Справа № 823/1256/17
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1256/17 Головуючий у 1-й інстанції: Тимошенко В.П. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

07 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року Головне управління ДФС у Черкаській області (далі - Позивач, ГУ ДФС у Черкаській області) звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - Відповідач, ФОП ОСОБА_2.) про стягнення на користь бюджету податкового боргу у розмірі 119 669,23 грн.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 07.09.2017 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем не було забезпечено сплату узгоджених сум податкових зобов'язань, у той час як Позивачем виконані всі передбачені ПК України дії, спрямовані на стягнення такої заборгованості в позасудовому порядку.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, наголошуючи на тому, що ФОП ОСОБА_2 не було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, у зв'язку з чим позбавлено можливості користуватися своїми процесуальними правами.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились, а тому справа розглядалась у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 41 КАС України.

При цьому судовою колегією критично оцінюються подане ФОП ОСОБА_2 клопотання про відкладення розгляду справи з підстав перебування останнього на стаціонарному лікуванні у період до 12.11.2017 року, оскільки, по-перше, явка сторін обов'язковою не визнавалася, а в силу ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи, по-друге, особа має право брати участь у судовому засідання як особисто, так і через представника, по-третє, жодних доказів перебування на стаціонарному лікуванні в указаний період Позивачем не надано.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з такого.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

При ухваленні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення до суду у Відповідача існувала несплачена податкова заборгованість зі сплати штрафних (фінансових) санкцій за порушення Закону України «Про державне регулювання виробництво і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» в сумі 85 000,00 грн. та 34 000,00 грн., податку на доходи фізичних осіб у розмірі 76,12 грн. та 578,75 грн., збору за розвиток виноградарства в розмірі 14,91 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно ст. 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до абз. 1 п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно п. 59.4 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

При цьому, судовою колегією враховується, що згідно п. 58.3 ст. 58 ПК України Податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Приписи п. 42.2 ст. 42 ПК України визначають, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Матеріали справи свідчать, що у встановленому положеннями податкового законодавства порядку ФОП ОСОБА_2 на адресу: 20545, Черкаська обл., Катеринопільський р-н., с. Ярошівка, вул. Гагаріна, 14 була направлена Позивачем податкова вимога форми «Ф» від 17.05.2017 року №1-10 (а.с. 21) та отримана Відповідачем 10.06.2017 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 21).

Крім того, визначена у податковій вимозі належна до сплати сума податкового боргу у розмірі 119 669,23 грн. обрахована на підставі даних:

- податкового повідомлення-рішення від 29.04.2016 року №, яким до ФОП ОСОБА_2 за порушення абз. 14 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 85 000,00 грн. (а.с. 10) та яке отримано Відповідачем 05.05.2016 року (а.с. 10, зворотній бік);

- податкового повідомлення-рішення від 21.04.2016 року №, яким до ФОП ОСОБА_2 за порушення абз. 4 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 34 000,00 грн. (а.с. 12) та яке отримано Відповідачем 26.04.2016 року (а.с. 13);

- податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, поданої ФОП ОСОБА_2 23.01.2016 року (а.с. 14-16). У рядку 18 розділу ІV декларації визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб - 76,12 грн.;

- податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік, поданої ФОП ОСОБА_2 06.02.2017 року (а.с. 18-19). У рядку 18 розділу ІV декларації визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб - 578,75 грн.;

- розрахунку суми збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства за грудень 2014 року, поданої ФОП ОСОБА_2 14.01.2015 року (а.с. 22), в якому визначено належну до сплати суму податкового зобов'язання у розмірі 94,50 грн.

Наявність вказаної заборгованості на момент звернення до суду із вказаним позовом підтверджується, поряд з іншим, даними зворотного боку облікової картки платника податків (а.с. 23-25). При цьому, згідно даних зворотного боку облікової картки платника податків зі збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства, розмір заборгованості Відповідача на момент звернення до суду складає 14,91 грн. з урахуванням переплати на суму 89,93 грн., що відображено Позивачем у позовній заяві.

