Справа № 808/1084/17
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року 11:10Справа № 808/1084/17 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойченко Ю.П.,розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕКС ІНВЕСТ»

до Відділення у Хортицькому районі Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕКС ІНВЕСТ» (далі позивач) до Відділення у Хортицькому районі Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд (з урахуванням уточнених позовних вимог):

1. Визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в укладанні Договору від 24.04.2017 №240420171 про визнання електронних документів та вважати укладеним Договір «Про визнання електронних документів» 24.04.2017 №240420171 з 24.04.2017;

2. Визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у прийнятті та реєстрації податкових накладних та вважати прийнятими та зареєстрованими податкові накладні:

- від 31.10.2016 №13 протягом операційного дня, коли її було надіслано 24.04.2017;

- від 30.11.2016 №14 протягом операційного дня, коли її було надіслано 24.04.2017;

- від 28.12.2016 №15 протягом операційного дня, коли її було надіслано 24.04.2017;

- від 31.12.2016 №16 протягом операційного дня, коли її було надіслано 24.04.2017;

- від 31.01.2017 №17 протягом операційного дня, коли її було надіслано 24.04.2017;

- від 31.01.2017 №1 протягом операційного дня, коли її було надіслано 24.04.2017;

- від 28.02.2017 №2 протягом операційного дня, коли її було надіслано 24.04.2017;

- від 31.03.2017 №3 протягом операційного дня, коли її було надіслано 24.04.2017;

- від 30.04.2017 №4 протягом операційного дня, коли її було надіслано 05.05.2017;

- від 31.05.2017 №5 протягом операційного дня, коли її було надіслано 01.06.2017;

- від 30.06.2017 №6 протягом операційного дня, коли її було надіслано 04.07.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається нате, що позивачем на виконання вимог чинного законодавства України засобами телекомунікаційного звязку для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) було надіслано вищевказані податкові накладні, проте, податкові накладні не були прийняті на центральному рівні ДФС України, у звязку із виявленням помилки «- , Можливо, розірвано Договір про визнання електронної звітності.». Зазначає, що у звязку із отриманням квитанції №1 щодо відмови в реєстрації податкових накладних, позивач звернувся до відповідача з питання укладання нового договору про визнання електронних документів. Проте, 24.04.2017 позивачем отримано квитанцію №1 «Документ не прийнято», зі змісту повідомлення встановлено, що підставою для відмови в прийнятті договору про визнання електронних документів стало те, що діє Договір про визнання електронних документів від 29.01.2016 №290120165. Разом з тим, позивач вказує на те, що листом від 22.04.2016 контролюючий орган повідомив позивача про розірвання договору про визнання електронної звітності від 29.01.2016 №290120165.

Таким чином, позивач вважає, що саме протиправні дії контролюючого органу призвели до створення ситуації за якої позивач був позбавлений можливості зареєструвати податкові накладні в ЄРПН. Просить задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач в поданих до суду письмових запереченнях проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що відповідачем на виконання наданих повноважень було проведено перевірку місцезнаходження платника податків, за результатами якої складено акт щодо не встановлення місцезнаходження платника податків. Зазначає, що у звязку із не встановленням місцезнаходження позивача, контролюючим органом в односторонньому порядку було прийнято рішення про розірвання договору про визнання електронних документів. Зазначає, що оскільки у встановленому законодавством порядку контролюючим органом було розірвано договір про визнання електронних документів, реєстрація податкових накладних у ЄРПН є неможлива.

Представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказах.

Дослідивши матеріали справи, у тому числі письмові заперечення відповідача, повно та всебічно встановивши обставини справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобовязань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

З матеріалів справи судом встановлено, що для виконання податкового обовязку з реєстрації податкових накладних в ЄРПН, між позивачем та контролюючим органом укладено договір про визнання електронних документів віл 29.01.2016 №290120165.

Відповідно до вимог чинного законодавства України ТОВ «ІНТЕКС ІНВЕСТ» складено та направлено до органів ДФС засобами телекомунікаційного звязку такі податкові накладні:

від 31.10.2016 №13 24.04.2017;

від 30.11.2016 №14 24.04.2017;

від 28.12.2016 №15 24.04.2017;

від 31.12.2016 №16 24.04.2017;

від 31.01.2017 №17 24.04.2017;

від 31.01.2017 №1 24.04.2017;

від 28.02.2017 №2 24.04.2017;

від 31.03.2017 №3 24.04.2017;

від 30.04.2017 №4 05.05.2017;

від 31.05.2017 №5 01.06.2017;

від 30.06.2017 №6 04.07.2017.

