Справа № 264/4284/17
Суддя: Литвиненко Н. В.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/4284/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2017 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н.В. , при секретарі Конівченко Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тимчасово виконуючого обов'язки начальника Кальміуського районного відділу у м.Маріуполі Головного управління державної міграційного служби України в Донецькій області Ткачової Ліни Василівни про поновлення строку звернення до суду та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказала, що 10.08.2017 року посадовою особою відповідача був винесена постанова, якою її було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 206 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. Згідно постанови від 10.08.2017 року позивачка, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, в порушення встановлених правил перебування іноземців в Україні, надала з 20.11.2016 року житло громадянину Грузії ОСОБА_5, який прибув в Україну 20.10.2013 року та термін його законного перебування закінчився 17.01.2014 року та на теперішній час проживає незаконно. Із даною постановою не згодна та вважає її неправомірною, оскільки вона винесена без врахування всіх обставин справи. Так, їй не було відомо, що ОСОБА_5 порушує правила перебування іноземців в Україні, в результаті чого при винесенні постанови посадовою особою відповідача не було наведено доказів її вини. Нею був пропущений строк звернення до суду з позовом, оскільки при винесенні постанови їй взагалі не роз'яснили можливості її оскарження, а також не вручили копії постанови. Просила поновити строк звернення до суду, скасувати постанову ПН МВО №049932 від 10.08.2017 року, винесену т.в.о. начальника Кальміуського РВ в м.Маріуполі ГУ ДМС в Донецькій області Ткачовою Л.В. за ст. 206 КУпАП, звільнити позивачку від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням в силу ст. 22 КУпАП.

Позивачка в судовому засіданні обставини викладені в позові підтримала та пояснила, що вона мешкає АДРЕСА_1. Із громадянином Грузії ОСОБА_5 вона знайома на протязі чотирьох років, зустрічалась із ним та він з грудня 2016 року став в неї проживати. Вона бачила його паспорт та знала, що він є громадянином Грузії. Вона не ховала ОСОБА_5 та не ознайомлювалась із правилами знаходження на території України іноземців. Протокол про адміністративне правопорушення вона одразу на руки не отримувала, після винесення постанови їй вручили квитанцію на сплату штрафу в сумі 5100 грн., але про те, що вона має право оскаржувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, їй не роз'яснювали, а також не повідомили за якою статтею її притягнули до відповідальності. Протокол та постанову вона підписувала, але не читала. Вважає, що постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Відповідач Ткачова Л.В. в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що 03.08.2017 року під час проведення на території Центрального району м.Маріуполя операції «Мігрант» з виявлення іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, співробітниками Центрального РВ у м.Маріуполі спільно із співробітниками УБЗПТЛ ГУНП в Донецькій області на ринку «Каліфорнія» був встановлений громадянин Республіки Грузія ОСОБА_5, уродженець Республіки Грузія, який проживав на території України без документів та реєстрації, надав посвідчення водія серії НОМЕР_1, виданого ДАІ Республіки Грузія 27.05.2006 року. Національний паспорт громадянина Республіки Грузія з його слів він втратив, за заявою про втрату паспорту нікуди не звертався. ОСОБА_5 перебував на території України з порушенням вимог чинного законодавства. За фактом вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_5 було винесено рішення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП. При опитуванні ОСОБА_5 зазначив, що прилетів до України літаком 20.10.2013 року через аеропорт «Донецьк» за запрошенням рідного брата ОСОБА_4, який надав йому житлову площу в АДРЕСА_3. Останнім часом ОСОБА_5 мешкав із своєю співмешканкою ОСОБА_1 в її власному житлі АДРЕСА_1, де зареєстрована та фактично проживає ОСОБА_1 Співробітниками Центрального РВ у м.Маріуполі було передано інформацію щодо порушення вимог чинного законодавства України власником житла ОСОБА_1 для вжиття відповідних заходів. 10.08.2017 року відносно позивачки був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 206 КУпАП. В своєму поясненні позивачка зазначила що саме з 20.11.2016 року ОСОБА_5 приїздив до її квартири та вони почали жити разом, про те, що він втратив паспорт їй було відомо, але з його слів, він кожні три місяці переїздив через кордон та до моменту втрати паспорту знаходився в Україні законно. Таким чином, позивачка підтвердила факт проживання в неї іноземця. 10.08.2017 року було винесено постанову ПН МДО 049932 про накладення адміністративного стягнення відносно позивачки за ст. 206 КУпАП у виді штрафу в розмірі 5100 грн. Для наявності складу адміністративного правопорушення достатньо самого факту надання житла. Крім того, 10.08.2017 року позивачці була вручена копія постанови про накладення на неї адміністративного стягнення, про що свідчить її підпис, а тому посилання ОСОБА_1 на поважність пропуску повернення до суду з позовом є необгрунтованими. Просила відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до постанови ПН МДО №049932 від 10.08.2017 року, винесеної т.в.о. начальника Кальміуського РВ у м.Маріуполі ГУ ДМС в Донецькій області Ткачовою Л.В. відносно ОСОБА_1 за ст. 206 КУпАП, 10.08.2017 року о 16-00 годині встановлено, що ОСОБА_1, яка надає житлову площу за адресою: АДРЕСА_1, з 20.11.2016 року громадянину Грузії ОСОБА_5, який прибув в Україну зі слів 20.10.2013 року, термін законного перебування закінчився 17.01.2014 року та на теперішній час проживає незаконно. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 206 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн.

Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог, суд виходив з такого.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи органу внутрішніх справ у справах про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено, зокрема, в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних повноважень.

Аналізуючи ці норми законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами органів внутрішніх справ, які зобов'язані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону.

Діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Відповідно до ст. 1 ч.1 п. 20 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» приймаюча сторона - зареєстровані в установленому законом порядку українські підприємства, установи та організації, представництва (філії) іноземних підприємств, установ, організацій, представництва міжнародних організацій, а також фізичні особи (громадяни України, іноземці та особи без громадянства), які постійно проживають або тимчасово перебувають на території України у зв'язку з навчанням, стажуванням, роботою, або на інших законних підставах, та запрошують чи приймають іноземців та осіб без громадянства.

Згідно із ч.1, ч.3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Частиною 2 ст. 17 Закону передбачено, що документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

Позивачка вказує як в судовому засіданні, так і в протоколі про адміністративне правопорушення, що громадянин Республіки Грузія ОСОБА_5 дійсно проживав в її квартирі АДРЕСА_1 з 20 листопада 2016 року.

Статтею 206 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за надання громадянами іноземцям та особам без громадянства житла, транспортних засобів, сприяння їх незаконній реєстрації, оформленню документів на проживання чи навчання, прийняттю на роботу, а також надання інших послуг на порушення встановлених правил перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні і правил транзитного проїзду їх через територію України, якщо ці дії безпосередньо не пов'язані із незаконним переправленням осіб через державний кордон України.

Разом з цим, суб'єктом адміністративного проступку, передбаченого ст. 206 КУпАП є фізичні осудні особи, що досягли 16- річного віку. Суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таким чином, законодавством не оговорено надання житла умовами наявності власності на це житло, достатньо самого факту надання житла та позивачкою визнано, що громадянин Грузії ОСОБА_5 проживав в квартирі АДРЕСА_1. Позивачка заперечень з приводу його проживання не висловлювала та не повідомляла про це відповідні органи, в зв'язку з чим, доводи ОСОБА_1 про неможливість її притягнення до адміністративної відповідальності не відповідають обставинам справи.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В судовому засіданні представником відповідача в повній мірі доведено правомірність винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1

Враховуючи викладене, підстав для визнання неправомірною та скасування постанови від 10.08.2017 року по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд не вбачає.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Статтею 289 КУпАП передбачено, що скаргу по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Так, посилання ОСОБА_1 про те, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови їй не вручили їх копій, в результаті чого вона пропустила десятиденний строк звернення до суду, спростовуються зібраними по справі доказами, а саме в постанові та в протоколі позивачка власноруч розписалася за їх отримання, тому суд не знаходить підстав для поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду з даним позовом.

Керуючись ст.ст. 17, 18, 41, 70, 71, 99, 159, 162, 163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Тимчасово виконуючого обов'язки начальника Кальміуського РВ у м.Маріуполі Головного управління державної міграційного служби України в Донецькій області Ткачової Ліни Василівни про поновлення строку звернення до суду та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Н. В. Литвиненко