Справа № 808/751/17
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2017 рокусправа № 808/751/17

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Панченко О.М.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Олександрівського відділу Державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року у справі № 808/751/17 за позовом ОСОБА_1 до Олександрівського відділу Державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про скасування постанов про стягнення виконавчого збору, зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Олександрівського відділу ДВС міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі по тексту - відповідач), в якому просив скасувати постанову відповідача від 28.02.2017 року №53489348 про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 321,90 грн.; скасувати постанову від 28.02.2017 року №53489384 про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 84434,86 грн.; зобов'язати відповідача зняти обмеження щодо ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, паспорт серія НОМЕР_2 виданий Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області 02.11.1996 року) у виїзді за межі України для чого подати відповідні документи до Державної прикордонної служби України; зобов'язати відповідача скасувати усі арешти та обтяження накладені на майно.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 29.05.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт вказував на те, що судом першої інстанції не враховано того, що постанови про стягнення виконавчого збору винесені з дотриманням норм Закону України «Про виконавче провадження». Апелянт вказував, що ОСОБА_1 не виконав вимоги державного виконавця у наданий термін, у зв'язку з чим, з нього підлягає стягненню виконавчий збір згідно Закону України «Про виконавче провадження», питання примусового стягнення виконавчого збору з боржника було виділено в два окремих провадження. Апелянтом наголошувалось, що рішення про заборону виїзду за межі України було прийнято у 2013 році і такі рішення не були оскаржені позивачем. Частиною 1 ст. 40 Закону передбачено, що обмеження накладенні виконавцем як заходи щодо виконання рішення, арешти майна та коштів не знімаються у випадках закінчення виконавчого провадження, якщо не стягнуто виконавчий збір або витрати державного виконавця.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що державний виконавець при винесенні оскаржуваних постанов діяв з порушенням законодавства з огляду на те, що позивачем було добровільно у встановлений термін виконано вимоги про сплату коштів стягувачу. Суд першої інстанції вказував, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з добровільним виконанням позивачем рішення суду та вчасним перерахуванням коштів стягувачу, з позивача не повинен був стягуватись виконавчий збір. Суд першої інстанції вказував, що права ОСОБА_1 мають бути поновлені, шляхом зобов'язання зняти обмеження щодо виїзду за межі України та подання відповідних документів до Державної прикордонної служби України, скасування усіх арештів та обтяжень накладених на майно ОСОБА_1

Матеріалами справи встановлено, що 13.11.2013 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя видано виконавчі листи №2/331/384/13 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судового збору 3219 грн. та боргу у сумі 844348,66 грн. Жовтневим ВДВС Запорізького міського управління юстиції прийнято виконавчі листи до виконання та відкрито виконавчі провадження. Виконавче провадження № 40823419 відкрито 20.11.2013 року та 03.03.2014 року відкрито виконавче провадження № 42275814.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 09.03.2016 року у справі №6/331/72/2016 задоволено подання головного державного виконавця Жовтневого ВДВС Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_4 та обмежено у праві виїзду за кордон України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, без вилучення паспортного документа у праві виїзду, виконання ухвали покладено на Державну прикордонну службу України. Ухвала не оскаржена ОСОБА_1 та набрала законної сили.

Постановою державного виконавця Олександрівського відділу ДВС міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 23.02.2017 року закінчено виконавче провадження ВП № 50032393, у зв'язку з заявою стягувача та у зв'язку зі сплатою боргу.

Постановою державного виконавця Олександрівського відділу ДВС міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 23.02.2017 року закінчено виконавче провадження ВП № 50032422, за заявою стягувача у зв'язку зі сплатою боргу.

