Справа № 743/871/17
Суддя: Павленко О. В.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/871/17
Провадження № 2-а/743/109/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Павленко О.В., при секретарі Воєдило О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивачів - адвоката Куліша В.Г., представника відповідача - Красножона М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області про визнання незаконним та скасування рішення 14 сесії 7 скликання Голубицької сільської ради від 25.05.2017 року «Про розгляд заяв» та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з адміністративним позовом до Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, в якому просили визнати протиправним та скасувати рішення 14 сесії 7 скликання Голубицької ради від 25.05.2017 року та повторно розглянути їх заяви про надання згоди на виділенням їм земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею по 2.0 га кожному, що знаходяться на території Голубицької сільської ради. Свої вимоги обґрунтували тим, що вказаним рішенням їм було без мотивування відмовлено у наданні згоди на виділення зазначених земельних ділянок, що суперечить положенням чинного законодавства та порушують їх законні права.

До початку розгляду справи по суті представник позивачів подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути на користь позивачів моральну шкоду з відповідача, завданої ОСОБА_1 та ОСОБА_4 шляхом прийняття протиправного рішення, у розмірі по 20000 грн. кожному, стягнути з відповідача на користь позивачів витрати на правову допомогу, в розмірі 3800 грн., а також витрати на розгляд справи в суді додатково, відповідно до кількості судових засідань, в розмірі 1000 грн. за кожен судодень. Вимоги мотивовані тим, що позивачі у зв'язку з прийняттям незаконного рішення Голубицької сільської ради зазнали душевних страждань, відчуття несправедливості, моральних невдоволень на їх адресу зі сторони односельців, що завдало їм моральних збитків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та представник позивачів Куліш В.Г. підтримали первісні та збільшені позовні вимоги в повному обсязі, додатково пояснивши, що вказані земельні ділянки розташовані поряд з домогосподарством, яке належить ОСОБА_1, і необхідні останній для ведення особистого селянського господарства, що є єдиним доходом для її сім'ї, яка складається з неї, ОСОБА_4 та неповнолітньої доньки. 25.05.2017 року ОСОБА_1 разом з позивачем ОСОБА_4 подали заяви до відповідача про надання їм згоди на виділення земельних ділянок, проте безпідставно не були допущені на засідання сесії, на якій розглядалися їх заяви, та за результатами якої їм було відмовлено у наданні згоди на виділення земельних ділянок без зазначення мотивів такої відмови.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги та заперечував проти стягнення з відповідача моральної шкоди.

Вислухавши учасників розгляду справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Стаття 59 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" наголошує, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Стаття 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" та статті 12 ЗК України, вирішення питань регулювання земельних відносин - розпорядження землями територіальних громад відноситься до повноважень і є виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Згідно ч. 2 ст. 123 ЗК України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Частина 3 вищезазначеної статті передбачає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що 25.05.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулися до Голубицької сільської ради з заявами, зареєстрованих за №№ 22, 23 відповідно, про надання згоди для надання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею по 2,0 га кожна, розташованих на території Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області.

З рішення 14 сесії 7 скликання Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 25.05.2017 року «Про розгляд заяв» вбачається, що, розглянувши заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_4, керуючись ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 151, ІV розділу ЗК України, сільська рада відмовила ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у наданні згоди на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею по 2,0 га кожна.

В той час, у вищезазначеному рішенні Голубицької сільської ради відсутні посилання на підстави, з яких відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у задоволенні їх заяв.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що рішення 14 сесії 7 скликання Голубицької сільської ради від 25.05.2017 року «Про розгляд заяв» винесене з порушенням положень діючого законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасування.

Щодо вимог позивачів в частині зобов'язання відповідача повторно розглянути заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про надання згоди для виділення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га кожному, розташованих на території Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, суд приходить до наступного висновку.

