Справа № 826/10763/17
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2017-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вовк П.В. розглянув в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Сумській області до публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення заборгованості.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов адміністративний позов Головного управління ДФС у Сумській області (далі також – ГУ ДФС у Сумській області, позивач) до публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі також – ПАТ «Укрнафта», відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 9 927 089, 70 грн. з рахунків відповідача у банках, що обслуговують такого платника податків та за рахунок готівки підприємства.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача перед бюджетом виникла заборгованість за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 9 927 089, 70 грн., внаслідок несплати в установлений законодавством строк узгоджених грошових зобов’язань.

Зазначена ухвала про відкриття скороченого провадження у адміністративній справі отримана відповідачем згідно наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

ПАТ «Укрнафта» у встановлений судом строк надано письмові заперечення проти позову, в яких відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову з підстав наведених у таких запереченнях та здійснювати розгляд даної справи за загальними правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

В С Т А Н О В И В:

Нафтогазовидобувне управління «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» з 01 липня 1998 року зареєстровано в Охтирській ОДПІ як платник податків за основним місцем обліку, у зв’язку із прийняттям ПАТ «Укрнафта» рішення про консолідовану сплату податку на прибуток за місцезнаходженням такого структурного підрозділу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 30 березня 2015 року до Охтирської ОДПІ ГУ Міндоходів у Сумській області було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток підприємства за 2014 рік, яким підприємством самостійно визначено суму грошових зобов’язань, що підлягають сплаті до бюджету.

Контролюючим органом була прийнята податкова вимога форми «Ю» від 11 червня 2015 року № 98-15, якою сума заборгованості Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» визначена на рівні 12 821 508, 78 грн.

Відповідачем була оскаржена в судовому порядку зазначена вище податкова вимога.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2016 року, прийнятою у відкритому судовому засіданні, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2016 року – залишено без змін.

Згідно ч. 5 статті 254 КАС України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Враховуючи зазначені норми, постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2016 року набрала законної сили 24 травня 2016 року.

Згідно даних контролюючого органу, податковий борг за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 12 821 508, 78 грн. був повністю сплачений в 2017 році, проте станом на дату звернення до суду із даним позовом залишилась несплаченою пеня, нарахована у зв’язку із порушенням граничного строку сплати відповідачем податкового зобов’язання у загальному розмірі 9 927 089, 70 грн.

Несплата відповідачем у встановлений законом строк узгоджених сум податкових зобов’язань обумовила позивача на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 КАС України наявні докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд погоджується з викладеними у позовній заяві доводами, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 67 Конституції України (тут і далі по тексту всі нормативно-правові акти наведені в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі також – ПК України), платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156 п. 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до п. 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п. 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно п. 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Відповідно до п. 59.3 статті 59 ПК України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Згідно з п. 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до пп. 14.1.162 п. 14.1 статті 14 ПК України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов'язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Згідно пп. 129.1.3 п. 126.1 статті 126 ПК України передбачено, що нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання.

Нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань (п. 129.3.1 п. 129.3 статті 129 ПК України).

Положення п. 129.4 статті 129 ПК України визначено, що на суми грошового зобов'язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Згідно п. 131.1 статті 131 ПК України, нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків.

Відповідно до п. 131.2 статті 131 ПК України, при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Відтак, враховуючи, що сума податкових зобов’язань відповідачем не була сплачена своєчасно, вона набула статусу податкового боргу.

ПАТ «Укрнафта» в своїх запереченнях зазначає про те, що позивачем під час звернення до суду із даним позовом не було дотримано порядку, визначеного п. 95.2 статті 95 ПК України, оскільки податкова вимога від 11 червня 2015 року № 98-15 не є предметом стягнення в цій справі та вважається відкликаною. При цьому, жодних інших податкових вимог платнику податків не було направлено.

Відповідно до п. 95.2 статті 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно з пп. 60.1.1 п. 60.1 статті 60 ПК України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Суд не погоджується із даними твердженнями ПАТ «Укрнафта» з огляду на те, що, як було встановлено, зокрема, з облікової картки платника податків, товариством сума податкового боргу після виставлення йому податкової вимоги від 11 червня 2015 року на суму 12 821 508, 78 грн. повністю не погашалась.

Погашення основної суми заборгованості відбувалось частково, а саме, в 2015 році на суму 9 193, 53 грн. та у період з 03 березня 2017 року по 31 травня 2017 року на суму 12 812 315, 25 грн., всього на суму 12 821 508, 78 грн., тобто з порушенням законодавчо встановлених строків. При цьому, внаслідок порушення строків сплати узгоджених грошових зобов’язань, відповідачу у вказаний вище проміжок часу нараховувалась пеня (в 2015 році – 790, 65 грн. та у 2017 році – 9 926 299, 05 грн., що загалом складає 9 927 089, 70 грн.), яка станом на дату звернення з цим позовом залишилась не сплаченою ПАТ «Укрнафта».

З наведеного вбачається, що як сума в розмірі 12 821 508, 78 грн. так і сума у 9 927 089, 70 грн., в розумінні наведених вище вимог ПК України, є єдиним та суцільним податковим боргом відповідача, оскільки під час її погашення шляхом сплати коштів в розмірі 12 821 508, 78 грн., згідно даних облікової картки платника податків, були відсутні періоди, коли за відповідачем податковий борг не рахувався.

Таким чином, підстав для винесення нової податкової вимоги, відповідно до положень наведеного вище п. 59.5 статті 59 ПК України, не виникало, оскільки вся сума податкового боргу відповідачем не погашалась, отже процедура стягнення такого боргу позивачем вважається дотриманою.

Судом також не приймаються твердження платника податків стосовно необхідності оформлення контролюючим органом рішення про нарахування пені із обов’язковим його направленням платнику податків згідно положень п. 116.1 статті 116 ПК України, з огляду на наступне.

У разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення – рішення (п. 116.1 статті 116 ПК України).

Так, згідно п. 126.1 статті 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

В даному випадку до платника податків з боку контролюючого органу не застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи), а лише була нарахована пеня в порядку визначеному статтею 129 ПК України.

Водночас, нормами діючого податкового законодавства не передбачено обов’язку контролюючого органу приймати окреме рішення про нарахування платнику податків пені, внаслідок порушення граничного строку сплати податкового зобов'язання.

ПАТ «Укрнафта» в своїх запереченнях також зазначило про те, що відсутні підстави для стягнення пені, оскільки податковий борг на суму якого вона нарахована, погашено відповідачем ще у вересні 2015 року.

Як вказано відповідачем, станом на 10 вересня 2015 року за Нафтогазовидобувним управлінням «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» обліковувались надмірно сплачені податкові зобов’язання, зокрема, зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності (код платежу – 17060300) на суму 12 813 105, 90 грн.

Листом від 10 вересня 2015 року вих. № 18-01/6702, адресованим Охтирській ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області, ПАТ «Укрнафта» просило зарахувати в рахунок погашення заборгованості з податку на прибуток приватних підприємств за 2014 рік дану переплату з цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності.

Проте, як зазначає відповідач, 03 березня 2017 року ним було виявлено, що зарахування Охтирською ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області вказаних вище надмірно сплачених податкових зобов’язань в рахунок погашення податкового боргу не відбулось.

31 травня 2017 року відповідачем було повторно направлено до Охтирської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області лист вих. № 18-01/2863 про зарахування переплати з цільової надбавки в рахунок погашення податкового боргу з податку на прибуток приватних підприємств за 2014 рік.

Отже на думку відповідача, погашення податкового боргу повинно було відбутись ще у дату отримання податковим органом першого листа, а саме 10 вересня 2015 року, у зв’язку з чим, пеня могла бути нарахована тільки за період з 31 травня 2015 року по 10 вересня 2015 року, а не по 31 травня 2017 року.

Разом з тим, відповідачем не було долучено до матеріалів справи доказів, з яких можливо було б встановити зарахування надмірно сплачених податкових зобов’язань на суму 12 813 105, 90 грн., про які зазначає відповідач, в рахунок сплати його податкового боргу з податку на прибуток приватних підприємств.

При цьому, суд звертає увагу на те, що питання оцінки дій або бездіяльності контролюючого органу щодо реагування на листи відповідача та, відповідно, щодо здійснення такого зарахування, не входить до предмету доказування в межах розгляду даної адміністративної справи.

Отже, наведені доводи відповідача, з урахуванням ненадання суду відомостей про зарахування таких коштів в рахунок погашення податкового боргу відповідача з податку на прибуток приватних підприємств, судом оцінюються критично та визнаються безпідставними.

Згідно матеріалів справи, за відповідачем обліковується сума узгоджених та несплачених податкових зобов’язань з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 9 927 089, 70 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, уточнюючим розрахунком податкових зобов’язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток, довідкою – розрахунком податкової заборгованості перед бюджетом та обліковою карткою такого платника податків.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів погашення податкового боргу за визначеними грошовими зобов’язаннями у розмірі 9 927 089, 70 грн. суду не надано, як і не надано інших доказів, що спростовують твердження ГУ ДФС у Сумській області стосовно предмету розгляду справи.

У відповідності до пп. 14.1.137 п. 14.1 статті 14 ПК України, орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п. 41.2 статті 41 ПК України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (пп. 20.1.34 п. 20.1. статті 20 ПК України)

Відповідно до п. 95.1 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (п. 95.3 статті 95 ПК України).

Пунктом 95.4 статті 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 4 статті 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Виходячи з системного аналізу вказаної вище норми, дослідивши матеріали справи, в контексті заявленого відповідачем у письмових запереченнях клопотання про розгляд даної справи за загальними правилами КАС України та доданих до нього доказів, суд приходить до висновку про його необґрунтованість, оскільки податковим органом дотримано вимоги п. 95.2 статті 95 ПК України в частині порядку звернення до суду з таким позовом та надано суду належні та допустимі докази в розумінні статті 70 КАС України, що підтверджують наявність у ПАТ «Укрнафта» податкового боргу у розмірі 9 927 089, 70 грн. Відтак, суд не вбачає визначених статтею 183-2 КАС України підстав для здійснення розгляду даної справи за загальними правилами Кодексу.

Згідно зі статтею 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно ч. 4 статті 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Відповідно до положень ч. 1 статті 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження у адміністративних справах, передбачених, в тому числі, п. 4 ч. 1 статті 183-2 цього Кодексу, а саме, щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження.

Керуючись статтями 69-71, 160-162, 183-2, 254, 256 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Сумській області до публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Охтирканафтогаз» публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення заборгованості – задовольнити повністю.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя П.В. Вовк