Встановлено, що 28.02.2017 державним виконавцем Олександрівського відділу ДВС міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відкрито виконавче провадження ВП №53489348, про стягнення виконавчого збору у сумі 321,90 грн. та виконавче провадження № 53489384 про стягнення виконавчого збору у розмірі 84434,86 грн.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 вимог державного виконавця сплатити судовий збір у розмірі 3219 грн. самостійно до 10.03.2014 року, постановою державного виконавця від 11.03.2014 року було стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 321,90 грн. у виконавчому провадженні № 42275814

Згідно з постановою про стягнення виконавчого збору від 28.11.2013 року ВП №40823419, при примусовому виконанні виконавчого листа №2/331/384/13, виданого 13.11.2013 року Жовтневим районним судом м.Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 844348,66 грн. боргу, боржнику запропоновано самостійно до 27.11.2013 року сплатити борг, однак, боржником у вказаний строк борг не був сплачений, у зв'язку з цим, з боржника ОСОБА_1 постановлено стягнути 84434,86 грн. виконавчого збору.

Згідно Витягу про реєстрацію в Держаному реєстрі обтяжень рухомого майна № 43825790 від 27.03.2014 року, накладено арешт на рухоме майно ОСОБА_1 відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження у виконавчому провадженні № 40823419 від 24.03.2014 року Жовтневого ВДВС ЗМУЮ.

Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 88126324 від 26.05.2017 року, постановою про арешт майна № 40823419 державного виконавця Жовтневого ВДВС ЗМУЮ накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1, на все майно.

Листом від 18.04.2017 року № 1816 Олександрівський відділ ДВС міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 повідомлено про несплату виконавчого збору у виконавчих провадженнях № 42275814 та № 40823419, які виділено в окремі виконавчі провадження, у зв'язку з чим підстави для зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

Згідно п. 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до Закону.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

З огляду на вищевикладене, державний виконавець при відкритті виконавчих проваджень надав строк для добровільного виконання судових рішень, що було запропоновано ОСОБА_1 У зв'язку з несплатою боргу ОСОБА_1 у добровільному порядку у встановлений державним виконавцем строк, було винесено постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 321,90 грн. та 84434,86 грн.

Після закриття виконавчих проваджень 23.02.2017 року за заявою стягувача, виконавчий збір залишався нестягнутим, у зв'язку з чим питання про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 постановами від 28.02.2017 року виділено в окремі провадження.

Відповідно до ч. 1, п.6, п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (у редакції на час відкриття виконавчих проваджень про стягнення виконавчого збору) виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до частин 1, 2, 5, 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом. Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів вважає, що положення п. 6 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки цим пунктом регулюються інші відносини, пов'язані з виконанням Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Аналізуючи вищевикладені норми, колегія суддів зазначає, що підставою для винесення державним виконавцем постанов про відкриття виконавчого провадження була несплата боргу у добровільному порядку боржником ОСОБА_1 у відведений строк.

Колегія суддів зазначає, що виконавчі провадження про стягнення виконавчого збору були відкриті державним виконавцем з додержанням законодавства, а саме Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, яким передбачено обов'язковість стягнення виконавчого збору за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Передбачено перелік підстав за якими боржник звільняється від сплати судового збору, однак ОСОБА_1 не підпадає під застосування таких підстав, не звільняється від сплати виконавчого збору.

Колегія суддів вказує, що при вирішені спору варто враховувати неоскаржену та діючу ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 09.03.2016 року у справі №6/331/72/2016 про обмеження у праві виїзду за кордон України ОСОБА_1, без вилучення паспортного документа у праві виїзду.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Заходи примусового стягнення, застосовані державним виконавцем законно, у межах виконавчих проваджень про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судового збору 3219 грн. за ВП № 40823419 та боргу у сумі 844348,66 грн. за ВП № 42275814, можуть бути скасовані після стягнення виконавчого збору. Передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, заборона щодо виїзду закордон, інші необхідні дії у зв'язку із скасуванням забезпечення виконавчого провадження, не скасовуються через не стягнення виконавчого збору.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ст.ст. 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Олександрівського відділу Державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області - задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року у справі № 808/751/17 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Олександрівського відділу Державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про скасування постанов про стягнення виконавчого збору, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до вимог статей 211-212 КАС України.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Панченко