Справа № 813/3295/17
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2017 року № 813/3295/17

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Магиревич Ю.Д.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Чабана О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 (надалі - ОСОБА_3, позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (надалі - ГУ ДФС у Львівській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області №35417-13 від 30.06.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23 серпня 2017 року ним було отримано рекомендованого листа від 28.07.2017 в якому містилося податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області №35417-13 від 30.06.2017 року. На переконання позивача, вказане податкове повідомлення-рішення є незаконним та необґрунтованим, як таке, що суперечить чинному законодавству. Зокрема, зазначає, що всупереч вимогам статті 266.7.2 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) податкове повідомлення-рішення не було вручено до 01 липня. Окрім цього, незрозуміла формула нарахування та виведення остаточної суми податку за нерухоме майно. Згідно п.12.3 ст.12 ПК України, сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Отже, виключно місцеві ради наділені повноваженнями приймати рішення, зокрема з питань встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, керуючись при цьому вимогами Податкового кодексу України. Однак, як стверджує позивач Турківською міською радою у своїх рішеннях за 2015 - 2016 роки та в Положенні про встановлення місцевого податку не передбачено збільшення суми податку на 25 000 грн. за об'єкти нерухомості, загальна площа яких перевищує встановлені норми. Відтак просить скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Ухвалою судді від 28.09.2017 року у даній адміністративній справі було відкрито провадження. Хід розгляду справи відображений в ухвалах суду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві та просила суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, надав усні пояснення по суті позовних вимог та просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення представників позивача та представника відповідача, розглянувши і дослідивши подані документи й матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом із матеріалів справи встановлено, що згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку загальною площею 862 м.кв. який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та житлового будинку загальною площею 139.39 кв.м. який заходиться за адресою АДРЕСА_2.

30.06.2017 року Головним управлінням ДФС у Львівській області було прийнято податкове повідомлення-рішення №35417-13, яким визначено позивачу податкове зобов'язання за 2016 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 25 094,37 грн.

Не погодившись з прийнятою відповідачем постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч.2 цієї ж статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, згідно з яким внесено зміни щодо оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки.

Зокрема, розширено базу оподаткування для податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, шляхом оподаткування як житлової, так і нежитлової нерухомості.

Згідно з приписами ст.265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до пп.266.1.1. п.266.1. ст.266 Податкового кодексу України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп.266.2.1. п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Приписами пп.266.3.1. п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України зазначено, що базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до пп.266.5.1. п.266.5 ст.266 Податкового кодексу України ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до пп.266.7.1. п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а)за наявності у власності платника податку одного об'єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

б)за наявності у власності платника податку більше одного об'єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об'єктів зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

в)за наявності у власності платника податку об'єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об'єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

г)сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об'єктів житлової нерухомості;

ґ)за наявності у власності платника податку об'єкта (об'єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а" - "г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об'єкт житлової нерухомості (його частку).

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Щодо новоствореного (нововведеного) об'єкта житлової та/або нежитлової нерухомості податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт.

Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до пп.266.7.4. п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України, органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобов'язані щоквартально у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем розташування такого об'єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пп.266.9.1. п.266.9 ст.266 Податкового кодексу України, податок сплачується за місцем розташування об'єкта/об'єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Фізичні особи можуть сплачувати податок у сільській та селищній місцевості через каси сільських (селищних) рад або рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, за квитанцією про прийняття податків.

Відповідно до пп.266.10.1. п.266.10 ст.266 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що податковим органом 30.06.2017 року було винесено податкове повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки №35417-13 на суму 25 094,37 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, обчислення суми податку на нерухохме майно, відмінне від земельної ділянки з об'єктів житлової нерухомості за 2016 рік було проведено на підставі свідоцтва про право власності, а саме житловий будинок загальною площею 862 м.кв. який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 26.02.2016 року); житловий будинок загальною площею 139,39 м.кв. який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 12.05.2015 року).

Зокрема, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 25094,37 грн. за 2016 рік нараховано на підставі розрахунку, а саме: житловий будинок загальною площею 862 кв.м. множиться на мінімальну заробітну плату 1378,00 грн. станом на 01.01.2016 року та множиться на 0,2 відсотки згідно ставки прийнятої Турківською міською радою на 2016 рік (рішення Турківської міської ради Львівської області № 95-від 24.12.2015 року) і додається 25000 гривень на рік за перевищення загальної площі будинку 500 кв.м. згідно абзацу «ґ» п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ та множиться на 11 місяців згідно виникнення права власності на такий об'єкт і ділиться на 12 місяців (862 кв.м. х 1378,00 грн. х 0,2% +25000 грн. х 11 міс. : 12 міс.).

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за січень 2016 року в сумі 4,45 грн. грн. нараховано на підставі розрахунку, а саме: житловий будинок загальною площею 139,39 м.кв. мінусується пільгова площа яка неоподатковуеться 120 м.кв. та множиться на мінімальну заробітну плату 1378,00 грн. станом на 01 .ОГ.2016 року і множиться на. 0,2 відсотки згідно ставки прийнятої рішенням Турківською міською радою Львівської області № 95 від 24.12.2015 року на 2016 рік (139,39 - 120 х 1378 х 0,2% х 1 міс. : 12 міс).

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 11 місяців 2016 року в сумі 309,95 грн. нараховано на підставі розрахунку, а саме: сумарна загальна площа двох будівель становить 1001,39 кв.м. (862 кв.м.+139,39 кв.м.). Визначаємо питому вагу однієї будівлі 139,39 м.кв. - тобто 139.39 кв.м. ділимо на сумарну загальну площу двох будівель 1001,39 кв.м. (питома вага будівлі 139,39 кв.м. становить 0,1392).

Нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки 1001,39 кв.м. (сумарна загальна площа) - 120 кв.м. (площа яка неоподатковуеться) множимо на питому вагу однієї будівлі 0,1392 множиться на мінімальну заробітну плату 1378,00 грн. станом на 01.01.2016 року і множиться на 0,2 відсотки згідно ставки прийнятої Турківською міською радою на 2016 рік (рішення Турківської міської ради Львівської області № 95 від 24.12. 2015 року) та множиться на 11 місяців і ділиться на 12 місяців (1001,39 кв.м. - 120 кв.м. х 0,1392 х 1378 х 0,2% х 11 міс. : 12 міс.).

Відтак, нарахована сума податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік становить 25 094, 37 грн. та 314,40 грн.

У свою чергу, відповідно до положень ст.102 Податкового кодексу України, податковий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов'язань.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірне винесення податковим органом податкових повідомлень-рішень та нарахування позивачу податкового зобов'язання.

Згідно з вимогами ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2. ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З врахуванням викладеного, позивачем не доведено неправомірності нарахування позивачем адміністративно-господарського штрафу, вимоги позовної заяви є необґрунтованими, спростованими доказами долученими до матеріалів справи, а, відтак, у задоволенні таких слід відмовити повністю.

На підставі ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України із урахуванням того, що рішення ухвалене на користь відповідача, який є суб'єктом владних повноважень, судові витрати здійснені позивачем не підлягають до компенсації.

Керуючись ст.ст. 2, 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сакалош В.М.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 06 листопада 2017 року.