Справа № 266/4541/16-а
Суддя: Василенко Любов Андріївна
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Курбанова Н.М.
Суддя-доповідач - Василенко Л.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року справа № 266/4541/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів Гайдара А.В., Васильєвої І.А.,

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Маріуполя на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 12 червня 2017 року у справі № 266/4541/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Маріуполя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя від 12 червня 2017 року позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Маріуполя (далі - УПФУ в Приморському районі м.Маріуполя) визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задоволений:

визнано неправомірними дії УПФУ в Приморському районі м. Маріуполя щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії відповідно до вимог Закону України «Про державну службу»;

визнано період роботи ОСОБА_2 з 01.01.2014р. до 30.06.2016р. в Жовтневій ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області як державну службу та додано цей період до загального терміну державної служби при призначенні їй пенсії відповідно до вимог Закону України «Про державну службу»;

зобов'язано УПФУ в Приморському районі м. Маріуполя призначити ОСОБА_2 пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» з 17.05.2016 року (а.с. 92-94).

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції через неврахування судом всіх обставин, що мають значення для справи та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відсутність підстав для зарахування до стажу державної служби періоду роботи з 01.01.2014 до 30.06.2016, оскільки з 01.01.2014 позивачеві присвоєно спеціальне звання - інспектор податкової та митної справи І рангу. Крім того, посада завідувача сектору координації, звітності та аналізу управління аудиту не відноситься до відповідних категорій посад державних службовців. Також вказував на порушення судом п.4 Постанови КМУ №622 від 14.09.2016, внаслідок чого суд зазначив неправильну дату, з якої позивач може отримувати пенсію як державний службовець. Крім того, посилався на невідповідність форм довідок про заробітну плату вимогам постанови КМУ від 06.04.2016 №292 (а.с.107-110).

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги і дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ в Приморському районі м.Маріуполя та з 17.05.2016 року отримує пенсію, призначену на підставі ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а. с. 11).

Згідно з записами в трудовій книжці, виданій позивачеві, серія НОМЕР_1 встановлено, що в період з 1 грудня 1995 року та до 30 червня 2016 року позивач працювала в Жовтневій ОДПІ, зокрема, на посадах: з 22.11.2013 - головного державного інспектора відділу фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку; з 01.01.2014 присвоєно спеціальне звання - інспектор податкової та митної справи І рангу; з 13.01.2014 - головного спеціаліста відділу фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку Жовтневої ОДПІ м.Маріуполя ГУ Міндоходів у Донецькій області; з 26.08.2014 - головного інспектора відділу фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку; з 03.08.2015 - головного державного інспектора відділу фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку Жовтневої ОДПІ м.Маріуполя ГУ ДФС у Донецькій області; з 20.04.2016 до 30.06.2016 - завідувача сектору координації, звітності та аналізу управління аудиту, 12.05.2016 року присвоєно спеціальне звання «радник податкової та митної справи першого рангу» (а.с. 18-19, 185 - 199).

1 грудня 1995 року позивачем прийнято присягу державного службовця і відповідний запис про прийняття присяги державного службовця внесено до трудової книжки позивача (а.с. 16, 192, 152, 175).

01.07.2016 року ОСОБА_2 звернулася до УПФУ в Приморському районі м.Маріуполя з заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Рішенням УПФУ в Приморському районі м.Маріуполя №1634 про відмову в призначенні пенсії від 13.10.2016 ОСОБА_2 відмовлено в призначенні пенсії згідно Закону України «Про державну службу» у зв'язку з незарахуванням періоду роботи з 01.01.2014 до 30.06.2016 до стажу, який дає право на призначення пенсії згідно статі 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, оскільки з 01.01.2014 позивачеві присвоєно спеціальне звання - інспектор податкової та митної справи І рангу; а посада завідувача сектору координації, звітності та аналізу управління аудиту Жовтневої ОДПІ не належить до відповідних категорій посад державних службовців. Додатково повідомлено, що надані довідки про складові заробітної плати не відповідають вимогам постанови КМУ від 06.04.2016 №292 (а.с. 11-12).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо відмови в призначенні пенсії згідно Закону України «Про державну службу» у зв'язку з незарахуванням періоду роботи з 01.01.2014 до 30.06.2016 до стажу, який дає право на призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу».

Спірні відносини врегульовані нормами Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889), Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі - Закон №3723), Податкового кодексу України (далі - ПК України) в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII.

Пунктом 2 розділу Розділ XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889 визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно статті 37 Закону №3723 (Державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року N 889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 цього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до цієї статті у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців).

(Для осіб, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 цього Закону та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до цієї статті у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців).

Відповідно до п.п.4.2 п.4 посадової інструкції головного спеціаліста відділу фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку Жовтневої ОДПІ м.Маріуполя ОСОБА_2, затвердженої 24.01.2014 начальником Жовтневої ОДПІ, головний спеціаліст є державним службовцем і зобов'язаний дотримуватися вимог Закону України «Про державну службу» з питань, що стосується його діяльності (а.с. 47-52).

