Справа № 442/2670/17
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2017 року справа № 442/2670/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулкевич І.З.

секретар судового засідання Іванес Х.О.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанови про стягнення виконавчого збору,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заяв ОСОБА_1 до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП №52967554 від 13.02.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29.09.2016 року, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 363440 грн. На виконання рішення суду позивачем 25.11.2016 року від сплачено суму боргу, що підтверджується платіжним дорученням №437.

Однак 13.02.2017 року державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 винесоно постанову ВП №529667554 про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 36 344 грн. Вказану постанову ОСОБА_1 не отримував.

Позивач вважає, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №529667554 від 13.02.2017 року винесена з порушенням чинного законодавства та безпідставно.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав наведених у позовній заяві, просив адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в письмових запереченнях зазначив, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" а саме ст. 27, виконавчий збір стягується у розмірі 10% від суми що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника. Відповідно до ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження"державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору. У зв'язку з вищевикладеним, Дрогобицький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області вважає, подану ОСОБА_1 позовну заяву безпідставною та не обґрунтованою.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч. 2 цієї ж статті можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одночасно Конституцією встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах,

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Предметом доказування відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Судом встановлено, що Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29.09.2016 року №813/2665/16 задоволено адміністративний позов Дрогобицької обєднаної державної податкової інспекці ГУ ДФС у Львівській про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості в сумі 363440 грн.

Постановою державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області від 24.11.2016 року відкрито виконавче провадження (ВП №52967554), яку було отримано позивачем 12.12.2017 року.

Відповідно до п.2 зазначеної постанови, боржнику необхідно виконати рішення протягом 5 робочих днів з моменту отримання постанови, про що повідомити Відділ з долученням підтверджуючих документів, відповідно до п.3 стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 10 відсотків..

25 листопада 2016 року ОСОБА_1 добровільно сплатив суму заборгованості, що підтверджується платіжним дорученням №437 від 25.11.2016 р.

Постановою державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області від 13.02.2017 року закінчено виконавче провадження у звязку із сплатою боржником заборгованості.

13.02.2017 р постановою державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області ВП №52967554 стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір в сумі 36344,04 грн.

14.02.2017 р постановою державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської відкрито виконавче провадження на підставі постанови про стягнення виконавчого збору.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі Закон № 1404).

Відповідно до ст. 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавчим збором є збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Серед іншого, відповідно до ч. 1 ст. 28 цього ж Закону копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно п.3 ч.1 ст. 28 цього ж Закону документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Як встановлено з матеріалів справи, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №52967554 від 24.11.2016 року відправлено відповідачем 09.12.2016 року, позивач отримав 12.12.2016 року , а також постанову ВП №53408518 щодо відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору від 14.02.2017 року отримано 25.02.2017 року. Постанова про стягнення виконавчого збору від 13.02.2017 року ВП №52967554 позивачу не надходила.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено строк надсилання постанов про відкриття виконавчого провадження.

Також суд зазначає, що позивач добровільно сплатив суму заборгованості до отримання постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №52967554 від 24.11.2016 року, про існування виконавчого провадження дізнався 12.12.2016 року з отримання вищезазначеної постанови.

Також, згідно п.5 ч.1 ст. 3 цього ж Закону постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору віднесені до виконавчих документів, однак, статтею 4 цього Закону встановлено обовязкові вимоги до виконавчого документа, серед яких, зокрема, повне найменування стягувача, його місцезнаходження та код ЄДРПОУ, але в жодному документі по ВП №53408518, зокрема в оскаржуваній постанові, цих даних немає.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 06 липня 2015 року №6-785цс15, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії спрямовані на примусове виконання.

Цей правовий висновок стосується застосування Закону №606, в той час як при винесенні постанови про стягнення з боржника виконавчого збору державний виконавець Федурко Н.В. керувався Законом №1404. Основні засади справляння виконавчого збору, визначені Законом №606, не зазнали істотних змін у Законі №1404, а тому суд враховує правову позицію Верховного Суду України при вирішенні даної справи.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього ж Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів та встановлених на їх підставі обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в існування обставин, які б підтверджували правомірність винесення постанови про стягнення виконавчого збору ВП №52967554 від 13.02.2017 року, позаяк позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами, у звязку з чим позов належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити повністю .

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 про стягнення виконавчого збору від 13.02.2017 року ВП №52967554.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на користь ОСОБА_1 640 грн. (шістсот сорок гривень ) судового збору.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 09 листопада 2017 року.

Суддя Гулкевич І.З.