Справа № 804/3137/17
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 р. Справа № 804/3137/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Державного підприємства "Кривбасшахтозакриття", третя особа: Криворізька північна обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення 526471,16 грн.

ВСТАНОВИВ:

22.05.2017р. Головне управління ДФС у Дніпропетровській області звернулося з позовом до Державного підприємства «Кривбасшахтозакриття», третя особа: Криворізька північна обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та просить стягнути з рахунків у банках, обслуговуючих відповідача податковий борг у розмірі 526471,16 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач перебуває на обліку у Криворізькій північній обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області як платник податків та платежів до бюджету. Згідно пояснень від 14.09.2017р. посилається на те, що відповідач станом на 13.09.2017р. має податковий борг по земельному податку з юридичних осіб за період з 30.12.2016р. по 30.03.2017р., який становить 526471,16грн., у тому числі основний платіж - 511121,93грн., пеня - 15349,23грн., який виник внаслідок несплати в установлені строки сум грошових зобов'язань, визначених відповідачем самостійно у податковій декларації за 2016 рік № від 16.02.2016р., за грудень 2016 року по терміну сплати до 30.01.2017р. у розмірі 179700,23грн.; у податковій декларації за 2017 рік № від 02.02.2017р. за січень 2017 року по строку сплати до 02.03.2017р. у сумі 165710,85грн., за лютий 2017 року по терміну сплати до 30.03.2017р. у сумі 165710,85грн. Також позивач просить стягнути і пеню у сумі 15349,23грн. нараховану відповідно до п. 129.1.1 ст. 129 Податкового кодексу України та суми несвоєчасно сплачених грошових зобов'язань по податковому розрахунку за 2014р. Податковим органом на адресу відповідача була надіслана та вручена податкова вимога №111 від 11.02.2013р., проте вказаний вище податковий борг відповідачем не був сплачений у встановленому законодавством порядку, а тому позивач просив стягнути вказану вище суму боргу в судовому порядку згідно до вимог ст.ст. 14, 20, 36, 54, 87, 285-287 Податкового кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково на суму 487752,69грн. з урахуванням суми по уточнюючій декларації від 21.04.2016р. за мінусом пені.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився без поважної причини, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином 05.09.2017р. у відповідності до вимог ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи (а.с. 137-138).

Згідно ч.2 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Враховуючи наведене, належне повідомлення третьої особи про дату, час і місце розгляду справи, строки розгляду і вирішення справи, встановлені ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності третьої особи.

У судовому засіданні оголошувалася перерва до 14.09.2017р.

Заслухавши представників позивача та відповідача, які приймали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб'єктом владних повноважень - є орган державної влади орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Частиною 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Тобто, позивач - контролюючий орган є суб'єктом владних повноважень, який у спірних правовідносинах реалізує надані йому владні управлінські функції та має право звертатися до суду з відповідними позовними вимогами щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.

Статтею 16 Податкового кодексу України визначено, що платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановленим цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суми такого грошового зобов'язання.

У відповідності до п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Із наданих документів судом встановлено, що Державне підприємство «Кривбасшахтозакриття» перебуває на обліку в Криворізькій південній обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, що підтверджується копією витягу з ЄДРПОУ від 20.01.2017р. (а.с. 62-63).

Згідно наданого розрахунку суми боргу відповідач станом на 13.09.2017р. має податковий борг по орендній платі за землю у загальній сумі 526471,16 грн. (а.с. 7, 140).

Вказаний податковий борг виник внаслідок поданих відповідачем та самостійно визначених податкових зобовязань за наступними податковими деклараціями, а саме:

- за податковою декларацією з плати за землю за 2016 рік з урахуванням уточнюючої декларації з плати за землю №160006417 від 21.04.2016р. за грудень 2016 року у сумі 156330,99грн. по строку сплати 30.01.2017р. із датою виникнення податкового боргу 01.02.2017р. (а.с.139-140);

- за податковою декларацією з плати за землю за 2016р. № від 02.02.2017р. за січень 2017 року у сумі 165710,85грн. із датою виникнення податкового боргу 31.03.2017р. (а.с.26-28).

