Справа № 816/556/17
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 р.Справа № 816/556/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Бартош Н.С. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Курила В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2017р. по справі № 816/556/17

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання пртиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області від 04.08.2016 № про визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 86 196,89 грн., у тому числі 68 957,51 грн - за основним платежем та 17 239,38 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2017 р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області від 04.08.2016 № в частині визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 997,99 грн., у тому числі 798,39 грн - за основним платежем та 199,60 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 99,80грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 (далі - позивач) не погодившись з судовим рішення в частині відмови в позові, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2017 р. та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що збільшення майнового стану позивача чи приросту його активів не відбулося, а отже ним не отримано додаткове благо та відсутній об'єкт оподаткування.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 22.07.2008 між позивачем та АКІБ "УкрСиббанк" укладено договір №0 про надання споживного кредиту сумі 100 000,00 доларів США, що дорівнював еквіваленту 484000,00 грн., відсоткова ставка 13,5% річних.(а.с.54-57,128).

З отриманої суми кредиту позивачем повернуто 64 720,23 грн., станом на 29.04.2014 за ОСОБА_1 обліковувалася кредитна заборгованість у сумі 98 389,17 доларів США, що складає 1122433,49 грн.

29.04.2014 АТ "УкрСиббанк" анульовано кредитну заборгованість за договором №0 в сумі 35 682,17 доларів США, ( 407 065,37 грн ), з яких заборгованості за основним боргом (кредитом) в розмірі 35 270, 77 доларів США та 411,40 доларів США - відсотки, що підтверджується листами- повідомлення банку (а.с.83,120)

ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області проведена невиїзна документальна позапланова перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_1 за результатами якої складено акт від 30.06.2016 №2053/16-01-13-05-10/НОМЕР_1 (а.с.16-22).

За висновками акту зазначено про порушення позивачем п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, ст. 179, абз. "д"п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України, а саме не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік; та не сплату з такого доходу податку на доходи фізичних осіб за 2014р. в сумі 68957,51 грн.

04.08.2016 ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатом річного декларування у загальному розмірі 86196,89 грн, в тому числі 68957,51 грн - податкове зобов'язання та 17239,38 грн - штрафна санкція (а.с.9).

За наслідками оскарження позивачем зазначеного рішення в адміністративному порядку, його скарги залишені без задоволення, а податкове-повідомлення-рішення без змін. (а.с.10-12).

Позивач не погодився із зазначеним податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його до суду першої інстанції.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що суми прощеної (анульованої) основної заборгованості за кредитним договором ( тобто тіло кредиту), є доходом платника податків, що підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб та є додатковим благом, а тому в цій частині податкове повідомлення-рішення є законним.

Колегія суддів погоджується з висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України цей кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Згідно пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (пункт 164.1 статті 164 Податкового кодексу України).

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (підпункт 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені пунктом 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Так, абз. "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

В свою чергу, в силу підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Із аналізу вищевказаних положень випливає, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

Відповідно до п.п.14.1.56 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Таким чином, основною ознакою доходу платника податку є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі, а тому прощена (анульована) сума заборгованості може вважатися доходом боржника лише у випадку фактичного отримання боржником такої суми.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що прощена (анульованої) основна сума заборгованості за кредитним договором є доходом платника податків, що підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб.

Доводи апеляційної скарги щодо не отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага, а навпаки понесення збитків гривневому еквіваленті в розмірі 231 367, 73 грн., оскільки курс долара США неодноразово збільшувався в гривневому еквіваленті та не відповідав курсу на момент укладення такого договору споживчого кредиту, а тому не відбулося збільшення його майнового стану колегія суддів вважає необґрунтованими.

В судовому засіданні позивач зазначив, що ним отримано за кредитним договором 100 000 доларів США , під відсотки. В 2014р. ним повернуто зазначені кошти з відсотками.

Враховуючи що кредитором (банком) було здійснено прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до п.8 підрозділу 1 р.XX ПК України, прощена (анульована) кредитором основна сума боргу визначена у валюті (доларах США) та не визначалась за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом та включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм пп.«д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

Припинення зобов'язання внаслідок прощення боргу кредитором з одного боку звільняє боржника від обов'язку сплатити заборгованість за кредитним договором, з іншого боку породжує податкові зобов'язання перед державою.

Втім, виходячи з аналізу законодавства, що регулює спірні правовідносини, слідує, що до загального місячного (річного) оподаткованого доходу включається тільки основна сума боргу, тобто «тіло» кредиту, і не включаються в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані (але не сплачені) за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором та пеня за порушення виконання зобов'язань за кредитним договором, прощена (анульована) кредитором.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що додаткове благо визначається як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума основної заборгованості по кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний доход.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин, тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно із частиною першою ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2017р. по справі № 816/556/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Бартош Н.С. Присяжнюк О.В.
Повний текст ухвали виготовлений 03.11.2017 р.