Справа № 282/633/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гуцал П.І.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"07" листопада 2017 р. Справа № 282/633/17

ОСОБА_2 апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

ОСОБА_3,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Любарського районного суду Житомирської області від "07" серпня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов'яання відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які пострждаливнаслідок Чорнобильської катастрофи" ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив зобов'язати Бердичівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_4 пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Любарського районного суду Житомирської області від 07 серпня 2017 року позов задоволено. Зобов'язано Бердичівське об'єднане управління пенсійного фонду україни в Житомирській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_4 пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з дати подання заяви (13.02.2017 року) до Чуднівського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні позову. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи є основним документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право на користування пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " та відповідно до ст. 65 Закону має бути видане обласними державними адміністраціями, а не районними, тобто надане позивачем посвідчення видане неуповноваженим на те органом.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами встановлено, що 24 березня 2017 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії відповідно до ст. 55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв'язку з тим, що його посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи не перереєстроване.

17 березня 2017 року позивач звернувся до відділу по визначенню статусу постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи ОСОБА_2 ОДА для перереєстрації посвідчення для одержання статусу потерпілої особи на що отримав відповідь про те, що такий дублікат можливо було отримати лише до 01.01.2015 року.

Як вбачається з посвідчення серії В-І №211936, виданого Ємільчинською районною радою 30 жовтня 1992 року, ОСОБА_4 має право на пільги встановлені законом "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для осіб які постійно проживали на території посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4).

Згідно довідки Сербівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області № 117 від 03.02.2017 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 26 квітня 1986 року по 21 лютого 1996 року постійно проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, яке згідно постанови КМУ № 106 від 23.01.1991 року віднесено до 4 категорії зони посиленого радіоекологічного контролю внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно погосподарської книги № 1, особовий рахунок №24.

Згідно листа Чуднівського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області № 452 від 20.03.2017 року, ОСОБА_4 відмовлено у призначенні та виплаті пенсії по віку відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв'язку з не перереєстрацією посвідчення 4 категорії у державній адміністрації області.

ОСОБА_2 обласної Державної адміністрації № 13Д-591 від 13.04.2017 року ОСОБА_4 відмовлено у видачі дубліката посвідчення потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії у зв'язку з тим, що видача дубліката такого посвідчення можливо було тільки до 01.01.2015 року.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач в силу приписів п.2 ст.55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на пенсію за віком зі зниженням встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку на 5 років.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з такого.

Відповідно до ст. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що належність позивача до особи постраждалої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії ніким не оспорювалось, а тому посвідчення є чинним, і вказує на те, що позивач згідно ч.4 ст.14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51, станом на 01.01.1993 прожив або відпрацював у зоні посиленого радіоекологічного контролю більше чотирьох років.

Відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Згідно пункту 2 ч. 3 статті 55 зазначеного Закону особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на З роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.

Особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 65 вказаного Закону визначено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом, позивач має посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоактивного контролю у 1986-1992 р.р. (категорія 4), видане відповідно до зразка, який передбачений Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який затверджений постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 18 червня 1991 року № 44.

Окрім того, згідно рішення координаційного комітету по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від 13.11.1991 № 13 "Про порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачалося, що виписка посвідчень потерпілим проводиться згідно з рішенням комісії при сільських, селищних, міських рад народних депутатів, які перевірялися, затверджувалися комісіями при райвиконкомах. Виписані посвідчення підписувалися головою райвиконкому і завірялися гербовою печаткою.

Постановою Кабінету Міністрів України №51 від 20 січня 1997 року був затверджений новий Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яким було передбачено затвердження нових зразків посвідчень, що видаються особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який не передбачає заміну посвідчень старого зразка на нові зразки, а передбачає видачу посвідчень особам, які звернулись за їх видачею, видачу дублікатів втрачених посвідчень та в інших випадках.

Видане позивачу посвідчення є безстроковим, воно не скасовано і не визнано недійсним.

Таким чином, позивач згідно статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", має право на пенсію із зменшенням пенсійного віку.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, постанову Любарського районного суду Житомирської області від "07" серпня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

ОСОБА_3

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Дмитренко Віктор Васильович пр.Мирний,4,ОСОБА_5 Чортория,Любарський район, Житомирська область,13120

3- відповідачу/відповідачам: Бердичівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Л.Карастоянової,29,м.Бердичів,Житомирська область,13312

- ,