Справа № 367/1378/16-а
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 367/1378/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Оладько С.І.,
Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

при секретарі: Хмарській К.І.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги апеляційної скарги Житомирської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 06 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Житомирської митниці Державної фіскальної служби України, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції у Київській області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач, ДАБІ) звернувся до суду із адміністративним позовом до Житомирської митниці Державної фіскальної служби України (далі - Відповідач, Житомирська митниця ДФС України) у якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача № 0335//2015 від 17.12.2015;

- зобов'язати відповідача закрити адміністративні справи № 0335//2015 та № 0336//2015, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 06 червня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши позивача та представника відповідача, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю, а оскаржувану постанову - скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Статтею 159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 на митну територію України через пункт пропуску «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці і пункт пропуску «Ягодин» Волинської митниці в митному режимі «транзит» було ввезено 22.10.2012 автомобіль марки «КІА СARNIVAL», номер кузова НОМЕР_1, та 19.09.2014 - автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», номер кузова НОМЕР_2.

18.09.2015 року о 01 год. 29 хв. в пункті пропуску «Виступовичі» митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС при проведенні прикордонно-митного контролю легкового автомобіля марки «VW Passat» було встановлено, що пасажиром, який слідував у зазначеному автомобілі - ОСОБА_2 на митну територію України через пункт пропуску «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці і пункт пропуску «Ягодин» Волинської митниці в митному режимі «транзит» було ввезено 22.10.2012 автомобіль марки «КІА СARNIVAL», номер кузова НОМЕР_1, та 19.09.2014 - автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», номер кузова НОМЕР_2.

В ході митного розслідування було встановлено, що позивач порушив вимоги ст. 95 Митного кодексу України, а саме: перевищив строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення більш ніж на десять діб.

В результаті зазначеного, постановою заступника начальника Житомирської митниці ДФС України Бондарчук С.О. в справах про порушення митних правил № 0335/101110300/2015 та № 0336/101110300/2015 від 17.12.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушень митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8 500 грн. (далі по тексту - оскаржувана постанова).

Вважаючи оскаржувану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що адміністративні справи №0335/101110300/2015, 0336/101110300/2015 були розглянуті у відсутність ОСОБА_2, і останній не подавав відповідної заяви про розгляд справи за його відсутності, а тому відповідачем було порушено порядок розгляду адміністративних справ відповідно до ст. 526 Митного Кодексу України.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, виходячи з наступного.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно із ст. 90 Митного кодексу України (далі по тексту - МК України), транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 93 МК України, - товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного ст. 95 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 470 МК України, перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 95 МК України встановлено строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту; зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

За правилами ч. 2 ст. 95 МК України до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається:

1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу;

2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення);

3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Таким чином, у вищезазначених нормах МК України законодавцем чітко передбачені строки на в'їзд і виїзд транзитних транспортних засобів, а також відповідальність особи за їх порушення.

Відповідно до ст. 460 МК України вчинення порушення митних правил передбачених зокрема, статтею 470, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Статтею 522 МК України передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474, 475, 477 - 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідно із ч. 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що перелік триваючих правопорушень не є вичерпним, а лише конкретизуючим щодо окремих статей.

При цьому, в положеннях МК України не міститься визначення триваючого правопорушення.

Разом з тим, відповідно до висновків, викладених у листі Міністерства юстиції України від 01.12.2003 року №22-34-1465, триваючим правопорушенням є такі, що пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.

Таким чином, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що не вивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі «транзиту», та щодо якого існує обов'язок вивезення за межі митної території протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов'язку.

Оскільки ОСОБА_2 ввіз транспортні засоби на митну територію України в режимі «транзиту» 22.10.2012 та 19.09.2014, то кінцевим терміном їх вивезення за межі митної території України було 01.11.2012 та 29.09.2014, відповідно, однак позивачем такий обов'язок виконаний не був.

Як вбачається з матеріалів справи, митним органом правопорушення виявлене 18.09.2015, про що свідчать складення відносно ОСОБА_2 протоколів про порушення митних правил № 0335//2015 та № 0336//2015.

При цьому, постанова про порушення митних правил винесена відповідачем 17.12.2015 року, тобто в межах піврічного строку з дня виявлення триваючого правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21.09.2016 (К/800/14756/16).

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними та не обґрунтованими посилання ОСОБА_2 про порушення посадовими особами митного органу процедури притягнення його до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 524 МК України справа про порушення митних правил розглядається за місцезнаходженням органу доходів і зборів, посадові особи якого здійснювали провадження у цій справі.

Згідно із ст. 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. У разі розгляду справи про порушення митних правил у суді про час та місце розгляду справи суд (суддя) повідомляє особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, а також відповідний орган доходів і зборів. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

18.09.2015 Житомирською митницею ДФС України, в присутності понятих, було складено протоколи про порушення митних правил відносно ОСОБА_2 Однак, в присутності понятих, позивач відмовився від отримання вказаних протоколів.

З урахуванням зазначеного, 18.09.2015 митницею було скеровано другий примірник протоколів на адресу позивача, що підтверджується рекомендованим листом митниці (а.с.120 на звороті).

Відповідно до п. 8 ст. 494 МК України у разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, одержати примірник протоколу до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою органу доходів і зборів, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого зазначений примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митниці адресою (місце проживання або фактичного перебування). Протокол вважається врученим навіть у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею адресою або місце проживання чи фактичного перебування, назване нею, є недостовірним.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи та зазначено апелянтом, позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи про порушення митних правил, що підтверджується рекомендованим листом митниці 778/Щ/06-70-26 від 17.10.2015 (Т.1 а.с.136), яке було направлено листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (Т.1 а.с.143 на звороті).

Проте, від позивача, на адресу відповідача, не надходило клопотання про перенесення розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем не порушено вимог закону щодо розгляду справи у відсутність позивача, оскільки позивачу були створені всі умови для реалізації ним свого права на особисту участь під час розгляду справи про порушення митних правил, але він його не використав.

Також, колегією суддів апеляційної інстанції не береться до уваги твердження позивача, що ним не завозився автомобіль марки «КІА СARNIVAL» в 2012 році, і наголошення на тому, що він був лише пасажиром у вказаному автомобілі, оскільки в матеріалах справи міститься витяг з ЄАІС, в якому зафіксовано завезення саме ОСОБА_2 вказаного автомобіля (аТ.1 а.с.118). Твердження позивача про те, що він не завозив даний автомобіль, суд апеляційної інстанції розцінює як намагання останнього уникнути відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Колегія суддів дійшла висновку, що в ході розгляду справи встановлено, що позивач, в порушення вимог ст.95 МК України, більше ніж на десять діб перевищив строк доставки транспортного засобу, який згідно ст.321 МК України, перебуває під митним контролем та митне оформленням якого не закінчене, про будь-які обставини, які цьому перешкодили, митницю не повідомив, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України, внаслідок чого, останнього було законно притягнуто до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою, яка винесена уповноваженою особою (ст.522, 523 МК України), у встановлені строки, з дотриманням вимог територіальної підвідомчості (ст.524 МК України) та відповідно до положень ст.526 МК України.

Аналогічні правові висновки викладені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 09.12.2016 року № К/800/33655/16.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, Житомирською митницею ДФС, як суб'єктом владних повноважень, законно та обґрунтовано винесено оскаржувану постанову відповідно до норм чинного законодавства.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної фіскальної служби України - задовольнити повністю.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 06 червня 2017 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Житомирської митниці Державної фіскальної служби України, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції у Київській області про скасування постанови - відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова