Справа № 820/1560/17
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 травня 2017 р. № 820/1560/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бадюков Ю.В.,

при секретарі судового засідання - Стрєлка О.В.,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

третьої особи - 2 - Управління СБУ в Харківській області - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом

ОСОБА_4 ОСОБА_5 огли
до третя особа - 1: третя особа - 2: Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Московський РВ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Управління Служби безпеки України в Харківській області
про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 огли (далі по тексту позивач, ОСОБА_4С.) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (далі по тексту ГУ ДМС України в Харківській області, відповідач), треті особи - які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Московський РВ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (далі по тексту третя особа 1, Московський РВ), Управління Служби безпеки України в Харківській області (далі по тексту третя особа -2, УСБУ в Харківській області), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд:

- суд скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 06.02.2017 року про відмову в наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянину ОСОБА_6 ОСОБА_5 огли ІНФОРМАЦІЯ_1, прийняте за результатами розгляду заяви від 02.06.2016 року та зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області надати дозвіл на імміграцію в Україну громадянину ОСОБА_6 ОСОБА_5 огли ІНФОРМАЦІЯ_1 за заявою від 02.06.2016 року;

- стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на користь громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_4 ОСОБА_5 огли ІНФОРМАЦІЯ_1 1280, 00 грн. здійснених судових витрат;

- встановити судовий контроль за виконанням ГУ ДМС України в Харківській області рішення Харківського окружного адміністративного суду;

- зобовязати ГУ ДМС України в Харківській області надати звіт про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що заперечення щодо надання позивачу дозволу на імміграцію, висловлене за результатами розгляду особової справи ОСОБА_4 начальником відділу ГВ КР УСБУ в Харківській області, на підставі якого відповідачем було винесено оскаржуване рішення є таким, що надано без належної перевірки місця проживання та номеру телефону ОСОБА_4 Зазначає, що позивач у відповідності до ст.4 Закону України Про імміграцію має право на імміграцію в Україну. Вважає, що наведені вище обставини підтверджені наявними у справі належними доказами, та стверджує, що у відповідача не було підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали з підстав, викладених в уточненому адміністративному позові, просив суд його задовольнити.

Представник відповідача до суду надав письмові заперечення на адміністративний позов, в якому вказав про його безпідставність та необґрунтованість у звязку з тим, що оскільки від УСБУ в Харківській області надійшли заперечення щодо особи позивача через зазначення в заяві завідомо неправдивих відомостей чи подання підроблених документів, то при прийнятті рішення ГУ ДМС не могло залишити заперечення поза увагою, а в чинному законодавстві відсутнє право надавати такий дозвіл за наявності заперечень з боку органів Служби безпеки України. В судовому засіданні просив позовні залишити без задоволення.

Московський РВ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (третя особа 1) до суду надав письмові заперечення на адміністративний позов, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог через законність прийнятого рішення за наявності заперечень щодо імміграції з боку органу служби безпеки.

Третя особа 2 - Управління Служби безпеки України в Харківській області надало до суду письмові пояснення в яких зазначило про те, що при проведенні перевірочних заходів згідно заяви позивача було встановлено, що останній за вказаною в заяві адресою не проживає, контактний телефон відсутній, а відтак на підставі п. 4 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про імміграцію» управлінням було висловлено заперечення у наданні дозволу на імміграцію. В судовому засіданні представник третьої особи 2 заперечив проти задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи - 2, дослідивши матеріали справи, вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.06.2016 року ОСОБА_4 звернувся до Московського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну разом із доданими до нього документами.

На виконання вимог п.9 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від №1983 від 26.12.2002 р., фахівцями відповідача направлено особову справу позивача на адресу Управління Служби безпеки України в Харківській області для проведення перевірки в межах компетенції, а саме для виявлення серед осіб, які подали заяву про надання дозволу на імміграцію, таких, яким дозвіл на імміграцію не можу бути наданий відповідно до ст. 10 Закону України «Про імміграцію».

За результатами розгляду особової справи ОСОБА_4 начальником відділу ГВ КР УСБ України в Харківській області О. ОСОБА_7 було висловлено заперечення щодо надання позивачу дозволу на імміграцію на підставі п. 4 ст. 10 Закону України «Про імміграцію».

Враховуючи заперечення управління Служби безпеки України в Харківській області відповідач 06.02.2017 року затвердив висновок про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.4 ч.1 ст.10 Закону України "Про імміграцію".

Як вбачається з письмових пояснень УСБУ в Харківській області та письмової відповіді на адвокатський запит представника позивача від 10.05.2017 року № 70/2-33-287/7 в результаті перевірки встановлено, що ОСОБА_4 за адресою, вказаною ним, як адреса місця проживання в Україні, не проживає, контактний телефон відсутній.

На підставі вказаного висновку, 06.02.2017 року відповідачем прийнято рішення про відмову в наданні дозволу на імміграцію в Україну за №04/1-693-16.

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача за №04/1-693-16 від 06.02.2017 р., позивач звернувся до суду з даним позовом про його оскарження.

Суд зазначає. що умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначені у Законі України "Про імміграцію" від 07.06.2001р. за №2491-ІІІ (далі за текстом - Закон №2491).

Відповідно до ст.9 Закону № 2491 заяви про надання дозволу на імміграцію подаються: 1) особами, які постійно проживають за межами України, - до дипломатичних представництв та консульських установ України за кордоном за місцем їх постійного проживання; 2) особами, які перебувають в Україні на законних підставах, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції.

