Справа № 303/5063/17
Суддя: Пак М. М.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/5063/17
ряд. стат. звіту -18
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 листопада 2017 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого - судді Пак М.М.

секретар судового засідання Тромпак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 1 взводу 2 батальйону УПП у м.Ужгород та м.Мукачево ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення ,-

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти 1 взводу 2 батальйону УПП у м.Ужгород та м.Мукачево ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Адміністративний позов мотивує тим, що 30 серпня 2017 року, інспектором роти 1 взводу 2 батальйону УПП у м.Ужгород та м.Мукачево ОСОБА_2 винесено Постанову Серії АР №503658 у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо нього (ОСОБА_1А.), що він керуючи автомобілем марки NISSAN TIIDA, державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по дорозі Київ - Чоп М06 на 717 + 50 м., не виконав вимоги дорожнього знаку 3.41 Стоп - контроль та дорожньої розмітки 1.12 Стоп - лінія та здійснив проїзд без зупинки, чим порушив п.п.8.4 в Правил дорожнього руху України. Так, Постанова не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства з таких підстав: рухаючись на вищевказаному автомобілі по автодорозі Київ-Чоп на 707 км. в Нижніх воротах, під'їхавши до стаціонарного поста Нижні ворота, його зупинив Відповідач та повідомив його, що він порушив вимогу дорожнього знаку 3.41 Стоп - контроль та дорожньої розмітки 1.12 Стоп -лінія та здійснив проїзд без зупинки, чим порушив пп.. 8.4 в Правил дорожнього руху України. Однак, на звинувачення відповідача він заперечив, щодо порушення правил дорожнього руху України та пояснив йому, що забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня перед знаком. Враховуючи відсутність розмітки 1.12, він вчинив згідно до Правил дорожнього руху України. Відповідач повідомив, що в нього є пояснення свідків які ніби-то бачили, що він порушив правила дорожнього руху, на його вимогу ознайомити з даними поясненнями відповідач відмовив йому. Так, відповідач - інспектор роти 1 взводу 2 батальйону УПП у м.Ужгород та м.Мукачево ОСОБА_2 не надав жодних доказів його порушення і єдиним аргументом, яким він користувався під час бесіди з ним, були невідомі йому дані, зі слів Відповідача. Однак в Постанові відповідач не зазначив будь-яких доказів вчинення ним правопорушення. Тому звертається до суду та просить, визнати незаконними і неправомірними дії інспектора роти 1 взводу 2 батальйону УПП у м.Ужгород та м.Мукачево ОСОБА_2 по складанню Постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, а Постанову серії АР №503658 від 30 серпня 2017 року у вищевказаній справі визнати недійсною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити, за відсутності у його діях складу правопорушення.

Позивач - ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, адміністративний позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задоволити.

Відповідач - інспектор роти №1 взводу 2 батальйону УПП в містах Ужгород та м.Мукачево ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому на підставі ч.4 ст.128 КАС України, суд знаходить за можливе розглянути справу у відсутності незявившихся відповідачів.

У свою чергу, від представника управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 надійшло заперечення на адміністративний позов

-2-

ОСОБА_1, яке мотивує тим, що вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до Постанови у справі про адміністративне правопорушення від 30 серпня 2017 року, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки NISSAN TIIDA, державний номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі М-06 Київ-Чоп, 717 км + 500 м, порушив вимогу дорожнього знаку 3.41 Контроль, здійснив проїзд без зупинки, чим порушив п.8.4 в Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.Так, факт вчинення адміністративного правопорушення було помічено патрульними поліцейськими і відповідно було відреаговано. Постанова у справі про адміністративне правопорушення була оголошена позивачу, а права детально роз'яснені. Тому на підставі вищенаведеного представник УПП у містах Ужгород та Мукачево ДПП ОСОБА_3 просить у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серії АР №503658 від 30 серпня 2017 року, складеної інспектором взводу 1 батальйону 2 УПП у містах Ужгород та Мукачево ОСОБА_2, до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень, притягнуто ОСОБА_1, за те, що о 19 годині 38 хвилин - 30 серпня 2017 року він керуючи автомобілем марки NISSANTIIDA, державний номерний знак НОМЕР_2 на автодорозі Київ - Чоп М-06 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.41 Стоп-Контроль та дорожньої розмітки 1.12 Стоп-лінія та здійснив проїзд без зупинки, чим порушив пункт 8.4 в Правил дорожнього руху України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п.4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1,3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як передбачено ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Диспозицією частини 1 ст. 122 КУпАП, передбачено, що за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування

-3-

транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року у справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини першої статті 276 КУпАП, яка передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині зазначеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущенного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов до висновку, що інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 122 КУпАП, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

В судовому засіданні також було встановлено, що відповідачем протокол про адміністративне правопорушення не складався, а відразу була винесена постанова, хоча позивач не погоджувався з правопорушенням.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як передбачено ч. 2 ст. 71 КАС України, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкту владних повноважень обовязок з доведення правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин відповідач у справі зобовязаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та, зокрема, довести факт вчинення позивачем

-4-

порушення Правил дорожнього руху відповідними доказами.

При цьому, для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був відносним і допустимим. Відносний доказ - це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані - це дані, які маючи зв'язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказуваних фактів. А допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також, коли законодавець допускає його використання.

Таким чином, відповідачем жодного належного та допустимого доказу, що передбачено статтею 251 КАС України і який би підтверджував факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення - суду не представлено.

При таких обставинах встановити в судовому засіданні правомірність прийнятого відповідачем рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення не можливо, а тому вимоги позивача ОСОБА_1 щодо визнання постанови в справі про адміністративне правопорушення протиправною та її скасування є підставними і такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову зокрема, про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень.

Одночасно, позивач також просить закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення. Разом з тим, позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають, оскільки вирішення вказаного питання відноситься до компетенції органу, яким вирішується справа про адміністративне правопорушення по суті і не входить до компетенції суду адміністративної юрисдикції.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 11, 17, 19, 69-71, 128 ч.2, 158 - 163, 167 КАС України, ст.ст. 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 1 взводу 2 батальйону УПП у м.Ужгород та м.Мукачево ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задоволити частково.

Постанову Серії АР №503658 від 30 серпня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень 00 копійок - скасувати.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Головуючий М.М.Пак