Підпунктом 4.2 пункту 4 посадової інструкції головного державного інспектора відділу фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку Жовтневої ОДПІ м.Маріуполя ОСОБА_2, затвердженої 07.08.2015 в.о. начальника Жовтневої ОДПІ, визначено, що головний державний інспектор є державним службовцем і зобов'язаний дотримуватися вимог Закону України «Про державну службу» з питань, що стосується його діяльності (а.с. 53-58).

Відповідно до пп.5.2 п.5 посадової інструкції головного спеціаліста відділу фінансування, бухгалтерського обліку та звітності економічної роботи та бухгалтерського обліку Жовтневої МДПІ м.Маріуполя ОСОБА_2, затвердженої 28.04.2012 начальником Жовтневої МДПІ, головний спеціаліст є державним службовцем і зобов'язаний дотримуватися вимог Закону України «Про державну службу» з питань, що стосується його діяльності (а.с. 59-64).

Відповідно п.1.1. Положення про сектор координації, звітності та аналізу управління аудиту Жовтневої ОДПІ м.Маріуполя ГУ ДФУ у Донецькій області це1 сектор входить до складу аудиту Жовтневої ОДПІ м.Маріуполя та не є самостійним підрозділом, який безпосередньо підпорядковується начальнику управління. Відпоідно до розділу третього цього Положення сектор очолює завідувач сектору, який призначається і звільняється з посади начальником інспекції. Відповідно до п.4.1 зазначеного Положення завідувач сектором вимагає від працівників управління, чіткого, своєчасного і якісного виконання функцій та обов'язків, передбачений трудовим законодавством, Податковим кодексом, Законом України «Про державну службу», Положенням про сектор та посадовими інструкціями ( а.с. 162 - 173).

Згідно статті 1 Закону №889 державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

За приписами статті 5 Закону №889 правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах державної податкової служби.

Згідно з п.343.1 ст.343 ПК України посадовим особам контролюючих органів присвоюється, зокрема, таке спеціальне звання: радник податкової та митної справи I рангу.

Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України (п.343.2 с.343 ПК України).

Спеціальні звання посадовим особам присвоюються довічно. Позбавлення спеціальних звань здійснюється виключно за вироком суду у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України (п.343.3 ст.343 ПК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 №839 «Про спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів» затверджені: Положення про спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів (далі - Положення №839) та Порядок присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів (далі - Порядок №839).

Відповідно до пп.8 п.3 Положення №839 посадовим особам органів доходів і зборів присвоюються такі спеціальні звання: інспектор податкової та митної справи I рангу.

За приписами п.4 Порядку №839 до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723.

Отже, період державної служби позивача в податковому органі у спеціальному званні - інспектор податкової та митної справи І рангу, радник податкової та митної справи І рангу зараховується до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача в спірному рішенні на невідповідність довідок про складові заробітної плати вимогам постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» від 06.04.2016 №292 (далі - постанова №292), оскільки зазначеною постановою затверджено:

схему посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів згідно з додатком 1; розмір надбавок до посадових окладів за ранги державних службовців згідно з додатком 2; перелік посад державної служби, що прирівнюються до відповідних груп оплати праці, згідно з додатком 3.

Тобто, постанова №292 не встановлює вимог до форми довідки про складові заробітної плати державних службовців, яка надається для призначення пенсії, такі вимоги встановлені постановою правління Пенсійного фонду України від 14.02.2011 №5-1, в редакції, чинній на день видачі довідок. Слід зазначити, що підставою для прийняття спірного рішення про відмову в призначенні пенсії як державному службовцю слугували інші підстави, а тому наведені доводи в апеляційній скарзі щодо форми довідок є неприйнятними.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, проте допустив помилку при визначенні дати, з якої зобов'язав УПФУ в Приморському районі м. Маріуполя призначити позивачеві пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки не врахував пункт четвертий Постанови КМУ №622 від 14.09.2016 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб».

Відповідно до абзацу першого пункту четвертого зазначеної Постанови КМУ пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За матеріалами справи позивач звернулася до відповідача про призначення пенсії згідно з Законом України «Про державну службу» 01.07.2016 року, тому відповідач саме з цієї дати повинен призначити пенсію за зазначеним законом, а не з 17.05.2017 року, як помилково зазначив суд першої інстанції, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.195, ст. 197 ч.1 п.2, ст. 198 ч.1 п.2, ст. 201 ч.1 п.1, ст. 205 ч.2, ст. 207, ст.212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Маріуполя задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 12 червня 2017 року у справі № 266/4541/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Маріуполя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії змінити шляхом заміни в четвертому абзаці резолютивної частини постанови дати «з 17.05.2016 року» на «з першого липня 2016 року».

В іншій частині постанову Приморського районного суду м. Маріуполя від 12 червня 2017 року у справі № 266/4541/16-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий Л.А.Василенко

Судді А.В. Гайдар

І.А. Васильєва