасоване рішенням суду.

Вважаючи протиправними дії відповідачів щодо скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим НОМЕР_1 та відмови зареєструвати право власності на зазначену ділянку за позивачем, ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що оскаржувані дії вчинені відповідачами з дотриманням вимог чинного законодавства, з урахуванням факту скасування судовим рішенням, що набрало законної сили, права власності позивача на спірну земельну ділянку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції виходив з того, що чинне законодавство не містить такої підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень як «заявлене право скасоване рішенням суду».

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, не погоджується із вказаними висновками суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10 жовтня 2013 року у справі № 367/4212/13-ц визнано недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від 25.12.2008 №2081/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Мальовничій, 41 в смт. Коцюбинське», яке було підставою для видачі ОСОБА_5 державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №922132 площею 0,15 га кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_3 та скасовано державну реєстрацію вказаного державного акту.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області 23 квітня 2014 року по справі № 367/4212/13-ц відмовлено у відкритті апеляційного провадження у цивільній справі. Таким чином, заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 жовтня 2013 року набрало законної сили та є обов'язковим до виконання.

Судами попередніх інстанцій обґрунтовано зазначено, що відповідачем-1 правомірно внесено до Реєстру запис про скасування права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку на підставі заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 жовтня 2013 року, яке станом на день вчинення реєстратором оскаржуваних набрало законної сили.

Факт правомірності дій відповідача-1 ані заявником касаційної скарги, ані позивачем не оскаржується.

Щодо твердження суду апеляційної інстанції про той факт, що дії відповідача-2 є незаконними з огляду на те, що чинне законодавство не містить такої підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень як «заявлене право скасоване рішенням суду», колегія суддів вказує наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до частини 4 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

На переконання колегії суддів, скасування Ірпінським міським судом Київської області рішення Коцюбинської селищної ради від 25.12.2008 № 2081/25-5 та Державного акта НОМЕР_2 із відміткою про перехід права власності до ОСОБА_3 і подальше скасування відповідачем-1 права власності позивача на земельну ділянку (рішення від 23.07.2014 індексний номер: 14638046), виключають можливість реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку за позивачем на підставі її заяви від 30.07.2015.

Той факт, що відповідачем-2 в оскаржуваному рішенні зазначено «згідно проведених пошуків встановлено, що заявлене право скасоване рішенням суду» жодним чином не може свідчити про незаконність дій державного реєстратора, а навпаки підтверджує правомірність таких дій та сумлінне ставлення державного реєстратора до своїх обов'язків (дослідження всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення).

З огляду на викладене, зважаючи на обставини встановлені судом першої інстанції, беручи до уваги помилковість висновку суду апеляційної інстанції щодо протиправності дій відповідача-2, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

За таких обставин, зважаючи на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Євка Володимира Володимировича задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року у справі №826/17217/15 скасувати.

Постанову Окружного адміністративного суду місті Києва від 27 жовтня 2015 року у справі №826/17217/15 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: