Справа № 806/2775/17
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 року м.Житомир справа № 806/2775/17

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Алексюк Т.В.,

за участю: позивача, представника позивача, представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 13.09.2017 №1137 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 15.09.2017 №177 о/с про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 за п.6 ч.1 ст.77 ЗУ "Про Національну поліцію", у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення;

- поновити позивача на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області з 16.09.2017;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 16.09.2017 по дату постановлення рішення по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідачем безпідставно та незаконно прийнято наказ від 13.09.2017 №1137 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" та наказ від 15.09.2017 №177 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), оскільки під час проведення службового розслідування відповідачем не досліджено всіх обставин справи. Зокрема, не враховано той факт, що з наказом від 29.08.2017 №699 "Про організацію стажування", відповідно до якого позивача відряджено з 01.09.2017 для проходження стажування в підпорядкування начальника ГУНП в Донецькій області, позивач не був ознайомлений, а тому не мав можливості його виконати. Крім того, у період з 30 серпня 2017 року по 15 вересня 2017 року позивач перебував на лікуванні в денному стаціонарі за місцем проживання, про що повідомив керівництво Коростенського ВП ГУНП. З огляду на це позивач вважає своє звільнення незаконним, просить поновити його на роботі та стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, який відбувся через незаконне звільнення.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав викладених в письмових запереченнях. В обґрунтування останніх вказав, що підставою прийняття наказу про звільнення позивача зі служби в поліції став наказ ГУНП в Житомирській області від 13.09.2017 №1137, яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за фактом порушення службової дисципліни. Так, службовим розслідуванням встановлено, що підполковник поліції ОСОБА_1 не прибув до ГУНП в Житомирській області 01.09.2017 для проведення інструктажу та виїзду у відрядження на стажування до Донецької області відповідно до наказу ГУНП в Житомирській області №699 від 29.08.2017 без поважних причин. Крім того, позивач в ході судового розслідування відмовився надавати будь-які пояснення з вказаного приводу. За таких обставин, відповідач вважає, що приймаючи рішення про призначення та проведення службового розслідування та про звільнення ОСОБА_1 із служби в поліції діяв у межах своєї компетенції та керуючись нормами, які регулюють проходження служби в поліції, а тому доводи позивача в адміністративному позові є безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебував на службі в органах внутрішніх справ України, з 07.11.2015 призначений на службу в Національну поліцію (а.с.11).

На підставі рапорту начальника УКЗ ГУНП в Житомирській області від 01.09.2017 про ігнорування начальником сектору реагування патрульної поліції №2 Коростенського ВП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_1 наказу ГУНП в Житомирській області №699 від 29.08.2017 "Про організацію стажування" призначено службове розслідування відповідно до наказу ГУНП в Житомирській області №740 від 08.09.2017 (а.с.13).

За результатами вказаного службового розслідування складено відповідний висновок від 12 вересня 2017 року (а.с.14-18).

На підставі висновків зазначеного службового розслідування, відповідно до наказу ГУНП у Житомирській області №1137 від 13.09.2017, за грубе порушення службової дисципліни, невиконання вимог ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", в частині неухильного дотримання Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, поваги та охорони честі держави, згідно несення високого звання поліцейського, ст.ст. 4, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, в частині не дотримання статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, обов'язку бути прикладом у дотриманні дисципліни й законності, а саме: невиконання наказів начальника, що призвело до ігнорування наказу ГУНП від 29.08.2017 №699 "Про організацію стажування", неприбуття до ГУНП в Житомирській області для проведення інструктажу та невиїзду у встановлені строки у відрядження, накладено на начальника сектора реагування патрульної поліції №2 Коростенського ВП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с.19).

Наказом т.в.о. начальника УКЗ ГУНП в Житомирській області № 1777 о/с від 01 вересня 2017 року підполковника поліції ОСОБА_1 начальника сектора реагування патрульної поліції №2 Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України "Про Національну поліцію" з 15 вересня 2017 року (а.с.20).

Позивач, не погодившись із вказаними наказами відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначаються Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Частиною 1 статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов'язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Частиною 2 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов'язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону, якою в свою чергу визначено, що призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), норми якого застосовуються до поліцейських до набрання чинності Дисциплінарним статутом Національної поліції України, визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно статті 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Пунктом 8 частини 1 статті 12 Дисциплінарного статуту визначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися дисциплінарне стягнення у виді звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до частини 15 статті 14 Дисциплінарного статуту звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Отже, застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, який може застосовуватись за скоєння поліцейським дисциплінарного проступку, який є несумісним з подальшим проходженням ним служби в органах Національної поліції.

Так, наказом МВС України від 12.03.2013 № 230 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2013 р. за № 541/23073), затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (надалі - Інструкція), яка визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні.

Підпунктом 2.1 Інструкції визначено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб рядового і начальницького складу чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового і начальницького складу і можуть викликати суспільний резонанс.

У той же час, суд звертає увагу на те, що підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни.

Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Відповідно до п. 8.1. Інструкції підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Згідно п.8.7. Інструкції висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником.

Абз.1 п.5.4. Інструкції передбачає, якщо вину особи рядового і начальницького складу повністю доведено, начальник приймає рішення про притягнення її до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Судом встановлено, що листом Національної поліції України від 03.08.2017 №8411/01/12-2017, відповідно до вимог розділу ІХ Положення про організацію післядипломної освіти працівників НП України, затвердженого наказом МВС України від 24.12.2015 №1625, визначено направлення поліцейських для проходження стажування на відповідних засадах у підрозділах ГУНП в Донецькій або Луганській областях.