З урахуванням наведеного судовою колегією враховується, що відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Отже, самостійно визначені Відповідачем у податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2015 рік та за 2016 рік, суми податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 76,12 грн. та 578,75 грн., а також зобов'язання, визначені у розрахунку суми збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства за грудень 2014 року у розмірі 94,50 грн. з вирахуванням переплати на суму 89,93 грн., є узгодженими.

Згідно п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

За таких обставин, оскільки на момент вирішення спору зазначена сума податкової заборгованості Відповідачем сплачена не була, доказів оскарження або скасування в установленому законодавством порядку податкових повідомлень-рішень від 21.04.2016 року № та від 29.04.2016 року № матеріали справи не містять, відповідні зобов'язання є узгодженими, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Надаючи оцінку твердженню Апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо належного повідомлення Відповідача про дату, час та місце судового розгляду справи, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалами Черкаського окружного адміністративного суду від 18.08.2017 року було відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено її до судового розгляду на 09:10 30.08.2017 року. Крім того, в ухвалі про відкриття провадження зобов'язано Відповідача надати суду у строк до 30.08.2017 року письмові пояснення (заперечення) щодо позову; у разі невизнання адміністративного позову - всі докази на підтвердження своїх заперечень. Копію ухвали про відкриття провадження у справі та судової повістки ФОП ОСОБА_2 отримав 25.08.2017 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 34).

На адресу суду 29.08.2017 року Відповідач направив за допомогою факсимільного зв'язку заяву про відкладення розгляду справи на інший час після 07.09.2017 року (а.с. 32).

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 30.08.2017 року розгляд справи було відкладено на 14:20 07.09.2017 року. Разом з тим, як вірно зазначив Апелянт, матеріали справи не містять доказів направлення Відповідачу інформації щодо відкладення розгляду справи на 07.09.2017 року, у той час як в оскаржуваному рішення судом першої інстанції зазначено про те, що ФОП ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КАС України ніхто не може бути обмежений у праві на отримання в адміністративному суді інформації про дату, час і місце розгляду своєї справи та ухвалені в ній судові рішення.

Частиною 2 статті 122 КАС України передбачено, що судовий розгляд адміністративної справи здійснюється в судовому засіданні з викликом осіб, які беруть участь у справі, після закінчення підготовчого провадження.

Наведені положення процесуального закону у контексті встановлених вище обставин дають підстави суду апеляційної інстанції погодитися з твердженням Апелянта про неповідомлення останнього судом першої інстанції про дату, час та місце судового розгляду справи, який відбувся 07.09.2017 року.

Однак, на переконання судової колегії, вказане порушення судом першої інстанції норм процесуального права не може бути саме по собі підставою для скасування судового рішення з огляду на таке.

Як було зазначено вище, в ухвалі Черкаського окружного адміністративного суду від 18.08.2017 року про відкриття провадження у справі було зобов'язано Відповідача у строк до 30.08.2017 року надати суду письмові пояснення (заперечення) щодо позову, а в разі невизнання останнього - всі докази на підтвердження своїх заперечень. Однак, матеріали справи не містять доказів виконання ФОП ОСОБА_2 вимог судового рішення щодо подання пояснень (заперечень) та доказів на їх підтвердження, у зв'язку з чим посилання Апелянта на порушення судом першої інстанції процесуальних прав Відповідача, передбачених ст. ст. 49, 51 КАС України, є безпідставним.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції може встановити нові обставини, якщо вони не встановлювалися судом першої інстанції у зв'язку із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зі змісту вищевикладеного вбачається, що законодавець передбачив процесуальні повноваження суду апеляційної інстанції досліджувати докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, як з власної ініціативи, так і за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, за умови відповідного обґрунтування останніми причин ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованого відхилення їх судом першої інстанції.

Разом з тим, посилаючись на порушення Черкаським окружним адміністративним судом норм процесуального права, Відповідач не був позбавлений можливості надати разом з апеляційною скаргою будь-які докази на підтвердження обґрунтованості своєї позиції у випадку заперечення проти позовних вимог, однак їх подання до суду апеляційної інстанції не забезпечив.

При цьому судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, а допущені порушення норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим підстав для скасування судового рішення з наведених в апеляційній скарзі доводів немає.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко