Справа № 826/13380/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, розглянувши адміністративний позов

Публічного акціонерного товариства "Кременчукгаз"

до

Кабінету Міністрів України

про

визнання протиправною та скасування Постанови від 23.03.16 №203, зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Кременчукгаз" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України в якому просить:

- визнати протиправною постанову Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 №203 «Про норми споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників»;

- визнати протиправним та не чинним пункт 1 Переліку постанов Кабінету Міністрів України, що втратили чинність, затвердженим постанову Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 №204 з моменту прийняття.

Частиною другою статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно із частинами першою та другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли особа дізналась про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому “повинна” слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2014 у справі № 826/236/14.

Таким чином, з урахуванням змісту позовних вимог, слід застосувати передбачений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячний строк звернення до суду, так як позов пов'язаний з оскарженням рішення суб'єкта владних повноважень.

В даному адміністративному позові позивач просить визнати протиправною постанову Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 №203 «Про норми споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників» та пункт 1 Переліку постанов Кабінету Міністрів України, що втратили чинність, затвердженим постанову Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 №204 з моменту прийняття.

Указом Президента України “Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності” із змінами і доповненнями, внесеними Указами Президента України від 4 грудня 1997 року N 1327/97, від 10 листопада 1998 року N 1235/98, встановлено, що закони України, інші акти Верховної Ради України, акти Президента України, Кабінету Міністрів України не пізніш як у п'ятнадцятиденний строк після їх прийняття у встановленому порядку і підписання підлягають оприлюдненню державною мовою в офіційних друкованих виданнях. Офіційними друкованими виданнями є: "Офіційний вісник України"; "Відомості Верховної Ради України"; газета "Урядовий кур'єр". Акти Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України можуть бути в окремих випадках офіційно оприлюднені через телебачення і радіо. Офіційне оприлюднення нормативно-правових актів здійснюється після включення їх до Єдиного державного реєстру нормативних актів із зазначенням присвоєного їм реєстраційного коду.

Нормативно-правові акти можуть бути опубліковані в інших друкованих виданнях лише після їх офіційного оприлюднення відповідно до статті 1 цього Указу. Нормативно-правові акти, опубліковані в інших друкованих виданнях, мають інформаційний характер і не можуть бути використані для офіційного застосування.

Громадяни, державні органи, підприємства, установи, організації під час здійснення своїх прав і обов'язків повинні застосовувати закони України, інші акти Верховної Ради України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, опубліковані в офіційних друкованих виданнях або одержані у встановленому порядку від органу, який їх видав.

Судом встановлено, що відповідно до даних інформаційно-аналітичної системи «Ліга:закон» вказану постанову Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 №203 "Про норми споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників" було опубліковано у виданнях "Урядовий кур'єр", 2016, 03, 24.03.2016 N 56 і "Офіційний вісник України", 2016, N 24 (01.04.2016), ст. 958, та постанову Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 №204 "Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 р. N 409 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" - опубліковано у виданнях "Урядовий кур'єр, 2016, 03, 24.03.2016 N 56 та "Офіційний вісник України", 2016, N 24 (01.04.2016), ст. 959.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що про спірні правовідносини позивачу стало відомо з моменту опублікування оскаржуваних постанов, а саме з 01 квітня 2016 року.

Відповідно до частини другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Як вбачається з матеріалів адміністративного позову, відповідно до даних витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань публічне акціонерне товариство "Кременчукгаз" зареєстроване 06.02.1995 року, видами діяльності, крім інших, визначено, "35.22 Розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи; 35.23 Торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи."

Згідно з п.п. 2.2.1 п. 2.2 розділу 2 Статуту Публічного акціонерного товариства "Кременчукгаз", затвердженого Протоколом Загальних зборів акціонерів ВАТ по газопостачанню та газифікації "Кременчукгаз" №16 від 15.04.-22.04.2011 р., предметом (основними видами) діяльності товариства, крім інших, є розподіл та постачання газу, зокрема: надання населенню, бюджетним організаціям, промисловим та комунальним підприємствам, а також іншим суб'єктам підприємницької діяльності послуг з розподілу природного, нафтового газу та газу (метану) вугільних родовищ та постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ і скрапленого газу ( п.п.2. 2.1).

