Справа № 295/8881/16-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Стрілецька О.В.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"31" жовтня 2017 р. Справа № 295/8881/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Бучик А.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Шведюк М.М.,

представника апелянта, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "03" квітня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення невиплаченої пенсії та моральної шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 03.04.2017р. адміністративний позов ОСОБА_3 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в частині позовних вимог за період з 03.06.2006 року по 31.03.2011 року, 01.10.2011 року по 28.12.2015 року залишено без розгляду. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення невиплаченої пенсії та моральної шкоди, починаючи з 29.12.2015 року - відмовлено за безпідставністю.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 10.04.2017р. виправлено описку, допущену в резолютивній частині постанови Богунського районного суду м. Житомира від 03.04.2017 року, зазначивши: «Адміністративний позов ОСОБА_3 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в частині позовних вимог за період з 03.02.2006 року по 31.03.2011 року, 01.10.2011 року по 28.12.2015 року залишити без розгляду».

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції від 03.04.2017р. скасувати та ухвалити нову - про задоволення позову.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, а постанова - залишенню без змін, з огляду на наступне.

Заслухавши пояснення представника апелянта, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

20 червня 2016 р. ОСОБА_3 звернулась з позовом (а.с.154), просила визнати неправомірними дії відповідача щодо призначення та нарахування пенсії, зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м. Житомирі виконати ст.ст.50,54,67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» шляхом призначення пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, що разом становить 10911,25 грн., стягнути з відповідача різницю за невиплачену пенсію, передбачену ч.1 ст.50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у тому розмірі, що виплачується за період з 03.02.2006 року по 01.03.2017 року, що складає 856068,00 грн. без врахування втрат, пов'язаних з інфляцією і знеціненням гривні, стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 200000,00 грн. за понесені страждання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення позову без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку. Тобто, внаслідок пропущення строків звернення до адміністративного суду для позивача наступають негативні юридичні наслідки.

У відповідності до ч.1 ст.103 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій, передбачених КАС України.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що спірні виплати є постійними, щомісячними і правовідносини закінчуються на день проведення таких виплат, тобто про своє порушене право позивач дізналась після одержання, як вважала, неповних сум, які виплачувались згідно діючих постанов Кабінету Міністрів України у менших розмірах ніж визначено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відхилив доводи представника позивача з приводу того, що строк звернення до суду не пропущено на підставі ст.87 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Згідно з частинами 1, 2 даної норми Закону передбачено можливість виплати пенсій за минулий час, а саме - нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більш як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії; суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Таким чином, вказана норма закону стосується виплати за минулий час тих пенсій, які нараховані, але не виплачені або з вини безпосередньо пенсіонера або органу, який призначає та виплачує пенсії. Ця норма не підлягає застосування до спору, що є предметом даного судового розгляду, оскільки спір стосується неправомірності дій щодо призначення пенсії, а не виплати вже нарахованої пенсії.

Надаючи правову оцінку постанові суду в частині залишення вимог без розгляду то виходячи з дати звернення позивача з зазначеним позовом - 29.06.2016 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано залишив позовні вимоги без розгляду в частині періоду з 03.02.2006 р. по 28.12.2015 р..

При цьому колегія суддів звертає увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в 2011 році зверталась до суду за захистом порушених прав з аналогічним позовом з вимогою нарахувати та виплачувати пенсію на підставі статей 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.04.2011 року по 30.09.2011 року (а.с. 16-18).

Ухвалою суду першої інстанції суду від 01.07.2016 р. позивачу відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі в частині періоду з 01.04.2011 р. по 22.07.2011 р. на підставі п.2 ч.1 ст.109 КАС України, оскільки згідно постанови Богунського районного суду м. Житомира від 12.12.2011 р. між позивачем та відповідачем про той самий предмет і з тих самих підстав постановлено рішення, яке набрало законної сили (а.с.19,21). Ухвала суду про відмову у відкритті провадження від 01.07.2016 року була оскаржена позивачем, але відповідно до ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду - залишена без змін (а.с.77-78).

Виходячи з резолютивної частини оскарженої постанови, суд першої інстанції вірно визначився, що вимоги за вказаний період не можуть бути залишені без розгляду, але при цьому, відповідно до ст.157 КАС України, по зазначеному періоду не прийняв відповідного рішення.

Відповідно до ст.168 КАС України, суд за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи може прийняти додаткову постанову у випадку, якщо щодо однієї із позовних вимог (її частини), з приводу якої досліджувалися докази, не ухвалено рішення.

