Справа № 825/1617/17
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2017 року м.Чернігів Справа № 825/1617/17

Чернігівський окружний адміністративний суд

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

представників позивача ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу № 825/1617/17 за адміністративним позовом Дочірнього підприємства фірма "Автопостач-маркет" Публічного акціонерного товариства "Чернігівська товарно-сировинна компанія" до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом Дочірнього підприємства фірма "Автопостач-маркет" Публічного акціонерного товариства "Чернігівська товарно-сировинна компанія" (далі- ДП фірма "Автопостач-маркет" ПАТ "Чернігівська товарно-сировинна компанія", позивач) до Головного управління ДФС у Чернігівській області (далі-ГУ ДФС у Чернігівській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 08.08.2017 № НОМЕР_1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що ГУ ДФС у Чернігівській області у ДП фірма "Автопостач-маркет" ПАТ "Чернігівська товарно-сировинна компанія" проведена перевірка податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, за результатами якої складено акт, в якому зафіксовано, що ДП фірма "Автопостач-маркет" ПАТ "Чернігівська товарно-сировинна компанія" передало ТОВ "Делфін Індастрі Україна" на переробку гліцерин в кількості 139970,74 грн., у т.ч. у листопаді 2016 р. 54309,25 кг, у грудні 2016р. 84517,88 кг та у березні 2017р. 1143.61 кг для давальницької переробки, проте, не підтвердило його використання при виробництві тосолу-25 та вищезазначені обсяги гліцерину на підприємство не повертались. Платник бухгалтерського обліку відображав списання гліцерину у листопаді, грудні 2016 року, березні 2017 року на 26-96% більше від базової норми, яка застосовується у липні-жовтні 2016 року, січні-лютому 2017 року. Отже, в даному випадку база оподаткування операцій з безоплатної передачі гліцерину була нижче ціни його придбання. Таким чином, у підприємства виникає обовязок нарахувати податкові зобовязання з податку на додану вартість на перевищення ціни придбання гліцерину над фактичною ціною його постачання (безоплатно). З таким висновком позивач не погоджується, оскільки гліцерин, який передавався ТОВ "Делфін Індастрі Україна" в якості сировини в листопаді, грудні 2016 року та березні 2017 року був використаний в господарській діяльності підприємства, а списання гліцерину відбувалось у суворій відповідності до вимог ТУ У 24.6-4:2010, а саме не менше 40%. Крім того, позивач звернув увагу на те, що збільшення вмісту гліцерину у виробництво готової продукції відбувалось за письмовими зверненнями покупців. Вважає, що висновки відповідача про порушення позивачем п. 188.1. ст. 188, п. 189.1. ст. 189, п. 198.5. ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України, в результаті списання гліцерину на 26-96% більше від базової норми (40,6%), при його переробці в давальницьку сировину, є необґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 08.08.2017 є таким, що винесене протиправно та підлягає скасуванню.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з мотивів, викладених в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що позов не визнає з підстав, зазначених у письмових запереченнях (т.2 а.с. 50-51). Вказав, що спірне рішення прийнято податковим органом на підставі акту перевірки від 17.07.2017, в основу якого покладено висновки посадових осіб податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства. Перевіркою встановлено, що ДП фірма "Автопостач-маркет" ПАТ "Чернігівська товарно-сировинна компанія" передало ТОВ "Делфін Індастрі Україна" на переробку гліцерин в кількості 139970,74 грн., у т.ч. у листопаді 2016 р. 54309,25 кг, у грудні 2016р. 84517,88 кг та у березні 2017р. 1143.61 кг для давальницької переробки, проте, не підтвердило його використання при виробництві тосолу-25 та вищезазначені обсяги гліцерину на підприємство не повертались. За таких обставин вважає, що податкове повідомлення- рішення від 08.08.2017 № НОМЕР_1 прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, встановив таке.

ГУ ДФС у Чернігівській області в період з 19.06.2017 по 10.07.2017 у ДП фірма "Автопостач-маркет" ПАТ "Чернігівська товарно-сировинна компанія" проведена перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2017 за результатами якої складено акт № 381/14/24555719 від 17.07.2017.

В акті перевірки від 17.07.2017 № 381/14/24555719 зазначено, що підприємство передало ТОВ "Делфін Індастрі Україна" на переробку гліцерин в кількості 139970,74 грн. у т.ч. у листопаді 2016 р. 54309,25 кг, у грудні 2016р. 84517,88 кг та у березні 2017р. 1143.61 кг для давальницької переробки, проте, перевіркою не підтверджено його використання при виробництві тосолу-25 та вищезазначені обсяги гліцерину на підприємство не повертались. Таким чином, ДП "фірма "Автопостач-Маркет" ПАТ "Чернігівголовпостач" порушено п. 188.1. ст. 188, п. 189.1. ст. 189, п. 198.5. ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в період, що перевірявся, всього у сумі 375801 грн., у тому числі за листопад 2016 року в сумі 136991 грн., за січень 2017 року в сумі 133977 грн., за лютий 2017 року у сумі 79507 грн., за березень 2017 року в сумі 25326 грн.

На підставі акту перевірки від 17.07.2017 № 381/14/24555719 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення 08.08.2017 № НОМЕР_1.

З вказаним рішенням позивач не погоджується, у звязку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, оцінюючи подані сторонам докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням встановлених обставин, суд прийшов до наступних висновків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі-ПК України).

Так, п. 6.1 ст. 6 ПК України встановлено, що податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.п.14.1.181 п.14.1 ст. 14 ПК України (далі по тексту в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема: з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України.

Згідно з п. 198.2. ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За змістом пункту 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними.

Таким чином, враховуючи викладені норми ПК України, для формування податкового кредиту має бути наявність у платника податку належно оформленої податкової накладної, фактична сплата коштів в сумі, визначеній в податковій накладній, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит.

Водночас Податковий кодекс України передбачає тільки один випадок не включення до податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг) його не підтвердження податковими накладними (митними деклараціями) або їх оформлення з порушенням вимог, що випливає зі змісту п. 198.6 ст. 198 ПК України.

Суд встановив, що наявні у позивача податкові накладні по господарських операціях з покупцями оформлені з дотриманням вимог закону.

При цьому слід зауважити, що будь-яких зауважень до правильності оформлення таких документів у контролюючого органу немає. Разом із тим, свої висновки про порушення позивачем вимог законодавства відповідач обґрунтовує тим, що перевіркою не підтверджено використання гліцерину при виробництві тосолу-25.

З такими висновками суд не погоджується, з огляду на таке.

Як свідчать матеріали справи, 03.06.2016 між позивачем (далі Замовник) та ТОВ "Делфін Індастрі Україна" (далі Виконавець) укладений договір № 5 про виготовлення продукції з давальницької сировини (далі- Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору, Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобовязання виготовлення з наданої Замовником давальницької сировини для розливу автомасел, виготовлення охолоджувальних рідин та полімерної тари, з подальшою передачею Замовникові готової продукції, а Замовник зобовязується прийняти виготовлену продукцію та оплатити вартість виконаних робіт.

Згідно умов Договору, якість готової продукції повинна відповідати технічним умовам та підтверджуватись паспортом (сертифікатом) якості Виконавця (п.3.3 Договору).

На виконання умов Договору Замовник передав Виконавцю сировину, а Виконавець переробив сировину та передав Замовнику готову продукцію, що підтверджується звітами про перероблену сировину та продукцію. Замовник оплатив Виконавцю виконані роботи по переробці сировини.

Так, відповідно до умов Договору, Замовник на підставі видаткової накладної (у переробку) № 34 від 10.11.2016 передав Виконавцю сировину - гліцерин 98%, в кількості 20489,549 кг, а Виконавець переробив сировину, що підтверджується Звітом про перероблену сировину № 34 від 10.11.2016р. та виготовив з неї продукцію - тосол-25 (7273), в кількості 38841,28 кг, яка була передана Замовнику, про свідчить Звіт про продукцію, що вироблена з сировини замовника № 34 від 10.11.2016.

18.11.2016 Замовник на підставі видаткової накладної (у переробку) № 37 передав Виконавцю сировину - гліцерин 98%, в кількості 2452,794 кг, а Виконавець переробив сировину, про що свідчить Звіт про перероблену сировину № 37 від 18.11.2016 та виготовив з неї продукцію - тосол-25 (7273), в кількості 5215,360 кг, яка була передана Замовнику, що підтверджується Звітом про продукцію № 37 від 18.11.2016.

25.11. 2016 Замовник на підставі видаткової накладної (у переробку) № 40 передав Виконавцю сировину - гліцерин 98%, в кількості 100375,275 кг, а Виконавець переробив сировину, про що сторонами підписаний Звіт про перероблену сировину № 40 від 25.11.2016р. та виготовив з неї продукцію - тосол-25 (7273), в кількості 120272,133 кг, яка була передана Замовнику, що підтверджується Звітом про продукцію № 40 від 25.11.2016р.

01.12.2016 Замовник на підставі видаткової накладної (у переробку) № 43 передав Виконавцю сировину - гліцерин 98%, в кількості 14003,442 кг, а Виконавець переробив сировину, про що сторонами підписаний Звіт про перероблену сировину № 43 від 01.12.2016. та виготовив з неї продукцію - тосол-25 (7273), в кількості 22079,280 кг, яка була передана Замовнику, що підтверджується Звітом про продукцію № 43 від 01.12.2016.

13.12.2016 Замовник передав Виконавцю сировину - гліцерин 98%, в кількості 210936,937 кг, відповідно до видаткової накладної (у переробку) № 46, а Виконавець переробив сировину, про що сторонами підписаний Звіт про перероблену сировину № 46 від 13.12.2016 та виготовив з неї продукцію - тосол-25 (7273), в кількості 316145,520 кг, яка передана Замовнику, що підтверджується Звітом про продукцію № 46 від 13.12.2016.

01.03.2017 на підставі видаткової накладної (у переробку) № 10, Замовник передав Виконавцю сировину - гліцерин 98%, в кількості 10180,716 кг, а Виконавець переробив сировину, про що сторонами підписаний Звіт про перероблену сировину № 10 від 01.03.2017 та виготовив з неї продукцію - тосол-25 (7273), в кількості 2905,520 кг, яка передана Замовнику, що підтверджується Звітом про продукцію № 10 від 01.03.2017.

При передачі Виконавцем продукції, що була перероблена з сировини Замовника, Виконавець надав Замовнику технологічні карти на продукцію, в яких зазначається рецептура продукту, копії яких містяться в матеріалах справи. Також на продукцію наявні паспарту якості (т. 2 а.с. 6-11).

Як вбачається з матеріалів справи, збільшення вмісту гліцерину у виробництво готової продукції (тосолу-25) відбувалось за письмовими зверненнями покупців (т.1 а.с.114,115,116,117).

Продаж тосолу -25 підтверджується податковими накладними, копії який містяться в матеріалах справи.

Слід відмітити, що виготовлення тосолу-25 (арт.7273) відбувається відповідно до ТУ У 24.6-4:2010 від 27.12.2010, зареєстрованими Державним підприємством "Чернігівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" від 27.12.2010 № 001617 (т.2 а.с. 20-44), де зазначено, що рідини анти-замерзаючі універсальні (тосол, антифриз) являють собою водні розчини депресанту температури замерзання з антикорозійними, протипінними, стабілізуючими додатками і барвниками. В якості депресантів температури замерзання можуть використовуватись етиленгліколь по ГОСТ 19710, діетиленгліколь по ГОСТ 10136, гліцерин по ГОСТ 6824 або їх водні розчини. Рідина анти-замерзаюча готова до вжитку, з масовою часткою депресанту (гліцерину) температури замерзання не менше 40%.

З матеріалів справи вбачається, що вміст гліцерину в кінцевому продукті, згідно рецептів виробництва (технологічних карт) за період, що перевірявся, коливався від 40% до 80%), що не суперечить вимогам ТУ У 24.6-4:2010 від 27.12.2010.

При вирішенні справи суд враховує, що надання правової оцінки реальності господарської діяльності повинно здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон), первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійсненне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон), первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до абз. 2 п. 2.1 та 2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, звіти,тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

У свою чергу, на підтвердження здійснення господарських операцій та дотримання вказаних правових норм позивачем надано первинні документи, які містяться в матеріалах справи та додатково наведені у таблиці відображення циклу 7273 тосол-25 (гліцерин), (т. 2 а.с. 74).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач в акті перевірки зазначає поняття "базової норми" вмісту гліцерину в тосолі-25 (арт.7273) в розмірі 40,6 %, однак при цьому не обґрунтовує, чому саме такий показник вибрано контролюючим органом.

Також, посадові особи контролюючого органу в акті перевірки від 17.07.2017 № 381/14/24555719 конкретно не вказали, на підставі якого нормативно-правового акту зроблено висновок, що списання гліцерину відбулось більше від базової норми та чому не врахована позиція позивача з цього питання.

При цьому суд зазначає, що висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства можуть робитися контролюючим органом виключно на підставі проведеної перевірки.

Так, відповідно до положень п.198.2 ст. 198 ПК України право платника податку на податковий кредит ставить в залежність від отримання податкової накладної, а не від показників вмісту гліцерину в тосолі-25 (в даному випадку). Такі показники самі по собі не спростовують використання гліцерину при виробництві тосолу-25, а можуть лише свідчити про якість продукції, перевірка якої не належить до компетенції податкового органу.

Таким чином, висновки акту перевірки, на підставі яких прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, виходять за межі повноважень, не містять посилань на нормативно-правові акти, якими керувались посадові особи під час перевірки, зокрема щодо визначення поняття "базової норми" вмісту гліцерину в тосолі-25 (арт.7273) в розмірі 40,6 %, та не містять жодного доказу щодо встановлення наявності умислу посадових осіб позивача на ухилення від оподаткування.

У зв'язку з викладеним, висновки акту перевірки про порушення позивачем вимог п. 188.1. ст. 188, п. 189.1. ст. 189, п. 198.5. ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України є безпідставними та необґрунтованими, відтак, збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, є протиправним.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення - рішення від 08.08.2017 № НОМЕР_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Зважаючи на п. 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до якого у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, суд у наведеній категорії справ має право і зобов'язаний перевірити обґрунтованість оскарженого рішення.

Це узгоджується з передбаченим п.1 ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року правом особи на доступ до суду, що, зокрема, включає такий аспект, як право на розгляд справи судом із «повною юрисдикцією», тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів; встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення; належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 28.06.1990 у справі "Обермейєр проти Австрії" (CASE OF OBERMEIER v. AUSTRIA); п. 155 рішення Європейського суду з прав людини від 04.03.2014 у справі "Гранд Стівенс проти Італії" (CASE OF GRANDE STEVENS v. ITALY)).

При цьому стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами Європейський суд з прав людини виробив позицію, за якою за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об'єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (п. 111 рішення від 31.07.2008 у справі "Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки".

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, під час розгляду справи належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийняття спірного рішення податковий орган суду не надав.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно, беручи до уваги положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області від 08.08.2017 № НОМЕР_1.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Чернігівській області () на користь Дочірнього підприємства фірма "Автопостач-маркет" Публічного акціонерного товариства "Чернігівська товарно-сировинна компанія" (9) судові витрати в загальному розмірі 7046 (сім тисяч сорок шість) грн. 27 коп.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя І.І. Соломко