Справа № 607/14105/17
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

30 жовтня 2017 року м. Київ К/800/31920/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 травня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання поновити виплату пенсії, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 3 жовтня 2017 року касаційну скаргу залишено без руху у зв'язку з невідповідністю вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України, а особі, яка її подала, надано строк для усунення вказаних недоліків.

У визначений строк недоліки усунуто.

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо перерахунку та проведення відрахування з пенсії коштів, передбачених статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» неправомірними та зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області поновити пенсію в сумі, визначеної на дату призначення йому пенсії з травня 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з 22 березня 2015 року він отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 6080,75 грн. Проте з травня 2016 року розмір його пенсії становив 4207,47 грн, у зв'язку з чим позивач звернувся до відповідача за відповідним роз'ясненням. У відповідь на звернення, позивачу листом від 21 червня 2016 року повідомлено про те, що у травні 2016 року його пенсію перераховано з дати її призначення пенсії з 22 березня 2015 року по 30 квітня 2016 року, оскільки виникла переплата пенсії в сумі 18397,59 грн, яка на підставі розпорядження Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 24 травня 2016 року відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» утримується з пенсії позивача у розмірі 20% пенсії починаючи з червня 2016 року до повного погашення.

Підставою для цього стало те, що довідка про заробітну плату позивача від 4 січня 2012 року №1 завірена печаткою, на якій відсутній код ЄДРІІОУ, а кооператив «Прогрес» не включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Проте позивач стверджує, що згідно поданих ним у 2015 році довідок про заробітну плату для обчислення пенсії, посадовими особами Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області проведено перевірку і складено Акт від 4 червня 2015 року №963, відповідно до якого взято до уваги його заробіток, отриманий у кооперативі «Прогрес» згідно довідки від 4 січня 2012 року №1. Тобто на момент призначення пенсії у 2015 році ці ж самі вказані документи управління Пенсійного фонду взяло до уваги, як належні, а на даний час позиція відповідача змінилась з невідомих позивачу підстав. Враховуючи викладене, позивач вважає неправомірним те, що фактично заднім числом (зі спливом року) відповідачем не враховано вказаний Акт перевірки, який ніким не визнано неправомірним чи протиправним.

Крім того позивач посилається на те, що при поданні документів на призначення пенсії ним не допущено зловживань, а надані ним документи при подані заяви про призначення пенсії за віком видані позивачу за місцем його роботи, його вини немає у тому, що на печатці відсутній код ЄДРПОУ, а також немає вини в тому, що вказаний кооператив «Прогрес» не включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 травня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року, позов задоволено.

Визнано дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо перерахування позивачу пенсії та проведення відрахування з пенсії коштів передбачених статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» неправомірними.

Зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області поновити позивачу пенсію в сумі, визначеній на дату призначення пенсії, з травня 2016 року.

Так, судами встановлено, що 24 березня 2015 року позивач звернувся до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про призначення йому пенсії за віком та надав до відповідача довідки про заробітну плату за періоди роботи з 1 серпня 1977 року по 10 травня 1978 року в Тернопільському районному управлінні сільського господарства (видана Управлінням агропромислового розвитку Тернопільської районної державної адміністрації); з 12 грудня 1978 року по 25 жовтня 1982 року в Тернопільському райкомі ЛКСМ України (видана Державним архівом Тернопільської області Тернопільської обласної державної адміністрації); з 1 січня 1983 року по 25 червня 1985 року в колгоспі ім. Енгельса (видана Тернопільським державним архівом Тернопільської районної державної адміністрації); з 1 липня 1985 року по 2 березня 1989 року в колгоспі «Комунар» (видана Архівним відділом Тернопільської районної державної адміністрації); з 2 березня 1989 року по 25грудня 1989 року по сумісництві в кооперативі «Прогрес» (видана кооперативом «Прогрес»); з 2 березня 1989 року по 7 серпня 1998 року в сільськогосподарському товаристві «Поділля» (видана ПП «Онікс»); з 1 березня 1999 року по 30 червня 2000 року в Приватному підприємстві «Онікс» (видана цим підприємством).

Актом Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 4 червня 2015 року №963 про результати перевірки достовірності подання довідки про заробіток у підприємстві «Прогрес» для обчислення пенсії позивачу розбіжностей між довідкою про заробітну плату від 4 січня 2012 року №1 та книгами нарахувань заробітної плати за період з 1985 року по 1989 рік не виявлено, у зв'язку з чим позивачу призначено пенсію за віком з 22 березня 2015 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». За результатами нарахування пенсії при її призначенні розмір пенсії станом на 1 квітня 2015 року позивача становив 6080,75 грн.

Відповідно до службової записки від 12 квітня 2016 року заступника начальника відділу контрольно-перевірочної роботи Тернопільського об'єднаного управління, вирішено не враховувати Акт перевірки від 4 червня 2015 року №963 у зв'язку з тим, що довідка про заробітну плату позивача №1 від 4 січня 2012 року у кооперативі «Прогрес» завірена печаткою, на якій відсутній код ЄДРПОУ, а сам кооператив «Прогрес» не включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру.

У травні 2016 року Тернопільським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснено перерахунок пенсії позивача з дати її призначення (з 22 березня 2015 року) та встановлено переплату пенсії за період з 22 березня 2015 року по 30 квітня 2016 року в сумі 18397,59 грн, яка на підставі розпорядження від 24 травня 2016 року відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» утримується з пенсії позивача у розмірі 20% пенсії з червня 2016 року до повного погашення боргу.