Як встановлено службовим розслідуванням та не заперечується позивачем, з вказаним листом 28.08.2017 ознайомлено ОСОБА_1, про що свідчить його підпис у відомості.

Водночас, у даному листі конкретно не вказано поліцейських, які проходитимуть вказане стажування, не визначено умови даного стажування.

Наказом ГУНП в Житомирській області №699 від 29.08.2017 на виконання листа від 03.08.2017 №8411/01/12-2017 відряджено терміном на чотири місяці з 01 вересня 2017 року до Донецької області в підпорядкування начальника ГУНП Донецької області для проходження стажування, зокрема підполковника поліції ОСОБА_1 Згідно вказаного наказу, поліцейських зобов'язано прибути до актового залу ГУНП 01 вересня 2017 року о 12:00 для проведення інструктажу та подальшого виїзду у відрядження (а.с.48).

У висновку про результати службового розслідування від 12.09.2017 зазначено, що підполковник поліції ОСОБА_1 на визначену наказам дату до ГУНП в Житомирській області не прибув для виїзду на стажування до іншого центрального органу поліції.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази ознайомлення ОСОБА_1 з наказом №699 від 29.08.2017.

Як зазначив позивач в судовому засіданні, йому не було відомо про вказаний наказ.

Отже, позивач був позбавлений можливості виконати наказ, про який йому не було відомо.

Крім того, з 30 серпня 2017 року по 15 вересня 2017 року позивач перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності серії АДД № 124136 від 30.08.2017 (а.с. 29).

В ході службового розслідування 11.09.2017 позивач з посиланням на ст.63 Конституції України відмовився надавати пояснення та повідомив, що з 30.08.2017 перебуває на лікуванні в Коростенській ЦМЛ і пояснення будуть надані після закінчення лікування (а.с.57).

На запит відповідача, Коростенська ЦМЛ листом від 12.09.2017 повідомила, що ОСОБА_1 не надавав дозволу лікарні розголошувати інформацію про стан його здоров'я (а.с.58). Слід зазначити, що лікарня і не спростувала інформацію щодо перебування позивача на лікуванні.

Разом з тим, відповідач пояснення позивача щодо перебування на лікуванні не врахував та дійшов висновку щодо невиконання позивачем наказу №699 від 29.08.2017 без поважних причин.

Враховуючи, що позивача не було належним чином повідомлено про наказ №699 від 29.08.2017, він перебував на лікарняному з 30.08.2017 по 15.09.2017, про що повідомив керівництво, суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутній склад дисциплінарного проступку, а саме порушення службової дисципліни в частині невиконання наказу №699 від 29.08.2017, а тому відсутні підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наказ ГУНП у Житомирській області від 13 вересня 2017 року №1137 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" щодо накладення на начальника сектора реагування патрульної поліції №2 Коростенського ВП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та наказ ГУНП у Житомирській області від 15 вересня 2017 року №77 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення) є протиправними, а тому такі накази підлягають скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи те, що позивача було протиправно звільнено зі служби в поліції, суд дійшов висновку, що позивач підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений.

При цьому суд керується позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 28.10.2014 (№ рішення у ЄДРСР 41602330), відповідно до якої у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено

Як зазначалось, ОСОБА_1 звільнено з 15 вересня 2017 року.

Відповідно до п.2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом від 29.07.1993 р. № 58, днем звільнення вважається останній день роботи.

Таким чином, позивач підлягає поновленню на службі в поліції на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області з 16 вересня 2017 року.

Стосовно вимог позивача про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд звертає увагу на наступне.

Нормами ч. 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Верховний Суд України у постанові від 14 січня 2014 року (справа №21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Відповідно до п.2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

За приписами абз.3 п.3 Порядку №100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

В пункті 6 Постанови "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24 грудня 1999 року №13 Пленум Верховного Суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Відповідно до п.9 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Як вбачається з довідки ГУНП у Житомирській області від 15.09.2017 №91483/29/01-2017, загальна сума нарахованого грошового забезпечення за період з липня 2017 року по серпень 2017 року становить 21053,2 грн.

Відповідно до матеріалів справи судом установлено, що кількість днів вимушеного прогулу станом на час ухвалення даного рішення, тобто у період з 16.09.2017 по 30.10.2017 становить 45 календарних днів, у зв'язку з чим сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню на користь позивача, становить: 339,56 грн. * 45 календарних днів, що дорівнює сумі 15280,20 грн.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 256 КАС України, постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Беручи до уваги викладену процесуальну норму суд вважає, що постанова у частині поновлення на посаді та стягнення суми середнього заробітку, у межах суми стягнення за один місяць, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, всупереч наведеним нормам відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено тих обставин, що стали підставою для прийняття оскаржуваних наказів, на підставі яких позивача ОСОБА_1 звільнено з посади начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів зібраних у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 158-163, 167, 186, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 13.09.2017 №1137 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 15.09.2017 №177 о/с про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області з 16 вересня 2017 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 16.09.2017 по 30.10.2017 у розмірі 15280 (п'ятнадцять тисяч двісті вісімдесят) грн.20 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області з 16 вересня 2017 року та стягнення грошового забезпечення за один місяць.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст постанови виготовлено: 06 листопада 2017 р.