Справа № 806/862/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черняхович І.Е.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"01" листопада 2017 р. Справа № 806/862/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

Моніча Б.С.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

представників сторін:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "04" травня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання повторно розглянути заяву

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2017 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Житомирського окружного адміністративного суду в якому просив визнати неправомірними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо відмови ОСОБА_3 у затвердженні проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,0700 га для індивідуального садівництва на території Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області, кадастровий номер НОМЕР_1; зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,0700 га для індивідуального садівництва на території Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області, кадастровий номер НОМЕР_1, відповідно до вимог ст. 118 Земельного кодексу України.

В обґрунтування позову зазначив, що 12.05.2015 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення йому у приватну власність земельної ділянки площею 0,07 га для ведення садівництва на території Житомирського району Глибочицької сільської ради згідно викопіювань, що були додані до зазначеної заяви. 05.01.2017 року відповідач листом №П-8516/0-75/6-17 відмовив у затвердженні проекту землеустрою та оформлені права власності на вказану земельну ділянку, оскільки згідно листа садово - городнього товариства "Автомобілістів" від 04.01.2017 спірна земельна ділянка розташована на території С.Т.Г. за №150 і передана громадянину ОСОБА_5 Позивач дану відмову вважає незаконною, оскільки на момент його звернення до відповідача спірна земельна ділянка була вільною, не відносилась до земель садово - городнього товариства "Автомобілістів" і було надано дозвіл саме йому на виготовлення проекту землеустрою та погоджено вказаний проект.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду 04 травня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирської області щодо відмови ОСОБА_3 у затвердженні проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,0700 га для індивідуального садівництва на території Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області, кадастровий номер НОМЕР_1.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирської області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,0700 га для індивідуального садівництва на території Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області, кадастровий номер НОМЕР_1 - у відповідності до вимог чинного законодавства.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на користь ОСОБА_3 судові витрати у вигляді судового збору у сумі 640,00 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, заслухавши представників сторін....???????, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 12.05.2015 ОСОБА_4 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення йому у приватну власність земельної ділянки площею 0,07 га для ведення садівництва на території Житомирського району Глибочицької сільської ради. До заяви були додані: копія паспорту, копія ідентифікаційного номера, викопіювання, довідка форми 6-Зем (а.с.10).

Встановлено, що 31.07.2015 року позивачем від відповідача було отримано наказ № 6-230/0/37-15-СГ про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою (а.с.12). На підставі вказаного наказу, 14.08.2015 року було укладено договір з ФОП ОСОБА_6 за № 98 про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.13).

ФОП ОСОБА_6 було виконано зобов'язання по вищевказаному договору та розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 у власність із земель запасу площею -0,0700 га для індивідуального садівництва на території Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області. Розроблений проект землеустрою був наданий на погодження до головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

В подальшому, 05 листопада 2015 року головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області був наданий висновок №232/дгк, в якому зазначалося, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_3 не повною мірою відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим стандартам, нормам і правил, повертається на доопрацювання (а.с.33). Зазначені недоліки були усунуті проектною організацією і проект надано на повторне погодження.

Як вбачається з титульної сторінки проекту, 02.02.2016 (а.с.14), відділом державної землевпорядної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області було перевірено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки після доопрацювання та встановлено, що всі зауваження виправлено, у зв'язку з чим 23.02.2016 було внесено зміни до державного земельного кадастру про присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру НОМЕР_1. По результату таких дій на ім'я позивача було видано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, датований 23.02.2016 (а.с.35).

На неодноразові звернення позивача до відповідача щодо отримання примірника висновку про погодження проекту землеустрою, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області своїм листом від 15.09.2016 року повідомило, що проект землеустрою розглянуто та встановлено, що останній має недоліки, а саме: відсутній кадастровий номер земельної ділянки (а.с.38). Дане твердження суперечить вищезазначеному, так як кадастровий номер був присвоєний....

Однак, 05.01.2017 відповідач листом № П-8516/0-75/6-17 повідомив, що відмовляє позивачу в затвердженні проекту землеустрою та оформленні права власності на вказану земельну ділянку, оскільки згідно листа садово-городнього товариства "Автомобілістів" від 04.01.2017, спірна земельна ділянка розташована на території С.Т.Г. за № 150 і передана громадянину ОСОБА_7

Вказане підтверджено і листом від 03.02.2017 Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, який був направлений ОСОБА_3 (а.с.38 зворот).

Не погоджуючись із даним рішенням та вважаючи відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у затвердженні проекту землеустрою та оформленні права власності на земельну ділянку протиправною, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у затвердженні проекту землеустрою є протиправною, оскільки закріплення спірної земельної ділянки за іншим громадянином не є підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за ст.186 Земельного кодексу України. Крім того, відповідачем не надано до суду достатніх доказів, що саме земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1 закріплена за членом С.Т.Г. "Автомобіліст" гр. ОСОБА_7

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Так, відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Зі змісту ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Як зазначено в ч. 2 ст. 373 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписами статті 33 Земельного кодексу України, передбачено, що громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, використання земель особистого селянського господарства здійснюється відповідно до закону.

В силу вимог ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

У відповідності до ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено в ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-III відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

В силу положень ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Суд першої інстанції також вірно вказав, що порядок погодження проектів із землеустрою регулюється статтею 186-1 Земельного кодексу України.

Так, згідно ч.1 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

За правилами ч.4 ст.186-1 Земельного кодексу України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Частиною 5 вказаної статті передбачено, що органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Разом з тим, частиною 6 статті 186-1 Земельного кодексу України визначено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Судом встановлено, що вказаний проекти землеустрою безпосередньо їх розробником був наданий на погодження до головного управлінню Держгеокадастру у Житомирській області. Відповідачем у висновку №232/дгк від 05.11.2015 року було зазначено про недоліки проекту, які в подальшому були усунені проектною організацією і проект надано на повторне погодження

Відтак, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_4, як добропорядний та правослухняний громадянин виконав усі законодавчо визначені вимоги, які встановлені Земельним кодексом України для затвердження поданого ним до головного управлінню Держгеокадастру у Житомирській області проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,0700 га для індивідуального садівництва на території Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області, кадастровий номер НОМЕР_1.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи вказані правові норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при відмові позивачу у затвердженні проекту та оформлені права власності на земельну ділянку відповідачем не зазначено жодної правомірної підстави для такої відмови відповідно ст.186 Земельного кодексу України.

Посилання Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на те, що спірна земельна ділянка закріплена за членом С.Т.Г. "Автомобіліст" гр. ОСОБА_7 є безпідставними, оскільки відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів, що саме земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1 закріплена за ОСОБА_7

У відповідності до ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В силу положень частини 1 статті 94 КАС України судом правомірно здійснено розподіл судових витрат.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене, постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. У доводах апеляційної скарги відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування постанови, а наведені доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "04" травня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено "03" листопада 2017 р.