Колегія суддів, в даному випадку, не може перебирати на себе функції суду першої інстанції та приймати рішення щодо періоду позовної вимоги по якому суд першої інстанції дослідив докази але не прийняв рішення.

Тому, враховуючи що судом першої інстанції надавалася оцінка вимогам позивача за період з 01.04.2011 року по 22.07.2011 року, але при цьому рішення прийнято не було, то колегія суддів вважає, що відносно вимоги вказаного періоду суд першої інстанції може прийняти додаткову постанову, усунув тим самим вказаний недолік.

З приводу позовних вимог за період з 29.12.2015 року то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Позивач з 22.04.2002 р. отримувала пенсію за віком в Богунському РУПСЗН м. Житомира, а з 03.03.2004 р. отримувала пенсію по інвалідності в Управлінні Пенсійного фонду в Богунському районі м. Житомира. Зі змісту копії посвідчення серії НОМЕР_1 від 27.07.2006 р. вбачається, що ОСОБА_3 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (а.с.10). Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії ЖИА №035627 від 03.02.2006 року ОСОБА_3 встановлено ІІ групу інвалідності, пов'язаної з наслідками аварії на ЧАЕС (а.с.4). 03.02.2006 року позивач звернулась до управління з заявою про переведення її на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв'язку з присвоєнням ІІ групи інвалідності. В подальшому 16.04.2007 р. ОСОБА_3 звернулась з заявою про перехід на інший вид пенсії - за віком (а.с.153).

Відповідно до розпорядження №154406 від 19.04.2007р. позивачу проведено перерахунок пенсії у зв'язку з переходом на пенсію за віком. Одночасно позивач щомісячно отримує додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю внаслідок ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС як інвалід 2 групи (а.с. 152).

Відповідно до пенсійного посвідчення № серії ААЖ №796472 від 01.11.2012 року ОСОБА_3 отримує пенсію за віком (а.с. 10).

За рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника (ст.9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Згідно зі ст.49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором (ч.1 ст.10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ).

Пунктом 4 статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції від 09.07.2007р., відповідно Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008), на яку посилається позивач як на підставу позову, передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: II група інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Однако, у Рішенні від 02.03.1999р. №2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

28.12.2014 р. прийнято Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", пунктом 9 Прикінцевих положень якого встановлено, що норми і положення статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Разом з тим, Законом України від 28.12.2014 р. №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2015 р., внесено зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до внесених змін текст статті 50 викладено в наступній редакції - "Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".

В статті 54 цього ж Закону (в редакції від 28.12.2014 року №76-VIII ) зазначено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань

Статтею 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції від 28.12.2014 року №76-VIII) передбачено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які мають одночасно право на інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України, надаються за їх вибором пільги та компенсації відповідно до одного із законів України.

Фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством (стаття 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Вказані вище положення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на час винесення рішення у справі є чинними, неконституційними не визнавались, а відтак підлягають обов'язковому застосуванню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розмір якої обчислений відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. №1210, якою визначені мінімальні розміри основної пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, а також щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 у період після 19.04.2007 року, коли її за заявою було переведено на пенсію за віком, в подальшому не зверталась до органів Пенсійного фонду України з заявою про перехід на пенсію згідно умов Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"(підстава: матеріали пенсійної справи).

Доводи представника позивача, що пенсія відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" повинна була виплачуватись на підставі документів, які знаходились в пенсійній справі, є безпідставними та не ґрунтуються на нормах закону, оскільки згідно ч.2 ст.83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання відповідної заяви з усіма необхідними документами, а право на вибір пенсії належить виключно пенсіонеру.

Враховуючи викладене, суд дійшов вірного висновку, що Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області при нарахуванні та виплаті позивачу пенсії діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому в задоволені позову ОСОБА_3 про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, що разом становить 10911,25 грн., стягненні з відповідача різниці за невиплачену пенсію в розмірі, що складає 856068,00 грн., починаючи з 29.12.2015 року, правомірно відмовлено.

Щодо інших вимог позивача - стягнення індексації та моральної шкоди то колегія суддів зазначає, що останні, як похідні від попередніх, в задоволенні яких правомірно відмовлено, також не могли бути задоволені.

Інші наведені апелянтом в скарзі доводи не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Богунського районного суду м. Житомира від "03" квітня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

А.Ю.Бучик

Повний текст cудового рішення виготовлено "06" листопада 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10004

3- відповідачу/відповідачам: Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Перемоги,55,м.Житомир,10003

4- представнику позивача ОСОБА_4, АДРЕСА_2