Справа № 820/4100/17
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2017 р. № 820/4100/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Заічко О.В.

при секретареві судового засідання - Мараєвій О.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРНАФТОМАШ ЕРС" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРНАФТОМАШ ЕРС" з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 15.06.2017 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки акту перевірки є безпідставними та такими, що суперечать дійсним обставинам справи, а прийняте за наслідками перевірки спірне податкове повідомлення - рішення підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, які у ньому викладені.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на доводи наданих суду письмових заперечень в контексті того, що виявлені перевіркою порушення належним чином зафіксовані в акті, а прийняте за наслідками перевірки податкове повідомлення - рішення є законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що контролюючим органом було проведено планову виїзну перевірку підприємства позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 07.04.2014 р. по 31.12.2016 р., валютного та іншого законодавства за період з 07.04.2014 р. по 31.12.2016 р., результати якої викладено в акті від 24.05.2017 р. № 3956/20-40-14-03-07/39165622 (а.с.22-60).

Висновки перевірки свідчать про порушення позивачем, зокрема, п. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» за зовнішньоекономічним контрактом № 09/01-ВЕД від 09.01.15 з ТОВ «БатысТрансСистем» (Республіка Казахстан).

Позивач, не погодившись з висновками перевірки подав до контролюючого органу заперечення на вищевказаний акт ( а.с.63-68), проте останнім висновки акту перевірки були залишені без змін ( а.с. 69-78).

На підстави висновків перевірки контролюючим органом було складене податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 15.06.2017 р., яким, за порушення законодавства у сфері ЗЕД позивачеві було визначено суму зобов'язань за платежем " пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов'язань та ШС за порушення вимог валютного законодавства" у розмірі 1479626,44 грн. ( а.с.62).

Вказане рішення контролюючого органу було оскаржене позивачем в адміністративному порядку, проте, за результатами розгляду відповідної скарги ДФС України вказане податкове повідомлення - рішення було залишене без змін ( а.с. 79-92).

В якості підстави для прийняття вказаного ППР контролюючий орган посилається на порушення позивачем вимог ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» з урахування п.1 Постанов Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринку України», а саме: ненадходження та несвоєчасне надходження валютної виручки під час виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 09.01.2015 № 09/01-ВЕД, укладеного з ТОВ «БатысТрансСистем».

Позивач, не погодившись з названим податковим повідомленням - рішенням та, враховуючи результат розгляду скарги на зазначене рішення ДФС України, звернувся за захистом своїх прав у судовому порядку.

Перевіряючи наявність юридичних та фактичних підстав для встановлення відповідачем висновку про порушення позивачем вимог ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та, як наслідок, правомірність або протиправність спірного податкового повідомлення - рішення, судом встановлено наступне.

Так, 09 січня 2015 року позивачем було підписано Контракт № 09/01-ВЕД на поставку обладнання з ТОВ «БатысТрансСистем» (Республіка Казахстан) ( а.с. 93-100).

Вартість обладнання була встановлена у п. 3.2 Контракту, а саме: 1 575 400 доларів США. Ця вартість включала в себе вартість обладнання та вартість робіт, які постачальник (позивач) повинен був виконати.

В ході підготовки до поставки обладнання 01 липня 2015 року сторонами контракту було підписано Додаткову угоду № 2 до Контракту ( а.с.101-102), згідно якої було внесено зміни до ціни контракту, а саме: сторони визначили вартість обладнання - 1 260 320,00 (один мільйон двісті шістдесят тисяч триста двадцять) доларів США та вартість робіт - 315 080,00 (триста п'ятнадцять тисяч вісімдесят) доларів США окремими сумами.

Поставка обладнання відбулася 26 липня 2015 року, тобто замовник отримав обладнання 26 липня 2015 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, у тому числі у вигляді кодів.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 Митного кодексу України, під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний режим.

Відповідно до п. 6 ст. 257 Митного кодексу України: укмови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Оформлення Вантажно-митної декларації (далі ВМД) відбулося 03 липня 2015 року. Сума ВМД склала 1 575 400 доларів США (а.с. 104-111).

Постановою Кабінету міністрів України № 450 від 21.05.2012 року «Питання, пов'язані із застосуванням митних декларацій» було затверджене Положення про митні декларації (далі Положення).

Відповідно до п. 33 Положення, за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу відомості, зазначені в поданій митному органу митній декларації, можуть бути змінені, зокрема шляхом доповнення, або митна декларація може бути відкликана. У заяві за формою згідно з додатком 3, підписаній декларантом або уповноваженою ним особою, зазначаються причини зміни або відкликання митної декларації. Якщо відповідні нові відомості або причини відкликання митної декларації підтверджуються документами, що не подавались під час декларування, до заяви додаються завірені в установленому порядку копії таких документів.

Відповідно до п. 37 Положення, після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом, зокрема, заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.

Аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі, зокрема, необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів.

Судом встановлено, що керуючись вказаними нормами Положення, позивач звернувся до митних органів для внесення коригування до ВМД.

Вказані дії було виконано митним органом у грудні 2015 року та позивачу був наданий Аркуш коригування до митної декларації, згідно якого загальна вартість обладнання склала 1260320,00 доларів США ( а.с.112).

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що, згідно ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (принцип «обачності»), а також, зважаючи на те, що згідно ст. 137 розділу ІІІ Податкового кодексу України, у 2015 році звітним періодом у позивача був встановлений рік, головним бухгалтером підприємства у бухгалтерському обліку був відображений дохід у розмірі 1 260 320,00 доларів США.

Також, судом встановлено, що на адресу позивача надійшов лист від 25 листопада 2015 року № 5027/10/20-33-22-05-17 Західної ОДПІ м. Харкова «Про запит податкової інформації та її документального підтвердження».

Згідно цього запиту та листа ПАТ «МЕГАБАНК» Західна ОДПІ м. Харкова для проведення перевірки просила надати пояснення та копії документів по факту перевищення законодавчо встановлених строків розрахунків у сфері ЗЕД. На перевірку 11 грудня 2015 року позивач надав відповідь № 384 з копіями документів та, в подальшому, звернувся 01.02.2016 року до Західної ОДПІ м. Харкова з проханням повідомити про результати розгляду листа за № 384 у відповідь на яке вказаним податковим органом було повідомлено, що відповідь та копії документів були передані для відпрацювання до відділу валютного контролю ГУ ДФС у Харківській області (а.с.113-116).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» ( в редакції, чинній на час проведення операцій у сфері ЗЕД), виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. При поміщенні товарів у митний режим переробки за межами митної території строк повернення цих товарів або продуктів їх переробки на митну територію України у митному режимі імпорту визначається відповідно до Митного кодексу України. Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Згідно Постанови Національного банку України від 03.06.2015 № 354 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», яка набрала чинності з 04.06.2015, встановлено: «п.1: Установити, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.» Строк дії з 04.06.2015 - 03.09.2015.

Згідно Постанови Національного банку України від 03.09.2015 № 581 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», яка набрала чинності з 04.09.2015, встановлено: «п.1: Установити, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.» Строк дії з 04.09.2015 - 04.12.2015.

Згідно Постанови Національного банку України від 04.12.2015 № 863 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», яка набрала чинності з 05.12.2015, встановлено: «п.1: Установити, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.» Строк дії з 05.12.2015 - 04.03.2016.

Тобто, виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню у строки виплати заборгованостей … не пізніше … календарних днів (з урахуванням Постанови НБУ «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринку України») з дати митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг) з моменту підписання акту виконання робіт.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» порушення резидентами, крім субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

У судовому засіданні представник відповідача зазначав, що валютна виручка за період з 03.07.2015 до дати внесення коригування митної декларації - 14.12.2015 за відвантажений на експорт товар у сумі 315080 долл.США (екв. 6 620 337,76 грн.) не надійшла від нерезидента на розрахунковий рахунок ПАТ «Мегабанк» код 09804119, чим порушено ст. 1 Закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті. Граничний термін надходження виручки 01.10.2015.Станом на 31.12.2016 за зовнішньоекономічним контрактом від №09/01-ВЕД від 09.01.15 не обліковується поточна дебіторська або кредиторська заборгованість та відповідно до внесених змін до МД в частині зменшення митної вартості на суму надання послуг в розмірі 315 080 долл.США було встановлено, що послуги в перевіреному періоді нерезиденту ТОО «БатысТрансСистем» (Республика Казахстан) не надавались. За таких обставин, посилаючись на вимоги статті 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", відсутність інформації щодо судового стягнення заборгованості з нерезидента по контракту №09/01-ВЕД від 09.01.15 та інформації щодо форс-мажорних обставин вважав, що відповідальність до позивача була застосована правомірно.

У той же час, судом встановлено, що на момент проведення перевірки у позивача був відсутній підписаний Акт виконаних робіт за Контрактом № 09/01-ВЕД від 09.01.2015 р., укладеним з ТОВ «БатысТрансСистем», тобто, позивачем не були виконані роботи, вартість яких була встановлена 315 080,00 (триста п'ятнадцять тисяч вісімдесят) доларів США, що свідчить про відсутність заборгованості по виплаті за експорт робіт (послуг) та відсутність, у такому разі, порушень щодо строків розрахунків у сфері ЗЕД.

Таким чином, відповідачем при проведені перевірки була нарахована пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у сумі 1 479 626,44 (один мільйон чотириста сімдесят дев'ять тисяч шістсот двадцять шість гривень 44 копійки) гривень на суму вартості робіт 315 080,00 (триста п'ятнадцять тисяч вісімдесят) доларів США, які позивач тільки повинен надати своєму контрагенту - ТОВ «БатысТрансСистем». Таким чином, відповідачем нараховані штрафні санкції на подію, яка ще не відбулася.

