Справа № 2-а-5199/11
Суддя: Піхур О. В.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-5199/11
Провадження № 6-а/761/16/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Кияшко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, вчинених на виконання постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 15.02.2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, вчинених на виконання постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 15.02.2016 року.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вчинити відповідні дії щодо призначення та виплати ОСОБА_1 пенсії, починаючи з 1 квітня 2011 року виходячи із розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.02.2016 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не призначення ОСОБА_1 основної пенсії у належному розмірі з урахуванням всіх складових грошового забезпечення з 1 квітня 2011 року довічно у розмірі згідно частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції Закону України від 04.04.2006 № 3591-VI) та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 у справі № 2а-5199/11; зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 основну пенсію з 1 квітня 2011 року довічно відповідно до частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції Закону України від 04.04.2006 № 3591-VI) та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 у справі № 2а-5199/11, виходячи із розміру грошового забезпечення за березень 2011 року в сумі 9859,15 грн., що включає грошове забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням в сумі 7275,94 грн. та виплачену грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексацію та одноразову грошову допомогу при звільненні в сумі 2583,21 грн., здійснити виплату різниці між фактично отриманим та перерахованим розміром пенсійних виплат. Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2016 у справі № 761/3260/15-а, яка набрала законної сили, визнано: протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо призначення ОСОБА_1 пенсії з 1 квітня 2011 року, виходячи з середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням з військової служби; протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо здійснення перерахунку ОСОБА_1 пенсії за період з 01.04.2011 по 18.06.2011 без урахування всіх видів грошового забезпечення при звільненні з військової служби; протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії з 19.06.2011 у розмірі згідно частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції Закону України від 04.04.2006 № 3591-VI) та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 у справі № 2а-5199/11; протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.12.2014 року про призначення (перерахунку) пенсії у встановлений строк та не прийняття рішення (розпорядження) з цього питання. На виконання постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 15.02.2016 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві складений Розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії ОСОБА_1 з квітня 2011 року по січень 2017 року включно та здійснено йому виплату різниці між фактично отриманим та перерахованим розміром пенсійних виплат 6 лютого 2017 року, що підтверджується матеріалами справи. Однак зазначений розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії з квітня 2011 року по січень 2017 року включно складений без урахування вимог пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року - обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності Законом. 24 квітня 2017 року заявник звернувся до відповідача із заявою щодо здійснення розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії з 1 квітня 2011 року згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.02.2016 № 2а-5199/11 без обмеження пенсії максимальним розміром та виплату різниці фактично отриманим та перерахованим розміром пенсійних виплат з нарах та виплатою компенсації втрати частини доходів згідно вимог ст. 55 України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби деяких інших осіб». Однак, згідно з повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 24.05.2017 № 11592/03/Я-993 заявнику відмовлено здійснити зазначений перерахунок пенсії з посиланням на чинне законодавство, яким обмежено максимальний розмір пенсій, оскільки статтею 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року встановлено обмеження щодо виплати пенсії (максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10740 грн.). Враховуючи те, що пенсію заявнику призначено з 1 квітня 2011 року, а Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на заявника, оскільки пенсія призначена до набрання чинності цим Законом. Зважаючи на викладене заявник і звернувся до суду із заявою.

Тому, заявник просив суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо проведення йому перерахунку пенсії з 1 квітня 2011 року згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.02.2016 року у справі №2-5199/11 без урахування вимог пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити: розрахунок на доплату (виплату, утримання) йому пенсії з 1 квітня 2011 року згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.02.2016 року у справі №2-5199/11 без обмеження пенсії максимальним розміром та виплату різниці між фактично отриманим та перерахованим розміром пенсійних виплат з нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходів згідно вимог ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»; призначення пенсії ОСОБА_1 у належному розмірі з 1 квітня 2011 року довічно згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.02.2016 року у справі №2-5199/11, про що внести відповідні зміни до Автоматизованої системи розрахунку пенсій.

Заявник у судовому засіданні вимоги заяви підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

У судове засідання представник Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності, та письмових заперечень до суду не надходило.

Заслухавши пояснення заявника, повно, об'єктивно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 року зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вчинити відповідні дії щодо призначення та виплати ОСОБА_1 пенсії, починаючи з 1 квітня 2011 року виходячи із розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.02.2016 року визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не призначення ОСОБА_1 основної пенсії у належному розмірі з урахуванням всіх складових грошового забезпечення з 1 квітня 2011 року довічно у розмірі згідно частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції Закону України від 04.04.2006 № 3591-VI) та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 у справі № 2а-5199/11; зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 основну пенсію з 1 квітня 2011 року довічно відповідно до частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції Закону України від 04.04.2006 № 3591-VI) та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 у справі № 2а-5199/11, виходячи із розміру грошового забезпечення за березень 2011 року в сумі 9859,15 грн., що включає грошове забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням в сумі 7275,94 грн. та виплачену грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексацію та одноразову грошову допомогу при звільненні в сумі 2583,21 грн., здійснити виплату різниці між фактично отриманим та перерахованим розміром пенсійних виплат.

Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2016 у справі № 761/3260/15-а, яка набрала законної сили, визнано: протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо призначення ОСОБА_1 пенсії з 1 квітня 2011 року, виходячи з середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням з військової служби; протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо здійснення перерахунку ОСОБА_1 пенсії за період з 01.04.2011 по 18.06.2011 без урахування всіх видів грошового забезпечення при звільненні з військової служби; протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії з 19.06.2011 у розмірі згідно частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції Закону України від 04.04.2006 № 3591-VI) та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 у справі № 2а-5199/11; протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.12.2014 року про призначення (перерахунку) пенсії у встановлений строк та не прийняття рішення (розпорядження) з цього питання.

На виконання постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 15.02.2016 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві складений Розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії ОСОБА_1 з квітня 2011 року по січень 2017 року включно та здійснено заявнику виплату різниці між фактично отриманим та перерахованим розміром пенсійних виплат 6 лютого 2017 року, що підтверджується матеріалами справи.

Однак заявник зазначає, що розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії з квітня 2011 року по січень 2017 року включно складений без урахування вимог пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року - обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності Законом.

24 квітня 2017 року заявник звернувся до відповідача із заявою щодо здійснення розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії з 1 квітня 2011 року згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.02.2016 № 2а-5199/11 без обмеження пенсії максимальним розміром та виплату різниці фактично отриманим та перерахованим розміром пенсійних виплат з нарах та виплатою компенсації втрати частини доходів згідно вимог ст. 55 України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби деяких інших осіб».

Згідно з повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 24.05.2017 № 11592/03/Я-993 заявнику відмовлено здійснити зазначений перерахунок пенсії з посиланням на чинне законодавство, яким обмежено максимальний розмір пенсій, оскільки статтею 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року встановлено обмеження щодо виплати пенсії (максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10740 грн.).

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Згідно ст. 43 Закону, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 13.02.2008 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. N 393») для перерахунку пенсій грошове забезпечення враховується у розмірі, встановленому за відповідною посадою (посадами), в межах визначеної законодавством максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з урахуванням таких його видів: посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України або керівником державного органу у межах його повноважень на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та військовим (спеціальним) званням; надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, почесне звання «заслужений» чи «народний», службу в умовах режимних обмежень, спортивні звання, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук та вчене звання - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі; щомісячні надбавки, доплати та підвищення, конкретні розміри яких за відповідними посадами (категоріями) установлені Кабінетом Міністрів України - у зазначених розмірах на момент виникнення права на перерахунок; інші щомісячні надбавки, доплати (крім доплати, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення до і після запровадження нових умов його виплати), підвищення та щомісячна премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію; щомісячні надбавки за особливі умови служби (крім надбавки за службу у віддаленій місцевості) особам, звільненим з військової служби, які проходили службу та обслуговували ядерну зброю на об'єктах «С», у складальних бригадах ремонтно-технічних баз, у складі екіпажів атомних підводних човнів, на території військових полігонів, де проводилися випробування ядерної зброї або навчання із застосуванням такої зброї, та у військових частинах, що обслуговували космодром «Байконур», якщо такі надбавки виплачувалися їм на день звільнення із служби у відсотках посадового окладу, що встановлювалися до 1 січня 2008 р. для обчислення розміру пенсії, але не більше розміру надбавок за особливі умови служби відповідно до законодавства.

Додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), крім зазначених у абзаці шостому цього пункту, для перерахунку пенсії не враховуються.

При цьому, при перерахунку позивачу пенсії відповідачем було застосовано положення ст. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України №718 від 19.10.2016 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців та осіб начальницького складу».

Пенсійне забезпечення військовослужбовців станом на момент призначення пенсії визначалося нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції від 13 жовтня 2012 року, частиною 2 статті 13 якого було встановлено, що максимальний розмір пенсії, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Після змін, внесених згідно із Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" № 1166-VІІ від 27.03.2014 року, частина 2 статті 13 Закону стала передбачати, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Статтею 43 цього Закону (в редакції станом на час призначення пенсії) передбачено, що пенсії особам офіцерського складу обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 7 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції від 13.11.2016 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.

Згідно абзацу другого пункту 2 розділу II Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Враховуючи те, що пенсію заявнику призначено з 1 квітня 2011 року, а Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на заявника, оскільки пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

З огляду на вищенаведене, необхідно дійти до висновку, що при перерахунку пенсії військовослужбовцям має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 10.12.2013 у справах: № 21-420а13 та №21-348а13, а у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятий за результатами розгляду справи з підстав, передбачений пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Всупереч вимог цього Закону пенсійним органом не вчинено жодних дій щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів, чим порушено його права та законні інтереси.

