Справа № 462/3866/17
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10500/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А., Глушка І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 13 вересня 2017 року у справі №462/3866/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

18.08.2017 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова (далі - ОСОБА_2), просив визнати незаконною відмову відповідача в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням даних про отриману допомогу на оздоровлення в червні 2016 року; зобов'язати ОСОБА_2 здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням отриманої в червні 2016 року допомоги на оздоровлення починаючи з липня 2017 року.

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 13 вересня 2017 року, прийнятою в порядку скороченого провадження, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Залізничного районного суду м.Львова від 13.09.2017 та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що 23.09.2016 позивач як суддя, який вийшов у відставку, звернувся в ОСОБА_2 із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання та надав, зокрема, довідку Апеляційного суду Львівської області про суддівську винагороду №383/07.20. З 01.12.2016 змінились розміри складових суддівської винагороди, що стало підставою для звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Для здійснення перерахунку довічного грошового утримання судді позивач надав довідку про суддівську винагороду, видану Апеляційним судом Львівської області 01.12.2016 №442/7.20, в якій зазначені оклад, надбавка за вислугу років (70%) на відповідній посаді судді. Враховуючи зазначене, вважає, що підстави для включення допомоги на оздоровлення при визначені розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсутні.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції прийнята в порядку скороченого провадження, відповідно до п.3 ч.1 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд даної справи судом апеляційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги, на основі наявних у справі доказів, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, ОСОБА_1 постановою Верховної ради України від 08.09.2016 №1515-VIII звільнений з посади судді Апеляційного суду Львівської області у відставку, відповідно до статті 126 Конституції України.

Наказом голови Апеляційного суду Львівської області від 22.09.2016 ОСОБА_1 виключений із списку суддів апеляційного суду.

23 вересня 2016 року ОСОБА_1 подав до органів Пенсійного Фонду України повний пакет документів для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді, у тому числі документи про стаж роботи на посаді судді та довідку про суддівську винагороду №383/07.20 від 22.09.2016, передбачені Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 № 3-1 (із змінами від 11.02.2013).

01.12.2016 Апеляційним судом Львівської області видана довідка №442/07.20, згідно з якої заробітна плата для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 29920 грн. (а.с.5).

Оскільки видані Апеляційним судом Львівської області довідка №383/07.20 від 22.09.2016 та довідка №442/07.20 від 01.12.2016 не містили даних про виплату ОСОБА_3 в червні 2016 року матеріальної допомоги на оздоровлення і вказана виплата не була врахована при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання, в червні 2017 позивач витребував в Апеляційному суді Львівської області довідку №0724/71/17 від 21.06.2017 відповідно до якої у червні 2016 йому нарахована допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу 15 950 грн. з якої нарахований та сплачений єдиний соціальний внесок в розмірі 22% з нарахованої суми (а.с.6).

На підставі вказаної довідки, ОСОБА_1 в червні 2017 року звернувся в ОСОБА_2 із заявою щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням відомостей про виплату в червні 2016 року допомоги на оздоровлення.

ОСОБА_2 від 18.07.2017 №115/Б-9/ФР ОСОБА_1 повідомлено, що для здійснення перерахунку призначеного грошового утримання надано довідку про суддівську винагороду, видану Апеляційним судом Львівської області 01.12.2016 №442/07.20, в якій зазначено оклад, надбавка за вислугу років (70%) на відповідній посаді судді, а тому немає підстав для включення допомоги на оздоровлення при визначені розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.7-9).

Вважаючи таку відмову незаконною, ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Пунктом 8 частини 5 статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) передбачено, що незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Згідно з абз.2 п.25 Розділу ХІІ Закону №1402-VIII, в редакції чинній на час виходу позивача у відставку, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Частиною 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016, встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Статтею 135 Закону №1402-VIII та статтею 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI, який втратив чинність на підставі Закону №1402-VIII, однак діяв на час отримання позивачем матеріальної допомоги на оздоровлення та призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, (далі - Закон №1402-VIII) визначено складові суддівської винагороди - посадовий оклад та доплати за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Статтею 136 Закону №1402-VIII встановлено, що суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу. Виплату допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу при наданні щорічної оплачуваної відпустки судді було передбачено і ст.134 Закону №2453-VI.

Відповідно до п.1 Розділу ІІІ. «Документи, необхідні для призначення (перерахунку) щомісячного довічного утримання» Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою Правління пенсійного фонду України 25.01.2008 № 3-1, до заяви про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці додається, зокрема, довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2).

Згідно з додатком 2 до вказаного Порядку довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці повинна містити, окрім окладу, доплати за кваліфікаційний клас, надбавки, премії, також й інші виплати, які враховуються при обчислення щомісячного довічного грошового утримання.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним Законом, положеннями якого регулюється забезпечення суддів, має систематичний характер та є складовою частиною грошового утримання суддів, яке і є розрахунковою складовою при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 встановлено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Відповідно до довідки Апеляційного суду Львівської області №0724/71/17 від 21.06.2017, в червні 2016 року позивачу нарахована і виплачена допомога на оздоровлення, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». При цьому, бухгалтерією апеляційного суду утримано із цієї суми податок на доходи фізичних осіб в розмірі 18%, військовий збір в розмірі 1,5% та збір відповідно до Податкового кодексу України, а також єдиний соціальний внесок в розмірі 22 % від нарахованої суми відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Таким чином, враховуючи систематичний характер допомоги на оздоровлення, а також те, що виплата такої передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, і пов'язана з використанням суддями права на відпустку та входить до структури грошового утримання судді, з врахуванням ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, яка виплачувалася позивачу і з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Конституційний Суд України в пункті 7 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага. Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, право на отримання виплат (пенсії, щомісячного довічного грошового утримання), рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

При цьому, в п.2 резолютивної частини вищезазначеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що за змістом статті 126 Конституції України положення ч.3 ст. 11 Закону України «Про статус суддів» у взаємозв'язку з ч.8 ст.14 Закону України «Про судоустрій України» (в редакціях, що були чинними на час розгляду справи судом) треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріальна допомога на оздоровлення, входить до системи оплати праці, оскільки із неї сплачено внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а тому доводи відповідача, про те, що матеріальна допомога на оздоровлення не враховується при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є безпідставними, а щомісячне довічне грошове утримання позивача слід перерахувати з урахуванням отриманої довідки Апеляційного суду Львівської області №0724/71/17 від 21.06.2017 починаючи з 1 липня 2017 року.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 160, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова залишити без задоволення, а постанову Залізничного районного суду м. Львова від 13 вересня 2017 року у справі №462/3866/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
І. В. Глушко