Відповідно до п. 1.9 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 24.03.1999 № 136, сума валютної виручки або вартість товарів може бути зменшена, якщо протягом виконання зобов'язань за договором: а) відбувається перегляд ціни товарів у зв'язку з невідповідністю їх кількісних та/або якісних характеристик умовам договору - на суму недопоставлених та/або неякісних товарів. Рішення про таку невідповідність приймає Міжнародний комерційний арбітражний суд чи Морська арбітражна комісія при Торгово-промисловій палаті або інший орган (експертна організація тощо), уповноважений розглядати спори або засвідчувати таку невідповідність згідно з правилами чи звичаями країни розташування сторони договору або третьої країни відповідно до умов договору; б) відбувається перегляд ціни товарів унаслідок дій форс-мажорних обставин, що призвели до зміни кількісних та/або якісних характеристик товару, - на суму недопоставлених (недоотриманих) та/або неякісних товарів. Зміна ціни товару має бути підтверджена Торгово-промисловою палатою або іншим уповноваженим органом (експертною організацією) згідно з правилами чи звичаями країни розташування сторони договору або третьої країни відповідно до умов договору; в) товари знищено, конфісковано, зіпсовано, украдено, загублено - на суму їх вартості (якщо право власності на товар відповідно до умов договору належить резиденту). Наявність таких обставин має бути підтверджена органами, уповноваженими здійснювати таке підтвердження згідно із законодавством країни, на території якої сталися такі події; г) відбуваються відповідним чином оформлені повернення експортеру продукції, відмова експортера від виконання робіт, надання транспортних, страхових послуг у повній сумі або частково - на суму вартості таких продукції, робіт, транспортних, страхових послуг; ґ) відбувається повернення сплачених імпортером коштів повністю або частково - на суму таких коштів; д) здійснюється оподаткування виконаних резидентами для нерезидентів робіт (наданих транспортних, страхових послуг) за межами України - на суму сплачених податків. Здійснення оподаткування засвідчується письмовим поясненням резидента-експортера. Банк для цілей цього підпункту має право також вимагати в резидента підтвердження податкового органу країни нерезидента щодо сплати відповідної суми податків; е) відбувається оплата резидентом комісійних винагород, які утримали банки-нерезиденти, якщо оплата резидентом цих винагород передбачена експортними договорами, що передбачають поставку продукції, виконання робіт, надання транспортних, страхових послуг, та імпортними договорами і підтверджена відповідним банківським документом або підтверджена відповідним банківським документом (підтвердження не вимагається, якщо оплата комісійної винагороди передбачена договором і за кожним окремим платежем за цим договором не перевищує 50 євро, або еквівалент цієї суми в іншій іноземній валюті); є) відбувається оплата нерезидентом фізичній особі-резиденту, яка перебуває у відрядженні за кордоном з метою виконання зобов'язань за експортним договором резидента - суб'єкта підприємницької діяльності, що передбачає поставку продукції, виконання робіт, надання транспортних, страхових послуг, коштами в готівковій іноземній валюті на експлуатаційні витрати, пов'язані з обслуговуванням транспортного засобу, який належить резиденту - стороні договору (орендується, фрахтується ним) і використовується за кордоном з метою виконання зобов'язань останнього за цим договором, - на суму використаних коштів. Сума використаних коштів має бути підтверджена документами, які свідчать про отримання від нерезидента готівкової іноземної валюти на експлуатаційні витрати, пов'язані з обслуговуванням транспортного засобу резидента за кордоном, та про безпосереднє використання цих коштів на зазначені цілі.

Судом встановлено, що у перевіряємому періоді, зменшення вартості товару не відбулося, що свідчить про те, що коригування вантажно-митної декларації відбулося на підставі норм, закріплених у Митному кодексі України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції» ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов'язковим для правозастосування органами правосуддя.

Остаточним рішенням від 7 жовтня 2011 року у справі «Сєрков проти України» (заява №39766/05) Європейським судом з прав людини порушення встановлено у зв'язку з тим, що, по-перше, відповідне національне законодавство не було чітким та узгодженим та, відповідно, не відповідало вимозі «якості» закону, що мало наслідком його суперечливе тлумачення Верховним Судом України, та, по-друге, незастосування судами, всупереч національному законодавству, підходу, який був би сприятливішим для заявника, коли у його справі законодавство припускало неоднозначне тлумачення.

У рішенні від 14.01.2011 у справі «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06) Європейський суд з прав людини встановив порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов'язань зі сплати прибуткового податку.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому, положеннями пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України передбачено презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Відповідно до пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акту суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Згідно із частинами 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем належним чином обґрунтовано заявлену вимогу про скасування спірного податкового повідомлення - рішення, у свою чергу, доводи відповідача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, зважаючи на що, суд приходить до висновку по задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРНАФТОМАШ ЕРС" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області № НОМЕР_1 від 15.06.2017 р., яке винесене відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРНАФТОМАШ ЕРС".

Стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області ( , вул. Пушкінська,46, м.Харків, 61057) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРНАФТОМАШ ЕРС" ( , 61052, м.Харків, пров. Сімферопольський, 6) у розмірі 22194,41 грн. (двадцять дві тисячі сто дев'яносто чотири гривні 41 копійка).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 03 листопада 2017 року.

Суддя Заічко О.В.