Механізм нарахування сум компенсації визначено Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050 (із змінами).

Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (із змінами).

Утрату частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їхньої виплати громадянам компенсують у разі затримання виплати доходів на один і більше календарних місяців відповідно до цього Порядку.

Компенсації підлягає грошовий дохід (разом із сумою індексації), який одержується у гривнях на території України та не має разового характеру (ч. 2 ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», п. 3 Порядку № 159).

До доходів, на які нараховується компенсація, відносяться, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Компенсація проводиться за рахунок тих самих джерел, що й виплати, за невиплату яких вона нараховується (п. 7 Порядку № 159).

Нарахування компенсації проводиться один раз перед виплатою заборгованості. Виплачується компенсація в місяці, у якому проводиться виплата заборгованості за відповідний місяць (п. 5 Порядку № 159).

Незважаючи на вимоги чинного законодавства Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві не здійснено нарахування та не виплачено ОСОБА_1 при виплаті у лютому 2017 року заборгованості по пенсії компенсацію втрати частини доходів у загальній сумі 73545,17 грн.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві протиправно не внесені відповідні зміни щодо складових грошового забезпечення, з якого обчислено ОСОБА_1 основну пенсію на виконання постанови суду від 15.02.2016 до Автоматизованої системи Розрахунку пенсій.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.04.2005 № 4 «Про окремі питання застосування судами України законодавства про пенсійне забезпечення військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» при обчисленні пенсії враховуються всі види грошового забезпечення, які одержували військовослужбовці перед звільненням зі служби.

На виконання рішення суду від 15.02.2016 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві обчислено пенсію ОСОБА_1 з 01 лютого 2017 року не у належного розміру, всупереч вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 23.04.2012 року підвищення розміру пенсії, яка йому до цього нараховувалася та виплачувалася протягом 2012-2016 років, не здійснено.

Виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання державної пенсії, яка має виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Такий правовий висновок Верховного Суду України міститься у постанові від 28.04.2015 в справі № 21-176а15.

Згідно із ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку щодо наявності обставин протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та порушення ним прав, свобод та законних інтересів ОСОБА_1, вчинених на виконання постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 15.02.2016.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).

Захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України; держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей (частини перша, друга, п'ята статті 17 Основного Закону України).

Особи, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, створених відповідно до законів України, а також члени їхніх сімей мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту.

Вирішуючи питання про застосування наведеного Закону в часі, необхідно виходити з того, що згідно із ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, згідно ст.ст. 22, 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»), є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Згідно із ст. 124 Конституції України, судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Конституції України з питань, передбачених цією статтею, Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а відтак перерахунок пенсії повинен проводитись на умовах і в порядку, що існували на час призначення пенсії позивачу.

Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а13 та №21-420а13) та від 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13).

Крім того, згідно п.19 постанови Пленуму Верховного суду України від 13.06.2007 року за №8 «Про незалежність судової влади» роз'яснив, що згідно статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України та чинним законами прав і свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частинами 1, 2 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно до ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте, відповідачем не надано суду беззаперечних доказів правомірності його дій.

Виходячи з меж заявлених вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи те, що пенсію заявнику призначено з 1 квітня 2011 року, а Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на заявника, оскільки пенсія призначена до набрання чинності цим Законом, крім того, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві має бути здійснено нарахування та виплачено ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів з внесенням відповідних змін до Автоматизованої системи Розрахунку пенсій, тому суд приходить до висновку щодо наявності обставин протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та порушення ним прав, свобод та законних інтересів ОСОБА_1, вчинених на виконання постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 15.02.2016 року, а тому вимоги заяви є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 8, 19, 22, 58, 64, 124, 150 Конституції України, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст.ст. 2, 6-10, 14, 17, 69, 71, 104, 105, 158-162,183-2 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, вчинених на виконання постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 15.02.2016 року - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо проведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 1 квітня 2011 року згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.02.2016 року у справі №2-5199/11 без урахування вимог пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668- VI.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити : розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії ОСОБА_1 з 1 квітня 2011 року згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.02.2016 року у справі №2-5199/11 без обмеження пенсії максимальним розміром та виплату різниці між фактично отриманим та перерахованим розміром пенсійних виплат з нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходів згідно вимог ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»; призначення пенсії ОСОБА_1 у належному розмірі з 1 квітня 2011 року довічно згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.02.2016 року у справі №2-5199/11, про що внести відповідні зміни до Автоматизованої системи розрахунку пенсій.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою суду за наслідками апеляційного провадження.

Суддя