Згідно положень п. 34 ст. 26, ч.1 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання регулювання земельних відносин вирішується на пленарних засіданнях ради. Сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені Законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

З урахуванням тієї обставини, що спірні правовідносини зобов'язального характеру ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача, суд не може втрутитись у внутрішню його компетенцію та зобов'язати прийняти певне рішення.

Таким чином, вимога позивачів про розгляд їх заяв є втручанням у внутрішню компетенцію відповідача і тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Вказана стаття передбачає спеціальні підстави і умови відповідальності при завданні фізичній або юридичній особі шкоди у позадоговірних правовідносинах, які відрізняють їх від інших норм, що містять загальні правила позадоговірної (деліктної) відповідальності у цивільно-правових правовідносинах і полягають у спеціальному суб'єктному складі відповідальних осіб, спеціальній сфері діяльності цих суб'єктів та характері їх дій. Сферою застосування зазначеної норми є правовідносини із заподіяння шкоди фізичній чи юридичній особі у зв'язку з прийняттям зазначеними суб'єктами незаконних рішень, вчинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень, визначених Конституцією і законодавством України.

До суб'єктів відповідальності за цією нормою належать створені відповідно до Конституції України, Конституції Автономної Республіки Крим і правових актів ВР, Президента, Кабінету Міністрів, Верховної ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим органи державної влади та управління, які реалізують надані державою функції та повноваження у сфері управління, а також органи місцевого самоврядування, створені на підставі Конституції, Закону "Про місцеве самоврядування в Україні", їх виконавчі органи.

Суд погоджується з доводами позивачів, що протиправними діями відповідача їм завдана моральна шкода, проте з урахуванням ступеня його вини, тривалості моральних страждань позивачів та негативних наслідків від перенесених моральних та психоемоційних травм, які настали для позивачів у зв'язку з протиправними діями, засад розумності та справедливості, суд знаходить підстави для відшкодування моральної шкоди у розмірі по 1000 грн. кожному позивачу.

Таким чином, вимоги позивачів в частині відшкодування їм моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Крім того, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 3800 грн., а також витрат на розгляд справи в суді додатково, відповідно до кількості судових засідань, в розмірі 1000 грн. за кожен судодень, підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 87 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 87 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, віднесено витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що 21.06.2017 року між ОСОБА_1 та адвокатом Кулішом В.Г. укладено договір про надання правової допомоги за позовною заявою про скасування рішення 14 сесії 7 скликання Голубицької сільської ради від 25.05.2017 року.

Аналогічний договір 21.06.2017 року був укладений між ОСОБА_4 та адвокатом Кулішом В.Г.

З квитанції до прибуткового касового ордеру № 50 від 08.06.2017 року, вбачається, що ОСОБА_1 сплатила 3800 грн. за угодою про надання правової допомоги в Ріпкинському районному суді.

Суд вважає, що сплачені позивачем ОСОБА_1 кошти за правову допомогу адвоката не є адекватною компенсацією наданих ним послуг, у зв'язку з чим підлягають частковому відшкодуванню у розмірі 1900 грн.

Будь-яких інших доказів, які підтверджують сплату позивачами коштів на надання правової допомоги, суду не було надано.

Відповідно до ст. 94 КАС України з Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір, сплачений ними при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 70, 122, 138, 158-160, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення 14 сесії 7 скликання Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 25.05.2017 року «Про розгляд заяв», яким відмовлено у наданні згоди на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства громадянам ОСОБА_1, орієнтовною площею 2,0 га та ОСОБА_4, орієнтовною площею 2,0 га - визнати протиправним та скасувати.

Стягнути з Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) 1000 (одну тисячу) грн., в якості відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області на користь ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_2) 1000 (одну тисячу) грн., в якості відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_4 - відмовити.

Стягнути з Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) 1900 (тисячу дев'ятсот) грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) судовий збір, сплачений при зверненні до суду, в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Стягнути з Голубицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області на користь ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_2) судовий збір, сплачений при зверненні до суду, в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Ріпкинський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений 29 жовтня 2017 року.

Головуюча О.В. Павленко