Справа № 462/4544/17
Суддя: Бориславський Ю. Л.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/4544/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 листопада 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Бориславського Ю. Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 та Управління патрульної поліції у м. Львові про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії АР №670132 від 29.08.2017 року, свої вимоги мотивує тим, що постановою у справі про адміністративне правопорушення її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, згідно якої її оштрафовано на 510.00 гривень за те, що вона 29.08.2017року близько 16.45 год., керуючи автомобілем «Хундай», номерний знак НОМЕР_1, на вул. Єрошенка, 34 у м.Львові, здійснила стоянку при виїзді з гаражу на території, що охороняється, зробивши неможливим рух інших транспортних засобів, порушивши п.15.10 «д» Правил дорожнього руху.Вважає, що її притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, а вказана постанова інспектора підлягає скасуванню.

Суд, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності позивача, подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю та просила проводити розгляд справи у її відсутності.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, не забезпечив явку в судове засідання свого представника. Враховуючи вимоги ч.4 ст.128 КАС України, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 15.10 «д» Правил дорожнього руху передбачено, що стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Відповідно до ч.3 ст.122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Справи про вказане адміністративні правопорушення мають право розглядати і накладати адміністративні стягнення працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ст.222 КУпАП).

Згідно п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 №1395, уразі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу . Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбачених ч.3 ст.122 КУпАП.

Судом встановлено, що інспектором взводу 2 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 29.08.2017 року відносно позивача винесено постанову серії АР № 670132 від 29.08.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, за те, що позивач 29.08.2017 року близько 16.45 год., керуючи автомобілем «Хундай», номерний знак НОМЕР_1, на вул. Єрошенка, 34 у м.Львові, здійснила стоянку на території, що охороняється, тим самим унеможливила рух транспортних засобів, порушивши п.15.10 Правил дорожнього руху.

Згідно письмових пояснень позивача, близько 16.45 год. 29.08.2017 року її стан здоровя погіршився, що змусило позивача шукати місце для зупинки транспортного засобу, тоді, скориставшись послугами таксі, добралася додому для прийому ліків.

Наведені твердження щодо стану здоровя підтверджуються протоколами ультразвукових обстежень, обстеження на зрізовому компютерному томографі, витягом з медичної карти стаціонарного хворого /а.с.7-11/

Разом з тим, суд вважає, що відповідач не довів того факту, що при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови прийняв зазначене рішення на підставі об'єктивних доказів, оскільки жодного доказу на підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові суду не представлено.

Відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити правомірність своїх дій на стадії судового розгляду справи, однак, небажання відповідача надавати докази в судовому засіданні давало суду право вирішити справу, обмежившись доказами наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.4 ст.128 КАС України.

Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 і ч.3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки чи відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, враховуючи, що норми КАС України покладають на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов'язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Зі змісту ст. 280 КУпАП випливає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що судом не встановлено, а відповідачем не представлено жодного належного, обєктивного та обґрунтованого доказу, який би спростовувати доводи позивача та вказував на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити, спірну постанову скасувати.

Відповідно до ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що судове рішення прийняте не на користь відповідача - суб'єкта владних повноважень, позивача звільнено від сплати судового збору згідно ч.4 ст.288 КУпАП, судовий збір у розмірі 640.00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь держави.

Керуючись ст.122, 245, 251, 252, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.2, 6, 7-12, 69, 71, 86, 94, 128, 158-163, 171-2 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №670132 від 29.08.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Управління патрульної поліції ДППна користь держави витрати на оплату судового збору в розмірі 640.00 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, а у разі якщо судове рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії постанови суду.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський