Справа № 816/1606/17
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1606/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевякова І.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Голубенко В.В.,

представника позивача - Плескач М.С.,

представника відповідача - Коробкова Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" до Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

21 вересня 2017 року Приватне акціонерне товариство "АвтоКрАЗ" (надалі також - позивач, ПрАТ "АвтоКрАЗ") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС (надалі також - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.09.2017 року, яким за порушення строку сплати грошового зобов`язання з податку з підакцизних товарів, вироблених на митній території України, позивача зобов`язано сплатити штраф у сумі 61 708 грн. 08 коп.

В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення № від 01.09.2017 року прийнято відповідачем на підставі висновків камеральної перевірки про порушення ПрАТ "АвтоКрАЗ" строку сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання з податку з підакцизних товарів, вироблених на митній території України.

Однак позивачем вказано, що самостійно задеклароване у податковій декларації за червень 2015 року податкове зобов`язання з підакцизних товарів, вироблених на митній території України, було перераховано ним до бюджету у повному обсязі - 30.07.2015 року, тобто вчасно, в граничний термін сплати такого податку.

У зв`язку з цим, позивач наполягав на протиправності та необхідності скасувати податкове повідомлення - рішення № від 01.09.2017 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував.

У письмових запереченнях відповідач стверджував про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення - рішення. Позивачем, як на думку представника відповідача, порушені вимоги пп. 222.1.1 п. 222.1 статті 222 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасно сплачено суму самостійно визначеного у податковій декларації податкового зобов`язання з податку з підакцизних товарів, вироблених на митній території України. Кількість днів прострочення складає 1 день. Заборгованість за відповідним податком сплачено ПрАТ "АвтоКрАЗ" 31.07.2017 року, в той час як граничний термін сплати - 30.07.2015 року. Відповідач вважав, що моментом сплати грошового зобов"язання є саме момент зарахування коштів на відповідний казначейський рахунок, незважаючи на момент внесення коштів до каси банківської установи позивача.

Зважаючи на порушення строку сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання, відповідачем правомірно, як на його думку, відповідно до статті 126 Податкового кодексу України, застосований штраф в сумі 61 708 грн. 08 коп. Тому в задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення - рішення № від 01.09.2017 року необхідно відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

07 серпня 2017 року посадовою особою Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС проведено камеральну перевірку ПрАТ "АвтоКрАЗ" з питань дотримання вимог пп. 222.1.1 п. 222.1 ст. 222 Податкового кодексу України щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку з підакцизних товарів, вироблених на митній території України, у липні 2015 року по податковій декларації за червень 2015 року від 17.07.2015 року № .

За результатами перевірки складено акт від 07.08.2017 року № 911/28-10-50-13-17/05808735 /а.с. 10-13/ (надалі - акт), в якому відображено порушення позивачем пп. 222.1.1 п. 222.1 ст. 222 Податкового кодексу України, а саме: встановлено несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов`язання з податку з підакцизних товарів, вироблених на митній території України у липні 2015 року по податковій декларації за червень 2015 року від 17.07.2015 року № .

На підставі акту перевірки Харківським управлінням Офісу великих платників податків ДФС винесене податкове повідомлення-рішення № від 01.09.2017 року, яким зобов`язано сплатити штраф з підакцизних товарів, вироблених на митній території України у розмірі 10% у сумі 61708 грн. 08 коп. /а.с. 8/.

Позивач не погодився із податковим повідомленням - рішенням № від 01.09.2017 року, у зв'язку з чим оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню, суд виходить з критеріїв правомірності таких рішень, що встановлені частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, та порядок їх адміністрування, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Підпунктом 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції), який належить до загальнодержавних податків і зборів та справляється на всій території України.

Відповідно до пп.222.1.1 п.222.1 ст.222 Податкового кодексу України, суми податку перераховуються до бюджету платниками акцизного податку протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації за місячний податковий період.

Відповідно до статті 223 Податкового кодексу України, базовий податковий період для сплати податку відповідає календарному місяцю. Платники податку, визначені пунктом 212.1 статті 212 цього Кодексу (крім імпортерів підакцизних товарів, зазначених у підпунктах 215.3.4, 215.3.5, 215.3.51, 215.3.52, 215.3.6, 215.3.7, 215.3.8 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу), подають щомісяця не пізніше 20 числа наступного звітного (податкового) періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію з акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 цього Кодексу.

