Справа № 577/2602/17
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 р.Справа № 577/2602/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14.08.2017р. по справі № 577/2602/17

за позовом ОСОБА_1

до Відділу прикордонної служби "Конотоп" Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

14 серпня 2017 року постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відділу прикордонної служби «Конотоп» Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 378867 від 28 травня 2017 року.

Позивачка, не погодившись із вказаною постановою, вважаючи її винесеною з неправельністю та неповнотою дослідження доказів, а також з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було надано жодної правової оцінки тій обставині, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення СХрУ № 378867 від 27 травня 2017 року, вона була зареєстрована громадянкою України, а також, що в цей самий день вже розглядалося питання про притягнення її до адміністративної відповідальності за порушення строків перебування в Україні (ст. 203 КУпАП) і Шевченківським районним відділом у м. Києві Державної міграційної служби було відмовлено в такому притягненні.

Таким чином вважає, було порушено гарантоване ч.1 ст.33 Конституції України її право на свободу перебування на території України та право вільно її залишити, а також мене, фактично громадянку України, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.203 КУпАП, суб'єктами правопорушення за якою можуть бути виключно іноземці та особи без громадянства.

Відповідач не скористався правом подання заперечень на апеляційну скаргу встановлених статею 191 Кодексу адміністративного судочинства України.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Позивачка в апеляційній скарзі просила провести розгляд справи за її відсутності.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України не здійснювалось.

Відповідно до положень ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи проведено без участі сторін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що 27.05.2017 року о 23 год. 30 хв. під час здійснення паспортного контролю потягу № 06 «Київ-Москва», у вагоні № 15 виявлена громадянка Російської Федерації ОСОБА_1, яка на паспортний контроль пред'явила закондонний паспорт РФ серії НОМЕР_1, виданий 03.08.2016 року з відміткою дата-штампу про в'їзд в Україну 02.12.2016 року через пункт пропуску «Жуляни», тобто перевищила термін перебування на території України на 87 діб, чим порушила вимоги п.п.2 п.2 «Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, скоївши цим адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.203 КУпАП, про що зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення СхРУ № 378867 від 27.05.2017 року (а.с. 15). В протоколі відсутні підписи ОСОБА_1 а містяться записи «від підпису відмовилася».

Постановою начальника відділу прикордонної служби «Конотоп» майора Медведєва І.В. про накладення адміністративного стягнення № 378867 від 28.05.2017 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с. 16).

Відповідно до копії довідки про реєстрацію особи громадянином України, виданої Генеральним консульством України в Санкт-Петербурзі 25.04.2016 року за № 6113/091-530-1726, підтверджується, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована громадянкою України (а.с. 6).

Згідно листа Головного управління ДМС України в м. Києві № 1-16/Н-989-16 від 17.06.2016 року ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до дипроматичного представництва чи консульської установи України за місцем постійного проживання за кордоном з питання оформлення тимчасового посвідчення громадянина України (а.с. 7-8).

З копії закордонного паспорту РФ серії НОМЕР_1, виданого 03.08.2016 року вбачається, що громадянка РФ ОСОБА_1 в'їхала на Україну 02.12.2016 року через пункт пропуску «Жуляни» ( а.с. 9).

Згідно відповіді Шевченківського районного відділу у м. Києві ДМС України № 11/647 від 27.05.2017 року на заяву ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення позивачку повідомлено, що притягнути її до адміністративної відповідальності згідно ч.1 ст.203 КУпАП, як іноземку, вбачається за неможливе на підставі довідки про реєстрацію громадянином України № 6113/091-530-1726, виданої 25.04.2016 року Генеральним Консульством України в Санкт-Перетрбурзі (а.с. 11).

Позивачка, не погоджуючись з постановою про накладення адміністративного стягнення № 378867 від 28.05.2017 року звернулась до суду з позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було надано належні докази щодо правомірності свого рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Спірні відносини врегульовані Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI (далі- Закон №3773), Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Порядком продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150 (далі - Порядок №150).

Згідно ч.ч.1-2 ст.16 Закону №3773 реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

За приписами ст.17 Закону №3773 іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

У продовженні строку перебування іноземцю або особі без громадянства може бути відмовлено в разі відсутності для цього підстав та достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов'язаних із перебуванням іноземця або особи без громадянства в Україні, або відповідних гарантій від приймаючої сторони.

Продовження строку перебування на території України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.8 Порядку №150 заяви про продовження строку перебування на території України (далі - заяви) подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. Зразок заяви та порядок її розгляду затверджуються МВС.

Підпунктом першим пункту 9 Порядку №150 встановлено, що для продовження строку перебування на території України іноземець та особа без громадянства і приймаюча сторона разом із заявою подають такі документи: у разі, коли приймаючою стороною є фізична особа: паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред'явлення повертається), копію його сторінок з особистими даними, візою (за наявності) і відміткою про реєстрацію та/або копію імміграційної картки (за наявності); переклад українською мовою сторінок паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений в установленому законодавством порядку; паспортний документ фізичної особи, що є приймаючою стороною (після пред'явлення повертається), та копію його сторінок з особистими даними; копію посвідки на постійне чи тимчасове проживання або іншого документа, що підтверджує законність перебування на території України (якщо приймаючою стороною є іноземець та особа без громадянства); документ, що підтверджує наявність фінансового забезпечення для покриття витрат, пов'язаних з перебуванням іноземця та особи без громадянства на території України, чи гарантійний лист приймаючої сторони про взяття на себе зобов'язань із сплати всіх витрат, пов'язаних з перебуванням іноземця та особи без громадянства на території України та їх виїздом з України; документ про право власності або свідоцтво про державну реєстрацію права власності на житло, яке надається іноземцеві та особі без громадянства для перебування (після пред'явлення повертається), та його копію, а у разі, коли житло не належить приймаючій стороні, - письмову згоду власника (співвласника) такого житла. Якщо житло перебуває в державній або комунальній власності, замість документа про право власності подається видана організацією, яка здійснює експлуатацію житлового будинку, довідка про всіх повнолітніх осіб, місце проживання яких зареєстровано у такому житлі, та їх письмова згода на перебування іноземця та особи без громадянства; чотири фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра; квитанція про сплату державного мита за продовження строку перебування або документ, який підтверджує наявність пільг щодо сплати.

За приписами пп.2 п.2 Порядку №150 іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в'їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Відповідно до аналізу наведених норм підставою для продовження строку перебування іноземців на території України є законність її перебування на території, а умовою для реалізації цієї адміністративної послуги є письмові звернення іноземця та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України відповідно до ч.2 ст.17 Закону №3773 з наданням документів, зазначених в п. 9 Порядку №150.

Відповідно до ст.222-2 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням законодавства про паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, законодавства про перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, про транзитний проїзд через територію України, а також питання щодо реєстрації місця проживання (статті 200, 201, частина перша статті 203, статті 204, 205, 206).

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник, заступники керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.

За приписами ч.2 ст.203 КУпАП недодержання іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку реєстрації або порушення встановленого терміну перебування в Україні, виявлені в пунктах пропуску через державний кордон України, - тягнуть за собою попередження або накладення штрафу від тридцяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.16 КУпАП іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України. Питання про відповідальність за адміністративні правопорушення, вчинені на території України іноземцями, які згідно з чинними законами та міжнародними договорами України користуються імунітетом від адміністративної юрисдикції України, вирішуються дипломатичним шляхом.

Згідно ч.1 ст.23 Закону №3773 нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

З матеріалів справи вбачається, громадянка РФ ОСОБА_1, паспортний документ НОМЕР_1, виданий 03.08.2016 строком дії до 03.08.2026, прибула на територію України 02.12.2016 через пункт пропуску «Жуляни» в м. Києві (а.с. 9). До закінчення строку законного перебування на території України, позивачкою не було вжито необхідних заходів для продовження строку перебування.

25.05.2017 року позивачка, для безперешкодного перетину кордону по придбаному на 27.05.2017 року квитку на потяг 006 "Київ - Москва", звернулася до Шевченківського районного відділу у м. Києві Державної міграційної служби України з заявою про притягнення її до адміністративної відповідальності у випадку порушення строків її перебування в Україні як особи, що ще не вибула з іноземного громадянства, однак вже зареєстрована громадянином України.

Згідно відповіді Шевченківського районного відділу у м. Києві ДМС України № 11/647 від 27.05.2017 року позивачку повідомлено, що притягнути її до адміністративної відповідальності згідно ч.1 ст.203 КУпАП, як іноземку, вбачається за неможливе на підставі довідки про реєстрацію громадянином України № 6113/091-530-1726, виданої 25.04.2016 року Генеральним Консульством України в Санкт-Перетрбурзі (а.с. 11).

Колегія суддів зауважує, що з копії паспорта позивачки встановлено, що датою в'їзду в Україну є 02.12.2016 р., виїзд був здійснений 27.05.2017 р. (а.с. 9). Таким чином, в порушення пп. 2 п. 2 Порядку №150, позивачкою було перевищено термін перебування на території України на 87 діб.

На підставі встановлених обставин та норм законодавства, які їх регулюють, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що позивачка знаходилась на території України більш як 90 днів протягом 180 днів, що є порушенням пп. 2 п. 2 Порядку №150.

Таким чином, відповідачем правомірно прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення від 28.05.2017 р. № 378867, якою позивачку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Доводи позивачки в апеляційній скарзі про те, що її, фактично громадянку України, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.203 КУпАП, суб'єктами правопорушення за якою можуть бути виключно іноземці та особи без громадянства, а також, що в цей самий день вже розглядалося питання про притягнення її до адміністративної відповідальності за порушення строків перебування в Україні (ст. 203 КУпАП) і Шевченківським районним відділом у м. Києві Державної міграційної служби було відмовлено в такому притягненні, колегія суддів вважає безпідставними через те, що в матеріалах справи, крім довідки про реєстрацію особи громадянином України, виданої Генеральним консульством України в Санкт-Петербурзі за № 6113/091-530-172 датованої 25.04.2016 року, відсутній документ, який би підтверджував громадянство України ОСОБА_1, натомість в матеріалах справи наявна копія паспорту громадаянина Російської Федерації ОСОБА_1 НОМЕР_1, який виданий 03.08.2016 року, тобто доментально підтверджена інформація щодо громадянства ОСОБА_1 була встановлена саме з копії паспорту громадянина Російської Федерації, який був виданий позивачці пізніше від довідки про реєстрацію особи громадянином України.

На підставі встановлених обставин та аналізу вищенаведених норм в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про наявність в діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203 КУпАП, а отже, спірна постанова про накладення адміністративного стягнення від 28.05.2017 р. № 378867 відповідачем прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обгрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14.08.2017р. по справі № 577/2602/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Сіренко О.І.
Судді Спаскін О.А. Любчич Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 03.11.2017 р.