Справа № 336/5377/17
Суддя: Марко Я. Р.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/5377/17
Провадження № 2-а/336/487/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, який діє як адміністративний суд, у складі судді Марко Я.Р., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

25.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинення дій, в якому просить суд визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо розрахунку йому пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік; зобовязати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати йому пенсію за віком з 01.02.2017 року відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати з якої сплачено страхові внески в Україні за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2009 2011 роки), забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією, а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 640,00 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він ІНФОРМАЦІЯ_1, з 07.09.2007 року перебував на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та отримував пенсію за вислугу років, призначену йому у відповідності до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівник медицини. Після призначення йому пенсії він продовжував працювати.

З 28.05.2012 року позивач набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та 28.05.2012 року звернувся до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з заявою встановленої форми про призначення йому пенсії за віком у відповідності до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії.

Проте, Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя листом від 07.08.2017 року № 297/Ч-1 повідомило, що позивача було фактично переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком. При цьому, при розрахунку його пенсії за віком застосовується показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 рік (абз. 1 частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» при переході з одного виду пенсії на інший).

ОСОБА_1 з вищеваазаними діями відповідача не згоден, вважає їх такими, що порушують його законні права.

Позивач зазначає про те, що він при призначенні йому пенсії за віком відповідно до Закону Україну «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не надавав згоду на врахування заробітної плати із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, а також не надавав згоди на виплату його пенсії у зменшеному розмірі, а тому під час розрахунку його пенсії має враховуватись середня заробітна плата по Україні за 2009, 2010 та 2011 роки.

На підставі викладеного, позивач вважає дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо застосування показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік при розрахунку його пенсії протиправними.

Ухвалою суду від 27.09.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у скороченому провадженні у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя надіслав на адресу суду заперечення на адміністративний позов, в яких просить відмовити у позові, з посиланням на правомірність дій відповідача при здійсненні розрахунку пенсії позивача, оскільки у даному випадку наявне переведення з одного виду пенсії на інший. Таким чином, має бути застосовано показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

У відповідності до частини 4 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Вивчивши адміністративний позов, документи додані до нього та письмові заперечення представника відповідача, суд не вбачає підстав для розгляду справи у відкритому судовому засіданні за загальними правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд розглядає справу в порядку скороченого провадження, у відповідності до статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

ОСОБА_1 народився 27 травня 1952 року, з 07.09.2007 року, отримував пенсію за вислугу років призначену йому у відповідності до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

28.05.2012 року ОСОБА_1 набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та 28.05.2012 року звернувся до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з заявою встановленої форми про призначення йому пенсії за віком.

Відповідачем було призначено позивачу пенсію за віком, при призначенні пенсії був врахований заробіток за періоди страхового стажу, зазначеного у частині 1 статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тобто був застосований показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попередньої пенсії за вислугу років.

31.07.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з заявою про перерахунок йому пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, тобто 2009-2011 роки.

Листом № 297/Ч-1 від 07.08.2017 року Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя повідомило позивача про те, що його фактично переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, при розрахунку його пенсії за віком застосовується показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії (абз. 1 частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» при переході з одного виду пенсії на інший), а тому розмір пенсії ОСОБА_1 розрахований вірно у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 2 того ж Закону, для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров'я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

Відповідно до пункту «е» частини 1 статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції, що діяла станом на момент призначення позивачу пенсії за вислугу років), яким передбачалося, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу була призначена пенсія за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Після отримання права на пенсію за вислугу років, ОСОБА_1 продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

В свою чергу, позивач звернувся до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідачем позивачу було призначено пенсію за віком та до розрахунку пенсії позивача взято показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

З аналізу положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про пенсійне забезпечення" вбачається, що обрання особою пенсії за віком замість пенсії за вислугу років, є призначенням пенсії, а не переведенням з одного виду пенсії на інший.

З огляду на вищевикладене, до даних правовідносин не підлягає застосуванню частина 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої, при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Згідно з частиною 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що відповідно до частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", однак у даному випадку із позивачем мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом. Так, позивачу було призначено пенсію відповідно до спеціальних положень Закону України "Про пенсійне забезпечення", які передбачала інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", він звернувся вперше. Крім того, після призначення пенсії за вислугу років позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, що підтверджується копією наданою ним трудової книжки.

Доказів того, що позивач надавав згоду на врахування зарплати із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії відповідачем суду не надано, а тому у відповідача не було підстав застосовувати такий показник середньої заробітної плати. Таким чином, відповідач зобов'язаний провести нарахування позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком.

Враховуючи той факт, що у позивача право на пенсію за віком виникло вперше, то при визначенні розміру пенсійних виплат слід застосовувати норми передбачені частиною 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тобто при обчисленні пенсії брати розмір середньої заробітної плати (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Аналогічна правова позиція була також висловлена Верховним Судом України у постанові від 29.11.2016 року у справі № 133/476/15-а, яка, відповідно до приписів статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковою для всіх судів України.

При цьому, в силу вимог частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Отже, наведений висновок Верховного Суду України є обов'язковим для відповідача, як суб'єкта владних повноважень, який застосовує у своїй діяльності зазначені нормативно - правові акти.

Позивач просить зобов'язати відповідача перерахувати пенсію, починаючи з 01.02.2017 року, оскільки вперше він до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за віком звернувся 31.07.2017 року, тобто після 15 числа місяця, оскільки до суду він звернувся в межах шестимісячного строку для подачі адміністративного позову.

Згідно з частиною 2 статті 99 та частиною 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Частиною 1 статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Позивач в адміністративному позові не ставить питання про поновлення строку на звернення до суду, зазначивши, що перерахунок пенсії має відбуватися з 01.02.2017 року.

Проте, позивач до суду з даним позовом звернувся лише у вересні 2017 року і згідно тексту позову та доданих до нього документів, суд не вбачає поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з вказаним позовом, а тому вимоги заявлені з 01.02.2017 року по 20.03.2017 року підлягають залишенню без розгляду.

Оскільки позивач, як вбачається з поштового штампу на конверті, звернувся до суду 21.09.2017 року, то вимоги позивача підлягають задоволенню в межах шестимісячного строку з дня звернення позивач до суду, тобто з 21.03.2017 року.

Зважаючи на те, що позивачем заявлені вимоги немайнового характеру, які були частково задоволені судом, а також враховуючи положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Керуючись статтями 26, 40, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», статтями 2, 6, 8, 9-11, 69-71, 94, 159-163, 167, 183-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинення дій задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо розрахунку пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік.

Зобовязати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за віком з 21.03.2017 року відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2009-2011 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Позовні вимоги про зобов'язання Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя провести ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перерахунок пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2009-2011 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією, починаючи з 01.02.2017 року по 20.03.2017 залишити без розгляду.

Стягнути з Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 640,00 (шістсот сорок) грн.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Суддя Я.Р.Марко