Таким чином, останнім днем сплати акцизного податку за червень 2015 року є 30 липня 2017 року.

В силу приписів п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, податкова декларація з податку з підакцизних товарів, вироблених на митній території України (транспортні засоби) за червень 2015 року подана ПрАТ "АвтоКрАЗ" до податкового органу 17.07.2015 року.

30.07.2015 року позивачем, на підставі платіжного доручення № 5298, через розрахунковий рахунок у ПАТ "Укрсоцбанк" перераховано до бюджету акцизний податок за вантажні автомобілі за червень 2015 року в сумі 617 148 грн., про що свідчить штемпель банку (а.с.14).

Відтак, позивач сплатив визначену ним суму податку за червень 2015 року у строк, встановлений податковим законодавством.

Крім того, пп.4 глави 2 Розділу 1 Інструкції "Про міжбанківський переказ коштів в Україні в національній валюті", затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 16.08.2006 за №320, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.09.2006 за №1035/12909 (далі - Інструкція №320), передбачено, що міжбанківський переказ виконується банками в строк, визначений правилами платіжної системи, який не може перевищувати трьох операційних днів відповідно до Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 №2346-III (далі - Закон №2346-III).

Підпунктом 1.21 статті 1 Закону №2346-III передбачено, що операційний день - частина робочого дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються від клієнтів документи на переказ і документи на відкликання та можна, за наявності технічної можливості, здійснити їх обробку, передачу та виконання. Тривалість операційного дня встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та закріплюється в їх внутрішніх нормативних актах.

Відповідно до п.2.19 глави 2 Інструкції "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 за №22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/8976 (далі - Інструкція №22), розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня.

Відмітка банку про прийняття платіжного доручення № 5298 свідчить про те, що позивач подав розрахунковий документ до банку протягом операційного часу, і банк виконав його в день його надходження - 30 липня 2015 року.

Згідно з п.32.1 ст.32 Закону №2346-III, банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

Відповідно до п.п.32.2 ст.32 Закону №2346-III, у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Крім того, згідно з п.38.1 ст.38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Разом тим, у п.129.6 ст.129 Податкового кодексу України передбачено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Відтак, визначальним фактором застосування штрафу контролюючим органом до платника податків за порушення строків сплати податкового зобов`язання є несвоєчасне перерахування або перерахування не в повному обсязі податків, зборів та інших платежів до бюджетів, саме з вини такого платника податків.

В даному випадку, позивачем своєчасно подано до банківської установи платіжне доручення про перерахування до бюджету грошових зобов'язань з акцизного податку за червень 2015 року, а відтак, ним виконано усі дії, які від нього залежали, для належного виконання податкового зобов'язання.

Таким чином, після прийняття банком розрахункового документу про перерахування податків до бюджету, податкові зобов'язання вважаються виконаними і застосування до платника податків відповідальності за неперерахування чи несвоєчасне перерахування банком до бюджету податків є таким, що не ґрунтується на положеннях законодавства.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем належним чином виконано обов'язок по сплаті податку з підакцизних товарів за червень 2015 року.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірного повідомлення-рішення покладено на податковий орган.

В даному випадку відповідач не довів правомірність прийнятого ним податкового повідомлення - рішення та не надав доказів в спростування вищевикладеного, на відміну від позивача, який довів обґрунтованість вимог, заявлених у позові.

Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

З огляду на те, що податкове повідомлення - рішення від 01.09.2017 року № є правовим актом індивідуальної дії, який відповідно до повноважень суду, встановлених частиною 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, визнається судом протиправним і скасовується, суд, задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України з метою повного захисту прав позивача вийти за межі позовних вимог про скасування такого податкового повідомлення - рішення і визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 01.09.2017 року № .

Відповідно до положень частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 01.09.2017 року визнати протиправним і скасувати.

Стягнути на користь ПрАТ "АвтоКрАЗ" за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби витрати зі сплати судового збору у сумі 1 684 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 06 листопада 2017 року.

Суддя І.С. Шевяков