Справа № 235/2930/17
Суддя: Ханова Раїса Федорівна
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Величко О.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року справа №235/2930/17

зал судового засідання № 1 у приміщенні суду за адресою: м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

суддів: Василенко Л.А.

ОСОБА_2

розглянувши у порядку

письмового провадження

апеляційні скарги Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, ОСОБА_3

на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області

від 03 жовтня 2017 року

по адміністративній справі № 235/2930/17 (суддя Величко О.В.)

за позовом ОСОБА_3

до Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_3 (далі позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати пенсії з 1 серпня 2016 року, визнання протиправним та скасування рішення про призупинення виплати пенсії, зобовязання поновити виплату пенсії, а також утриматись від подальшого її призупинення (а.с.1-3).

Постановою суду першої інстанції від 03 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволенні частково, визнана протиправною бездіяльність відповідача у зупиненні виплати пенсії позивачу, зобовязано відповідача нарахувати пенсію за віком з 01 серпня 2017 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с.51-53).

Додатковою постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 жовтня 2017 року допущено до негайного виконання постанови Красноармійського міськрайонного суду від 03.10.2017 року в частині нарахування пенсії позивачу в межах стягнення за один місяць. В задоволенні позовних вимог в частині зобовязання відповідача утримуватися від подальшого призупинення виплат пенсій - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції першим відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (а.с.69).

Управління пенсійного фонду, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції», Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на обліку внутрішньо переміщеної особи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №509 (далі Постанова № 509), зазначає, що реалізація права на отримання пенсійних виплат повязана з фактом реєстрації пенсіонера як внутрішньо переміщеної особи, що має бути підтверджено відповідною довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Оскільки довідка про реєстрацію позивача як внутрішньо переміщеної особи скасована, відповідачем правомірно припинено виплату пенсії.

Позивачем також подано апеляційну скаргу на постанову суду, в якій вона просить скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі. При цьому, позивач посилається на положення статей 47, 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), статей 3, 24, 33, 64 Конституції України, практику Європейського Суду з прав людини (а.с.67-68).

Сторони у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до вимог статей 33-38 Кодексу адміністративного судочинства України. В апеляційних скаргах сторони просили розглянути справу без їх участі, дані клопотання задоволені судом.

За приписами п.1 та п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, Постановою Красноармійського міськрайонного суду від 05.12.2016 року визнано протиправним та скасовано розпорядження Красноармійського обєднаного управління ПФУ про припинення виплати позивачу пенсії від 01.03.2016 року; зобовязано Красноармійське обєднане управління ПФУ поновити виплату пенсії за віком з 01.03.2016 року (а.с.8-10).

З постанови про закінчення виконавчого провадження від 13.04.2017 року вбачається, що згідно довідки з Красноармійського обєднаного управління ПФУ № 9216/03/25 від 28.03.2017 року позивачу поновлено виплату пенсії за віком з 01.03.2016 року, рішення суду виконано у повному обсязі (а.с.11).

Факт виплати заборгованості по пенсійним виплатам за період з 01.04.2016 року по 01.09.2016 року підтверджено довідкою про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії. (а.с.23).

З листа в.о. начальника Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 16.05.2017 року № 14444/02/25 вбачається, що позивачу перераховано пенсійну виплату з моменту припинення по момент закінчення дії довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, тобто з 01.04.2016 року по 01.09.2016 року, оскільки 16.08.2016 року розпорядженням начальника Красноармійського районного управління соціального захисту скасовано дію довідки (№ НОМЕР_1) на імя ОСОБА_3 Станом на 01.05.2017 року ОСОБА_3 за поновленням статусу «Внутрішньо переміщеної особи» не зверталась (а.с.12).

З довідки Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії вбачається, що відповідачем з січня 2017 року по липень 2017 року пенсія позивачу призначається, нараховується, але фактично не виплачена (а.с.23).

Факт зупинення нарахування пенсії позивачу відповідачем не заперечується, відповідного рішення щодо зупинення пенсійних виплат управлінням не приймалось.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014р. №1706-VII (далі Закон №1706-VII).

Відповідно до статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема, відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV встановлено, що виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, положення цього Закону є пріоритетними в питаннях виплати пенсій.

Підстави припинення виплати пенсії встановлені статтею 49 цього Закону, але жодна з яких управлінням (відповідачем у даній справі) не застосована та не доведена.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що призначення, виплата, припинення пенсійних виплат, у тому числі і внутрішньо переміщеним особам, має здійснюватися виключно на підставі норм Законів щодо пенсійного забезпечення на рівні з іншими громадянами України.

Припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення та лише з підстав, визначених ст. 49 Закону № 1058.

В порушення вищезазначених норм пенсійним органом рішення щодо припинення виплати пенсії позивачу з 1 вересня 2016 року не приймалося.

Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на положення статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) яка передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Оцінюючи спірні правовідносини колегія суддів застосовує положення Конституції України, за якими, в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України). Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обовязків і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Колегія суддів застосовує при розгляді справи практику Європейського Суду з прав людини як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Посилання суду першої інстанції при відмові позивачу в задоволенні позовних вимог щодо виплати пенсії у спірний період на положення постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції», Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на обліку внутрішньо переміщеної особи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №509 є неприйнятними з огляду на те, що зазначені підзаконні нормативно-правові акти не регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення та не можуть визначати порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням з огляду на положення статті 5 Закону № 1058-IV.

Таким чином, припиняючи виплату пенсії позивачу з вересня 2016 року, відповідач діяв протиправно, не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України.

Позовні вимоги позивача про зобовязання відповідача утриматись від подальшого призупинення пенсії задоволенню не підлягають, оскільки на теперішній час не можливо встановити факт порушення відповідачем права позивача на пенсійне забезпечення у майбутньому.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив постанову із порушенням норм матеріального права, внаслідок чого наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги позивача та скасування постанови суду.

Апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає з огляду на її необґрунтованість, доводи управління не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. 24, ст. 41, ст. 167, ст. 184, ч.1 ст. 195, ст. 197, п.3 ч.1 ст. 198, п.1, п.4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ст. 211, ст. 212, ст. 254, ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2017 року по адміністративній справі № 235/2930/17 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2017 року по адміністративній справі № 235/2930/17 задовольнити частково.

Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2017 року по адміністративній справі № 235/2930/17 скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати пенсії з 1 серпня 2016 року, визнання протиправним та скасування рішення про призупинення виплати пенсії, зобовязання поновити виплату пенсії, а також утриматись від подальшого її призупинення задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_3 пенсії з 1 вересня 2016 року.

Зобовязати Красноармійське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_3 з 1 вересня 2016 року.

Допустити до негайного виконання постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року в частині виплати пенсії ОСОБА_3 за один місяць.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Зобовязати Красноармійське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області подати до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звіт про виконання постанови суду у строк до 07 грудня 2017 року

Постанова ухвалена та підписана 07 листопада 2017 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя : Р.Ф. Ханова

Судді: Л.А. Василенко

ОСОБА_2