Справа № 226/1388/17
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Петунін І.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року справа №226/1388/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

Головуючого судді: Васильєвої І.А.

Суддів: Компанієць І.Д.

ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області на постанову Димитровського міського суду Донецької області від 19 вересня 2017 року у справі № 226/1388/17 за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області, третьої особи: управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання поновити виплату пенсії і здійснити виплату заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2017 року ОСОБА_3 (далі позивач, ОСОБА_3П.) звернулась до Димитровського міського суду Донецької області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області (далі відповідач, УПФУ в м. Димитрові), третьої особи: управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради (далі третя особа, Мирноградська рада) з вимогами про визнання протиправною бездіяльність щодо не поновлення та невиплати пенсії, а також зобовязати поновити нарахування та виплату пенсії з 01 вересня 2014 року та здійснити виплату заборгованості починаючи з 07 липня 2016 року за весь час затримки (арк. справи 2-4).

Постановою Димитровського міського суду Донецької області від 19 вересня 2017 року адміністративний позов задоволений, визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо непоновлення та невиплати пенсії позивачу, зобовязано останнього поновити нарахування та виплату пенсії позивачу з 01 жовтня 2014 року та здійснити виплату заборгованості, починаючи з 07.07.2016 року за весь час затримки (арк. справи 50-54).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач (далі - апелянт) звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в доводах якої зазначив, що підставою для припинення виплати пенсії позивачу в рамках постанови КМУ від 05.11.2014 року № 637, з урахуванням постанов КМУ № 1091 та № 1751 слугував протокол засідання Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 4 від 28.08.2016 року про відмову в внутрішньо переміщеній особі у призначенні (відновленні) пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». До того ж апелянт зазначив, що з 01.09.2014 року виплата пенсії позивачу не припинялась, оскільки позивач тільки 07.07.2016 року звернулась до управління з заявою про поновлення виплати пенсії.

На підставі викладеного апелянт просив суд задовольнити апеляційну скаргу, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (арк. справи 50-54).

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Сторони до судового засідання з розгляду даної справи не зявились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином, тому у відповідності до статті 197 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Як встановлено судом апеляційної інстанції позивач взята на облік як внутрішньо переміщена особа в УПСЗН Мирноградської міської ради з 07 липня 2016 року, про що свідчить довідка внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1 (арк. справи 6), та взята на облік в управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області з 07 липня 2016 року, при цьому, як вбачається з відповіді відповідача від 07.07.2017 року, позивачу пенсія в цьому пенсійному фонді, де вона перебуває на обліку з 07.07.2016 року не виплачується на підставі протоколу засідання Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 4 від 28.08.2016 року «Про відмову в внутрішньо переміщеній особі у призначенні (відновленні) пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (арк. справи 7).

Таким чином спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача стосовно невиплати пенсії позивачу з моменту постановлення на облік в управлінні Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області на підставі протоколу засідання Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 4 від 28.08.2016 року «Про відмову внутрішньо переміщеній особі у призначенні (відновленні) пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог діючого законодавства.

З приводу викладеного колегія суддів звертає увагу, що право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-VI.

Частиною 1 статті 47 вказаного Закону встановлено, що пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, зокрема в інших випадках, передбачених частиною 1 статті 49 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною першою статті 49 вказаного закону та включають таки випадки для припинення пенсії:

- якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

- у разі смерті пенсіонера;

- у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

- в інших випадках, передбачених законом.

Будь яких інших підстав для невиплати пенсії законом не передбачено, а тому колегією суддів не приймаються посилання відповідача як на підставу для припинення виплати пенсії на протокол Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 4 від 28.08.2016 року оскільки по-перше, таке рішення УПСЗН не є передбаченою законом підставою для невиплати пенсії, а постанова КМУ № 365 не є законом, а є підзаконними нормативно-правовими актами, які мають нижчу юридичну силу, що значно звужує встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем, оскільки право вносити відповідні зміни до Законів належить виключно ОСОБА_4 України і не може передаватись іншим органам чи посадовим особам. А тому, з огляду на те, що позивач перебуває на обліку у пенсійному фонді тільки з 07.07.2016 року є усі підстави для визнання протиправною їх бездіяльність щодо невиплати пенсії з цього періоду, та зобовязання останнього поновити та нарахувати пенсію позивачу з 01 жовтня 2014 року та здійснити виплату заборгованості, починаючи з 07.07.2016 року за весь час затримки.

Крім цього відповідно до статті 8 ОСОБА_5 України, ОСОБА_5 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_5 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_5 України є нормами прямої дії.

Статтею 24 ОСОБА_5 України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення: створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 49 ОСОБА_5 України).

При цьому пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13 червня 2007 року роз'яснено, що відповідно до статей 8 та 22 ОСОБА_5 України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених ОСОБА_5 України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися ОСОБА_5 України як актом прямої дії.

При цьому реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених ОСОБА_5, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправними дій відповідача щодо безпідставного припинення виплати пенсії та зобовязання нарахувати та виплатити пенсію, що відповідно до вимог статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області на постанову Димитровського міського суду Донецької області від 19 вересня 2017 року у справі № 226/1388/17, - залишити без задоволення.

Постанову Димитровського міського суду Донецької області від 19 вересня 2017 року у справі № 226/1388/17, - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Судді І.Д. Компанієць

ОСОБА_2