Справа № 754/10221/17
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

07 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києва на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києва про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києва про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії, в якому просив:

- визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо призначення ОСОБА_2 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік (1197,91 грн.);

- зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити позивачці пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих у галузях економіки України за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2014-2016 роки, підвищивши її розмір на 12,5 % розміру пенсії, обчисленого відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та здійснити її виплату, починаючи з 07.06.2017 року з урахуванням проведених виплат.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києва залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах має місце перехід на інший вид пенсії за іншим Законом (призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", тому положення частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині переведення з одного виду пенсії на інший до спірних відносин не підлягають застосуванню, а показник "середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії" застосовується виключно при призначенні пенсії та залишається незмінним під час здійснення перерахунку пенсії на підставі частини 4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, з 30.12.2008 року до 30.06.2017 року ОСОБА_2 отримувала пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Після досягнення пенсійного віку позивач 07.06.2017 року звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи те, що при обчисленні пенсії позивачці за віком відповідачем було застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2007 рік, 17.07.2017 року остання звернулась до відповідача із заявою про застосування до її пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2014-2016 роки. Крім того, позивач просила відповідача підвищити розмір пенсії за віком на 12,5% у відповідності до вимог ч.3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

24.07.2017 року листом №11312/09/Х-1017 відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для застосування для обчислення пенсії за віком вищевказаного показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, посилаючись на ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також у підвищенні розміру її пенсії за віком, оскільки таке право, встановлене ч.3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», позивач мала би у разі первинного призначення пенсії при досягненні пенсійного віку 57 років 6 місяців.

Однак, на думку позивача, в даному випадку відбувається перехід з пенсії за вислугу років, призначеної за Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком на умовах, визначених іншим законом - Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Тобто, умови й порядок обчислення цих пенсій визначені різними законодавчими актами, а тому при призначенні позивачу пенсії за віком на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для її розрахунку має застосовуватись саме показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Крім того, позивач зазначає, що норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містять вимог щодо застосування підвищення розміру пенсії, передбаченого ч.3 ст. 29 цього Закону саме при первинному призначенні пенсії.

Вважаючи дії відповідача неправомірними, ОСОБА_2 звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Так, із матеріалів справи вбачається, що до призначення пенсії за віком, позивач отримувала пенсію за вислугу років, як військовослужбовець, призначену на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», при розрахунку якої взагалі не застосовувалася будь-яка середня заробітна плата в галузях економіки України, бралися зовсім інші показники, ніж ті, що використовуються відповідачем для нарахування пенсії за віком на умовах, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Частиною 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», встановлено, що особам, які мають право на пенсію за цим Законом обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.

Тому, колегія суддів звертає увагу на те, що при обчисленні пенсії за вислугу років, призначеної згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», за основу береться грошове забезпечення, яке, в свою чергу, складається з окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

В свою чергу, відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не містить жодного посилання на показник «середня заробітна плата у галузях економіки України» (тим більше саме за 2007 рік).

За таких обставин, даний показник не має жодного відношення до пенсії позивача за вислугу років, що вона отримувала, оскільки при її розрахунку він не застосувався взагалі, а тому і не повинен застосовуватися при розрахунку пенсії за віком.

Оскільки формула розрахунку раніше призначеної пенсії не містила в собі такої складової як «середня заробітна плата (дохід), що передує року звернення за призначенням (перерахунком) пенсії», то висновок про необхідність застосування для призначення позивачу пенсії за віком показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України (тим більше за 2007 рік), є помилковим.

Статтею 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», визначено, що особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, умови й порядок обчислення цих пенсій визначені різними законодавчими актами. Тобто, законодавець окремо виділив призначення пенсії на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В даному випадку відбулося саме призначення пенсії на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, оскільки позивачу було призначено інший вид пенсії за іншим законом у 2017 році, то має застосовуватися середня заробітна плата в Україні, з якої сплачено страхові внески за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, як це передбачено ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Переведення з одного виду пенсії на інший виконується в порядку, передбаченому ч. 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Як зазначено в нормі цієї статті, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії (ч. 4 статті 45 вказаного Закону).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що відповідачем при призначенні пенсії за віком в 2017 році, необхідно було застосувати показники середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, а не показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях України за 2007 рік в сумі 1 197 грн. 91 коп.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. В зв'язку з цим суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києва залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 1832, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києва - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року - залишити без змін.

Дана ухвала, відповідно до ч. 10 ст. 1832, ст. 254 КАС України, є остаточною, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту постановлення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

С.Б. Шелест