Також контролюючим органом відповідно до п. 129.1.1 ст. 129 Податкового кодексу України була нарахована пеня у сумі 15349,23грн. на суми несвоєчасно сплачених грошових зобов'язань, а саме: за період з 31.01.2015р. по 29.12.2016р. на податковий борг по податковому розрахунку земельного податку за 2014 рік № від 12.02.2014р. у сумі 7507,92грн.; за період з 31.01.2015р. по 29.01.2017р. на той же розрахунок у розмірі 7841,31грн., що підтверджується письмовими поясненнями наявними у справі (а.с.141).

У зв'язку з несплатою відповідачем самостійно нарахованих грошових зобов'язань податковим органом були вжиті заходи щодо примусового стягнення податкового боргу та на виконання вимог ст. 59 Податкового кодексу України була сформована податкова вимога (форма Ю) №111 від 11.02.2013р. на суму 68 073,79 грн., яка була надіслана відповідачеві та вручена 11.02.2013р., що підтверджується копією відповідної вимоги, копією поштового повідомлення (а.с. 10).

Зазначена податкова вимога залишилася не виконана відповідачем у встановлені строки.

У відповідності до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі, якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Згідно п. 60.6 ст. 60 Податкового кодексу України у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений у повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідної правової позиції дотримується і Вищий адміністративний Суд України у інформаційному листі від 23.04.2012 р. №1044/11/13а.

Крім того, п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України передбачено, що якщо платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України визначено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

У відповідності до ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком і збором.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинен на довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.72 цього Кодексу, а за змістом ст.86 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в сумі 487752,64грн., проте доказів сплати податкового боргу за узгодженими податковими зобов'язаннями по податкових деклараціях з плати за землю у встановлені законодавством строки суду не надав.

Згідно до ч. 3 ст. 112 Кодексу адміністративного судочинства України у разі часткового визнання адміністративного позову відповідачем і прийняття його судом може бути прийнята постанова суду про задоволення визнаних відповідачем позовних вимог відповідно до статті 164 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, з урахуванням часткового визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне прийняти визнання позову відповідачем та задовольнити позовні вимоги позивача в загальній сумі 503101,92грн. виходячи із розрахунку податкового боргу з земельного податку за грудень 2016 року з урахуванням уточнюючої декларації від 21.04.2016р. у сумі 156330,99грн. і за січень 2017 року у сумі 165710,85грн., за лютий 2017 року у сумі 165710,85грн., а також пеню в сумі 15349,23грн. з підстав того, що вказана сума податкового боргу є обгрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Разом з тим судом не може бути прийнято до уваги та стягнуто з відповідача податковий борг за податковою декларацією № від 16.02.2016р. за грудень 2016р. у розмірі 179700,23грн. з огляду на те, що вказана сума є необгрунтованою, оскільки відповідачем була подана 21.04.2016р. уточнююча податкова декларація за № де відповідачем було зменшено суму земельного податку за грудень 2016 року в сумі 156330,99грн., яка була прийнята податковим органом, проте безпідставно не була врахована при проведенні розрахунку, а тому за грудень 2016 року підлягає стягненню податковий борг лише в сумі 156330,99грн., а в іншій частині стягнення слід відмовити.

Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, у яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Державного підприємства «Кривбасшахтозакриття», третя особа: Криворізька північна обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення 526471,16 грн. задовольнити частково.

Стягнути з рахунків Державного підприємства «Кривбасшахтозакриття» (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Поштовий, 40, ) у банках, обслуговуючих платника податків на користь бюджету податковий борг у розмірі 503101,92 грн. (пятсот три тисячі сто одна гривня 92 коп.).

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено - 19.09.2017р.

Суддя ОСОБА_1