Також судами встановлено, що згідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №1, виданої 4 січня 2012 року кооперативом «Прогрес», позивачу у період з 2 березня 1989 року по 25 грудня 1989 року виплачувалась заробітна плата за роботу по сумісництві в кооперативі «Прогрес».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відсутність коду ЄДРПОУ на печатці, якою завірена довідка про розмір заробітної плати позивача, а також те, що кооператив «Прогрес» не включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не є виною позивача, обов'язок вірного розрахунку розміру пенсії покладено на відповідача та саме ним не подано доказів зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, а тому дії відповідача щодо перерахування пенсії позивача у травні 2016 року та проведення відрахування з неї коштів з підстав, передбачених статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», є протиправними.

Також суди виходили з показань свідка ОСОБА_3, який пояснив суду, що у 1989 - 1995 роках він працював директором кооперативу «Прогрес» та підтвердив, що позивач працював на посаді бухгалтера даного кооперативу та отримував заробітну плату в розмірах, що відображені у книгах нарахувань заробітної плати.

Крім того, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на час діяльності кооперативу «Прогрес» та на час роботи позивача в ньому законодавцем не ставились вимоги щодо реєстрації кооперативу як юридичної особи при його створенні (правоздатність юридичної особи виникала з моменту затвердження її статуту або положення, створення кооперативу не обумовлюється якимось спеціальним дозволом) та щодо обов'язкового зазначення ідентифікаційного коду на печатці кооперативу. При цьому створений з 1993 року Державний реєстр звітних (статистичних) одиниць України, а в подальшому Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, мали на меті забезпечення єдиного державного обліку всіх господарюючих суб'єктів, забезпечення єдиних принципів ідентифікації суб'єктів господарської діяльності, накопичення статистичної інформації. Вимога щодо обов'язкового зазначення на печатках і штампах суб'єкта господарювання відомостей про код ЄДРПОУ законодавцем встановлена лише з 2004 року.

Крім того, апеляційний суд виходив з того, що дані до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України вносились на основі Державного реєстру звітних (статистичних) одиниць України із збереженням присвоєних суб'єктам господарської діяльності ідентифікаційних кодів. Так, до матеріалів справи долучено витяг з «ІКІС ПФУ: Відомості з реєстру страхувальників. Картка страхувальника», згідно з яким кооператив «Прогрес» з кодом ЄДРПОУ страхувальника 14034159 знято з обліку в МДЗУ 15 березня 2015 року. Тобто відсутність коду ЄДРПОУ на печатці кооперативу та не включення такого до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців не може бути достатньою підставою для вилучення спірного періоду зі стажу, який дає право на призначення та нарахування пенсії, оскільки обов'язковість таких вимог на момент створення та діяльності кооперативу «Прогрес» законодавцем не встановлювалась. При цьому, довідка про заробітну плату №1 від 4 січня 2012 року не є ані обліковим, ані звітним документом.

Також суд апеляційної інстанції виходив з того, що сама по собі відсутність записів у трудовій книжці чи відсутність індивідуальних відомостей про застраховану особу (сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України) не може бути достатнім та належним доказом підтвердження відсутності трудових відносин як позивача так і інших працівників з кооперативом «Прогрес». А тому працюючи в кооперативі за сумісництвом час роботи в такому підприємстві підлягав включенню до трудового стажу, оскільки кооператив вносив за позивача у державний фонд соціального страхування відповідні відрахування від своїх доходів у порядку і розмірах, встановлених діючим на той час законодавством.

Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

У касаційній скарзі Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області посилається на те, що службовою запискою від 12 квітня 2016 року відкликано Акт перевірки від 4 червня 2015 року №963 заробітної плати позивача з 1 січня 1985 року по 31 грудня 1989 року в кооперативі «Прогрес», у зв'язку з тим, що даний кооператив не включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Крім того, даний кооператив не перебував на обліку у державних органах, що підтверджено довідками Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції, Тернопільської міжрайонної виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та інформацією Головного управління статистики у Тернопільській області. Відповідно до наданих позивачем довідок відповідачем обрано оптимальний варіант його заробітку, який відповідає періоду роботи в кооперативі «Прогрес», та із врахуванням даного періоду призначено пенсію.

Крім того, відповідач посилається на те, що даний Акт підписаний директором кооперативу «Прогрес» ОСОБА_3, який станом на 4 червня 2015 року згідно трудової книжки не працював у вказаному кооперативі, оскільки був звільнений ще 28 червня 2012 року, а у індивідуальних відомостях про застраховану особу ОСОБА_3 стаж його роботи в кооперативі «Прогрес» взагалі відсутній.

Проте із вказаними доводами Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області погодитись не можна з огляду на те, що відповідно до частини 1 статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Згідно з частиною 1 статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Враховуючи викладене, необхідною умовою для стягнення надмірно виплачених сум пенсії є, зокрема, зловживання з боку пенсіонера щодо підроблених документів або подання свідомо неправдивих відомостей.

В свою чергу відповідачем у встановленому законом порядку не доведено факт зловживань з боку позивача, його вини чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання переплати пенсії.

Крім того, відповідачем не доведено, та не встановлено в ході розгляду справи, що довідка, яка, як стверджує відповідач, містила недостовірну інформацію щодо заробітної плати позивача, була написана або виправлена саме ним, а тому відповідачем не доведено факт вчинення зловживань з боку позивача, що призвело до безпідставної виплати йому надміру виплаченої пенсії.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 травня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання поновити виплату пенсії, а додані до касаційної скарги матеріали повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець