Справа № 554/4534/17
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 06.11.2017 Справа № 554/4534/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

6 листопада 2017 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Савченка А.Г.

при секретарі Гречка Є.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Андрієвської В. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії,

в с т а н о в и в :

7 червня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду, в якому зазначив, що 3 червня 2017 року, близько 21 год. 30 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, він, рухаючись по вулиці Зінківській в м. Полтаві, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» та з крайньої правої смуги, яка вказує поворот праворуч, здійснив рух прямо, чим порушив вимоги п. 8.4 Правил дорожнього руху (далі - Правил), чого він не допускав, однак незважаючи на це, з недодержанням визначених КУпАП процедур інспектором роти № 4 батальйону УПП в м. Полтава ДПП лейтенантом поліції Кузіним С. Д. на підставі ч. 1 ст. 122 цього Кодексу відповідно до постанови серії БР № 479892 був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу 255 грн.

Вказану постанову вважає незаконною, в зв'язку з чим і просить скасувати її, закривши провадження по справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги з мотивів, викладених в позовній заяві та наполягав на їх задоволенні.

Він також наголосив, що при накладенні на нього адміністративного стягнення інспектором проігноровано вимоги ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь. Свій висновок про це позивач обґрунтовує тим, що відповідач нібито не надав йому доказів вчинення правопорушення після того, як він був зупинений. Вважає також, що при накладенні на нього адміністративного стягнення відповідачем були грубо порушені вимоги статей 251 та 268 КУпАП.

Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнала та заперечувала проти його задоволення, зазначаючи, що позивач допустив інкриміноване йому порушення Правил при проїзді перехрестя вулиць Зіньківська і Соборності, не виконавши вимог дорожнього знаку 5.18 Додатку 1 Правил «Напрямок руху по смузі» і зі смуги, яка вказує рух праворуч, здійснив рух прямо. Це порушення інспектором було виявлено безпосередньо та у повній відповідності до вимог КУпАП і Правил у визначеній законом процедурі позивач був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу, про що було винесено відповідну постанову. При її винесенні позивачу у відповідності до Конституції України були роз'яснені його права, в тому числі і право на оскарження його дій, про що свідчить те, що він цим в повній мірі скористався, подавши до суду позовну заяву.

Заслухавши пояснення сторін, об'єктивно дослідивши надані ними докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до постанови серії БР № 479892 від 3 червня 2017 року (а. с. 3. 21) ОСОБА_1 підданий адміністративному стягненню на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн. за порушення п. п. «г» п. 8.4 Правил, копію якої він отримав зразу ж після її винесення.

Під час розгляду справи в суді свідок Кузін С. Д., інспектор патрульної поліції, який виявив порушення Правил позивачем та виніс оскаржувану постанову, підтвердив факт вчинення правопорушення останнім за обставин, викладених в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Пояснення названого свідка та представника відповідача знайшло своє підтвердження в ході перегляду в суді відеозапису зупинення порушника, роз'яснення йому його процесуальних прав та винесення постанови, із якого слідує, що ОСОБА_1 дійсно знехтував вимогами дорожнього знаку 5.18 «Напрямок руху по смугах» і зі смуги, яка вказує рух тільки праворуч поїхав прямо. Зразу ж після зупинки його працівниками поліції та повідомлення йому причини цього, стверджував про те, що він не порушував Правил, оскільки розмітка на проїжджій частині, на його думку, не відповідає вимогам Правил.

Оцінюючи наведені докази та приймаючи їх до уваги, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 11.1 Правил кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Суд критично оцінює твердження позивача про обставини вчиненого ним порушення Правил, які він викладає в позовній заяві та показання про що дає в суді, оскільки аналіз їх змісту свідчить про суперечливість з іншими доказами по справі, а сутність про алогічність, а тому не приймає до уваги, розцінюючи їх як неправдиві.

Суд вважає, що надані стороною відповідача докази, які були досліджені під час розгляду справи в суді, свідчать про вчинення позивачем інкримінованого йому порушення Правил та законності притягнення його відповідачем до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення з дотриманням процесуальних процедур.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що нібито відповідачем при здійсненні процедури притягнення його до відповідальності були допущені порушення закону, на які він вказує, оскільки аналіз самого змісту, викладених ним порушень в інтерпретації правових норм позивачем, свідчить, на думку суду, про їх відсутність. Крім того, факт відсутності таких порушень встановлений судом під час перегляду відеозапису процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення.

Отже, судом встановлено, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та обґрунтовано підданий адміністративному стягненню у виді штрафу, який накладено в межах санкції статті закону, а тому постанова про це є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 6, 10, 11, 12, 14, 70, 71, 99, 159-163 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений 7 листопада 2017 року.

Суддя А. Г. Савченко