Справа № 278/757/17
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Дубовік О.М.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА
іменем України

"07" листопада 2017 р. Справа № 278/757/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Шидловського В.Б.
суддів: Бучик А.Ю.
Шевчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

представника позивача Коржилова Ю.Є.,
представника відповідача Ільчика О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від "29" червня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа- ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення рішення, зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову йому в призначенні одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІ групи з 12 червня 2015 року внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених із військової служби від 27 січня 2017 року №7 та зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити йому дану одноразову грошову допомогу та подати звіт про виконання прийнятої на його користь постанови.
В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що має ІІ групу інвалідності, яка настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обовязків військової служби під час перебування в країнах, де велися бойові дії та набув право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення йому інвалідності відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей" та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 29 червня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: Житомирський обласний військовий комісаріат про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу задоволено.
Визнано протиправним і скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІ групи з 12 червня 2015 року внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності, осіб, звільнених з військової служби від 27 січня 2017 року № 7.
Зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду ІІ групи внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, на дату встановлення інвалідності, а саме 12 червня 2015 року, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
В апеляційній скарзі Міністерство оборони України, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Розглянувши та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Доводи апеляційної скарги апелянт обгрунтовує тим, що відповідачем правомірно відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність останньому була встановлена понад трьохмісячний термін після звільнення зі строкової служби, а зміна групи інвалідності у ОСОБА_1 відбулась понад дворічний термін, що згідно із ч.4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п.8 Порядку призначення і виплати грошової допомоги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 не дає підстав для здійснення доплати грошової допомоги.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки днем встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці МСЕК, то посилання відповідача щодо неправомірності доплати грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності є безпідставними.
Колегія суддів погоджуєтья з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу з 10 листопада 1978 року по 20 листопада 1980 року (а.с. 18).
З довідки Житомирського об`єднаного міського військового комісаріату № Г/187 від 30 травня 2011 року вбачається, що позивачу встановлено статус учасника бойових дій, як військовослужбовцю, який проходив службу в Республіці Афганістан, де в той час велись бойові дії та приймав участь у бойових діях із 27 січня 1980 року по 24 червня 1980 року (а.с. 21).
Як вбачається з Висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи під час огляду позивача були виявлені рубці, які є наслідком загоєння ран, які могли утворитися внаслідок вогнепальних (осколкових) поранень, отриманих у 1980 році (а.с. 2425).
З Витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони (Протокол №1004 від 02 червня 2011 року) вбачається, що поранення, контузія, захворювання позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велися бойові дії (а.с. 23).
Згідно з Випискою з акта огляду МСЕК серії 10ААА №732615 від 23 серпня 2011 року Житомирської обласної медико-соціальною експертною комісією №2 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з 15 серпня 2011 року, яка настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах де велися бойові дії (а.с. 26).
З Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААА №206498 від 23 червня 2015 року вбачається, що під час повторного огляду Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією №72 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності довічно з 12 червня 2015 року, яка настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах де велися бойові дії (а.с. 27).
07 квітня 2016 року позивач звернувся з заявою до Військового комісаріату Житомирського ОМВК із заявою з проханням виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з отриманням з 12 червня 2015 року ІІ групи інвалідності, яка настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах де велися бойові дії, долучивши до заяви, зокрема, вищезгадані довідки МСЕК про встановлення йому інвалідності, витяг із протоколу ЦВЛК та висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи (а.с. 29).
Відповідно до Витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених із військової служби №42 від 03 червня 2016 року комісія, розглянувши подані документи, дійшла висновку про необхідність направлення їх на доопрацювання, оскільки немає підтверджень настання інвалідності під час проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби (а.с. 30).
30 серпня 2016 року Житомирським окружним адміністративним судом ухвалено постанову, якою визнано протиправним та вирішено скасувати вищезазначене рішення від 03 червня 2016 року, зобов`язано розглянути питання щодо призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги (а.с. 33-34).
03 листопада 2016 року позивач повторно звернувся із заявою до Військового комісаріату Житомирського ОМВК з проханням виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з отриманням з 12 червня 2015 року ІІ групи інвалідності, яка настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах де велися бойові дії, долучивши до заяви, зокрема, вищезгадані довідки МСЕК про встановлення йому інвалідності, витяг із протоколу ЦВЛК та висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи (а.с. 37).
27 січня 2017 року Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаціонних сум, розглянувши подані документи, дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку зі встановленням йому інвалідності понад трьохмісячний строк після звільнення з військової служби та зміни групи інвалідності понад дворічний термін; окрім цього, на думку комісії, заявником не було подано документ, що свідчить про обставини поранення (а.с. 3839).
Згідно ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Отже, колегія суддів вважає, що обставини встановлення ІІ групи інвалідності ОСОБА_1 з 13.06.2016 року в силу преюдиційності судових рішень є встановленими і не потребують додаткового доказування.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивачем не надано документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, колегія суддів зазначає наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу".
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 дія Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Згідно з ч.1 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011- ХІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (далі - Порядок № 975).
Відповідно до пункту 6 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Статтею 16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою за відомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
При цьому, відповідно до п.11 Порядку № 975, військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:
- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;
- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії:
- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
- документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;
- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;
- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Відповідно до п.21.21 глави 21 розділу ІІ Положення про військово - лікарську експертизу у збройних силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року № 402 (далі - Положення № 402), за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).
Також, відповідно до пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
в) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення;
г) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 № 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.
Колегією суддів встановлено, що проводилося судово-медичне обстеження позивача для визначення причинного зв`язку отриманих поранення, контузії, захворювання під час військової служби в країнах, де велися бойові дії, за результатами якої складено Висновок спеліаліста в галузі судово-медичної експертизи №436/Ж від 31 травня 2011 року, згідно з яким у позивача виявлено рубці, які є наслідком загоєння ран, які могли утворитися внаслідок вогнепальних (осколкових) поранень, отриманих у 1980 році (а.с. 24-25).
На підставі вищезазначеного, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку, що Висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи №436/Ж від 31 травня 2011 року та Витяг із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1004 від 02 червня 2011 року, яким встановлено, що отримані позивачем поранення, контузія, захворювання позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, засвідчують відсутність протиправного діяння на момент отримання поранення, контузії, захворювання і є належними документами, що свідчать про причини та обставини поранення.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі ВАСУ від 22.01.2015 року по справі 2-а-1626/12/1370, де зазначено, що документом, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження, можуть бути будь-які відомості, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва). Відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування не може бути підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами.
Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, 07.04.2016 року у визначений Законом трирічний термін позивач звернувся до Житомирського ОМВК із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням йому 2 групи інвалідності з 12.06.2015 року у відповідності до Порядку № 975, яким врегульовано право позивача на отримання названої допомоги, проте Міністерство оборони України прийняло рішення про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги.
На звернення позивача щодо нарахування та виплати останньому одноразової грошової допомоги, з урахуванням наданих документів, що підтверджують право позивача на виплату такої допомоги, відповідач відмовив у такому нарахуванні та виплаті.
З огляду на викладене та з урахуванням вимог частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у поєднанні із частиною 2 статті 11 цього Кодексу, колегія суддів вважає належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому інвалідності 2-ї групи, внаслідок поранення, контузії і захворювань пов`язаних із виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, а саме із 12.06.2016 року відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців га членів їх сімей» та постанови КМУ від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому.

Крім того, представник відповідача просив врахувати при винесенні судового рішення практику ВСА України від 19.09.2017 року по справі №826/2335/16, відповідно до якої датою, з якої у військовослужбовця виникає право на отримання одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, є момент первинного встановлення такої інвалідності в період дії таких актів. Особи, допомога яким не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги, тобто на день встановлення такої інвалідності.
Зазначене спростовується, тим, що у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалдіності, яка дає право на отриманняодноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.
Аналогічний правовий висновок висловлено ВСУ у постанові від 10.03.2015 року (справа №21-563а14)

З урахуванням наведених обставин та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.
Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, постанову Житомирського районного суду Житомирської області від "29" червня 2017 р. без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "07" листопада 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.
1- в справу:
2 - позивачу: ОСОБА_1

АДРЕСА_1 - представнику позивача: Коржилов Ю.Є. -

АДРЕСА_2 - відповідачу: Міністерство оборони України п-т Повітрофлотський , 6,м.Київ,03168
5-третій особі: Житомирський обласний військовий комісаріат - вул. С.Параджанова,4,м.Житомир,10001,