Як зазначалося вище оспорювані постанови регулюють встановлені норми споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників.

Отже, з 1995 року позивач є суб'єктом правовідносин, в яких застосовується оскаржуваний нормативно-правовий акт, що ним в адміністративному позові не заперечується.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем на момент звернення до суду з даним адміністративним позовом пропущено строк звернення до суду, встановлений частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки останній звернувся до суду із позовною заявою датованою та зареєстрованою в канцелярії Окружного адміністративного суду міста Києва 19.10.2017 р.

Згідно із статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

При цьому, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об’єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов’язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

В поданій позовній заяві представником позивача заявлено клопотання про поновлення строку на оскарження вказаних постанов Кабінету Міністрів України, з огляду на те, що позивач про порушення власних прав та охоронюваних законом інтересів даним нормативно-правовим актом дізнався лише після проведення аналізу обсягу середньомісячного споживання природного газу за період вересень 2016 р. - серпень 2017 р.

Суд зауважує, що згідно з вимогами статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів має знайти підстави для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Вирішуючи питання щодо поважності строків звернення до суду, суд бере до уваги, що позивач тривалий час є суб'єктом правовідносин на ринку природного газу, оскільки виконує, крім іншого, функції оператора газорозподільної системи, ймовірність виникнення негативних наслідків від провадження господарської діяльності та можливий розмір втрат від них, що може вимірюватися у кількісних та якісних показниках, має враховуватись суб'єктом господарювання.

Посилання позивача на проведений ним аналіз обсягу середньомісячного споживання природного газу за період вересень 2016 р. - серпень 2017 р. як на подію, за результатами якої слід обліковувати строк, з якого стало відомо про порушене право позивача і, як наслідок, підставу поважності пропуску звернення до адміністративного суду з даним позовом, суд вважає необґрунтованим з огляду на наступне.

В адміністративному позові позивач зазначає, що Всеукраїнською громадською організацією "Енергетична асоціація України" в ПАТ Проектний і науково-дослідний інститут по газопостачанню, теплопостачанню та комплексному благоустрою міст і сіл України (УкрНДІінжпроект) було замовлено дослідження щодо визначення розрахункової витрати природного газу для побутових споживачів не обладнаних приладами обліку. За наслідками проведеного дослідження УкрНДІінжпроект складений у 2015 році Аналіз та визначення розрахункової витрати природного газу для побутових споживачів не обладнаних приладами обліку. Позивач зазначає, що з проведеного Аналізу вбачається, що норми споживання газу населенням, затверджені оскаржуваною Постановою, не відповідають фактичним нормам використання газу цією категорією споживачів, є значно нижчими від фактичних норм споживання природного газу населенням.

З огляду на викладене, суд вважає, що у позивача не існувало перешкод для відповідного аналізу ризиків в зв'язку з прийняттям оскаржуваної постанови, а тому пропущено строк звернення до суду без поважних причин, оскільки позивачем не надано належних доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Отже, оскільки позивач звернувся з пропущенням встановленого законодавством строку звернення до адміністративного суду та враховуючи те, що суд на підставі поданої ним позовної заяви та доданих матеріалів не вбачає підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до пункту 9 частини першої та частин другої, третьої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо: позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Про залишення позовної заяви без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвалу суду про залишення позовної заяви без розгляду може бути оскаржено.

Особа, позовну заяву якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких заяву було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Відповідно до частини сьомої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, копія ухвали про залишення позовної заяви без розгляду невідкладно надсилається особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Керуючись статтями 99, 100, 107, 155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

1. Залишити без розгляду позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Кременчукгаз" .

2. Копію ухвали про залишення позовної заяви без розгляду невідкладно надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз’яснити, що залишення адміністративного позову без розгляду з підстав пропущення строку звернення до адміністративного суду на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі не позбавляє позивача права на звернення до адміністративного суду з аналогічними позовними вимогами.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п’яти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.О. Маруліна