Заяву про надання дозволу на імміграцію заявник подає особисто до відповідного органу державної влади. За наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява може надсилатися поштою або за дорученням заявника, посвідченим нотаріально, подаватися іншою особою.

Для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи: 1) три фотокартки; 2) копія документа, що посвідчує особу; 3) документ про місце проживання особи; 4) відомості про склад сім'ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі); 5) документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

У разі неподання особою всіх визначених цим Законом документів заява про надання дозволу на імміграцію не приймається.

Термін розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію не може перевищувати одного року з дня її подання.

З матеріалів адміністративної справи, вбачається, що при зверненні 02.06.2016 року до Московського РВ ГУ ДМСУ в Харківській області позивачем був поданий пакет документів у відповідності до вимог ст.9 Закону №2491, а 03.06.2016 року за вих. № 17/10324 справу позивача було направлено до ГУ ДМСУ в Харківській області для прийняття відповідного рішення.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.10 Закону №2491 дозвіл на імміграцію не надається, зокрема, особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи.

Пунктом 2 ч. 1 статтею 5 Закону № 2491 передбачено, що порядок провадження за заявами про надання дозволів на імміграцію і поданнями про скасування дозволів на імміграцію та виконання прийнятих рішень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 р. № 1983 затверджено Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі за текстом - Порядок №1983).

Пунктом 1 Порядку № 1983, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що він визначає процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію.

Згідно з пп.3 п.2 Порядку № 1983 рішення за заявами про надання дозволу на імміграцію залежно від категорії іммігрантів приймають, зокрема, територіальні підрозділи ДМС (далі - територіальні підрозділи) - стосовно іммігрантів, які на законних підставах перебувають на території України і є іммігрантами позаквотової категорії (крім іммігрантів, стосовно яких рішення приймає ДМС), а саме: одного з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітей і батьків громадян України; осіб, які є опікунами чи піклувальниками громадян України або перебувають під опікою чи піклуванням громадян України; осіб, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням; закордонних українців, подружжя закордонних українців, їх дітей у разі їх спільного в'їзду та перебування на території України.

Територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з'ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України "Про імміграцію", надсилають відповідні запити до регіональних органів СБУ, Робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби.

Регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба проводять у межах своєї компетенції у місячний термін після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки інформується орган, який зробив запит (п.14 Порядку № 1983).

Крім того, пунктом 9 Порядку № 1983 встановлено, що Служба безпеки України та її регіональні органи, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу, Держприкордонслужба у межах своєї компетенції вживають у місячний термін за зверненням ДМС, територіальних органів та підрозділів заходів: до виявлення серед осіб, які подали заяву про надання дозволу на імміграцію, таких, яким дозвіл на імміграцію не може бути наданий відповідно до статті 10 Закону України "Про імміграцію"; до встановлення відомостей, що можуть бути підставою для скасування дозволу на імміграцію згідно із статтею 12 Закону України "Про імміграцію".

СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба проводять у межах своєї компетенції у місячний термін після надходження таких запитів перевірку щодо виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки надсилається інформація ДМС (абзац другий пункту 17 Порядку № 1983).

На виконання положень Порядку №1983 відповідачем було надіслано на адресу управління Служби безпеки України в Харківській області особову справу позивача, за результатами розгляду якої начальник відділу ГВКР УСБ України в Харківській області підполковник ОСОБА_7 висловив заперечення проти надання позивачу дозволу на імміграцію, про що свідчить напис на зворотній частині супровідного листа (а.с. 57).

Адвокатом ОСОБА_1 з метою з'ясування причин висловлених начальником відділу ГВКР УСБ України в Харківській області заперечень, був направлений письмовий адвокатський запит № АЗ -109/17 від 24.04.2017 року (а.с. 88).

На вказаний адвокатський запит була надана відповідь від 10.05.2017 року № 70/2-33-287/7, в якій зазначено, що в результаті перевірки встановлено, що ОСОБА_4 за адресою, вказаною ним, як адреса місця проживання в Україні, не проживає, контактний телефон відсутній, у звязку з чим було висловлено заперечення у наданні дозволу на імміграцію в Україну позивачу на підставі п. 4 ст. 10 Закону України «Про імміграцію».

30.05.2017 р. управлінням Служби безпеки України в Харківській області надані до суду письмові пояснення по адміністративній справі де зазначено, що підставою для заперечень стало повідомлення позивачем неправдивих даних. Так, в ході перевірки управлінням Служби безпеки України в Харківській області встановлено, що за вказаною в документах адресою позивач не проживає.

Відтак, суд зазначає, що відповідач, отримавши вищенаведені заперечення УСБУ в Харківській області - повноважного органу щодо перевірки відомостей, зазначених позивачем у заяві, у відповідності до приписів п.4 ч.1 ст.10 Закону №2491 не міг залишити його поза увагою та не врахувати при прийнятті рішення про відмову у наданні позивачеві дозволу на імміграцію в Україну.

Крім того, чинним законодавством України не встановлено права органів ДМС України надавати особам дозвіл на імміграцію за наявності заперечень, висловлених органом Служби безпеки України.

Таким чином, оскільки позивачем під час подання заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну від 02.06.2016 р. було свідомо надано неправдиві відомості щодо його місця проживання, що відповідно до п.4 ст.10 Закону №2491 є підставою для відмови органу Державної міграційної служби у наданні дозволу на імміграцію.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення від 06.02.2017 року про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_4 ОСОБА_5 огли, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про імміграцію", з дотриманням вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 ОСОБА_5 огли до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Московський РВ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Управління Служби безпеки України в Харківській області про скасування рішення - відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Бадюков Ю.В.