Після направлення до органів ДФС засобами телекомунікаційного звязку вищевказаних податкових накладних, ТОВ «ІНТЕКС ІНВЕСТ» отримано квитанції №1 про відмову у прийнятті податкових накладних.

В якості підстав для відмови у прийнятті надісланих податкових накладних контролюючим органом вказано наступне: «Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233, а саме: , Можливо, припинено дію Договору про визнання електронних документів».

Також, судом встановлено, що 24.04.2017 позивачем до Запорізької ОДПІ подано новий договір про визнання електронних документів №240420171, проте, вказаний договір не було прийнято контролюючим органом із тим, що діє Договір про визнання електронних документів від 29.01.2016 №290120165.

Не погодившись з правомірністю дій відповідача щодо не укладання договору про визнання електронних документів та не реєстрації податкових накладних в ЄРПН, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд зазначає, що механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї до ЄРПН, звіряння даних, що містяться у виданих платникам податку на додану вартість - отримувачам (покупцям) товарів (послуг) податковій накладній та/або розрахунку коригування, з відомостями, які містяться у ЄРПН регулюється Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (далі Порядок №1246).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1246 внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування, до ЄРПН здійснюється шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі ДФС з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до ЄРПН. Операційний день триває з 0 до 23-ї години.

Пунктом 9 Порядку №1246 визначено, що причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є:

1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної;

2) відсутність в ЄРПН відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3статті 200-1ПК України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1статті 201 та/або пунктом 192.1статті 192 ПК України.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин. Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З наданих до матеріалів справи квитанцій №1 по спірних податкових накладних судом встановлено, що в якості підстав не прийняття податкових накладних контролюючим органом вказано порушення вимог Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233, а саме: «, Можливо, припинено дію Договору про визнання електронних документів».

Суд зазначає, що загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначені Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 №233 (далі Інструкція №233), дія якої поширюється на Державну податкову адміністрацію України та її територіальні органи, платників податків, які за власним бажанням подають податкові документи в електронному вигляді.

За визначенням пункту 1 Інструкції №233 податкова звітність документи, які відповідно до законодавства подаються платниками податків до органів ДПС і на підставі яких здійснюються нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу); податковий документ в електронному вигляді - податкова звітність, реєстри отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інші звітні податкові документи, інформація в яких зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

За приписами пункту 5 розділу ІІІ Інструкції №233 платник податків: отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці; отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки); надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії; після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору.

Вказаною Інструкцією №233 затверджено текст Примірного договору про визнання електронних документів.

У відповідності до розділу 6 цього примірного договору орган ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації. У разі припинення дії договору надісланий платником податків податковий документ в електронному вигляді не приймається.

З наданого до матеріалів справи листа ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя №841/10/08-31-08-012 встановлено, що договір про визнання електронних документів було розірвано контролюючим органом 12.02.2016 в односторонньому порядку, згідно пункту 4 розділу 6 додатка 1 до Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку (а.с.71).

В свою чергу пунктом 4 розділу 6 додатка 1 до Інструкції №233 встановлено, що орган ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, фактично підставою для розірвання органом ДПС договору від 29.01.2016 №290120165 в односторонньому порядку стала відсутність юридичної особи за місцезнаходженням, відповідно до акту від 09.12.2015 №147/11 (а.с.82-84).

Суд зазначає, що позивачем в даній справі не оскаржується правомірність дій відповідача щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 29.01.2016 №290120165, у звязку з чим судом вказані обставини не досліджуються, з урахуванням положень ч.2 ст.11 КАС України.

Щодо не прийняття відповідачем договору про визнання електронних документів від 24.04.2017 №240420171, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Інструкції №233 платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Згідно пункту 2 розділу ІІ Інструкції №233 для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді платник податків повинен мати:

спеціалізоване програмне забезпечення для формування податкових документів в електронному вигляді у затвердженому форматі (стандарті);

доступ до мережі Інтернет та можливість відправлення/приймання електронних повідомлень по електронній пошті;

засіб КЗІ (сумісний за форматами даних із засобами КЗІ, що використовуються в органах ДПС);

чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центром сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов'язковими для податкової звітності у паперовій формі.

Отже, для наявності у платника податків технічної можливості щодо направлення податкової звітності засобами телекомунікаційного звязку необхідна наявність певних умов, серед яких наявність діючого договору про визнання електронних документів з контролюючим органом.

Договір в електронному вигляді платник податків надсилає засобами електронного зв'язку відповідно до затвердженого формату (стандарту) з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством. На Договір накладаються посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб, що мають право підпису (керівника, бухгалтера, печатки (за наявності)), здійснюється шифрування документа в електронному вигляді та направлення його до органу ДФС за основним місцем обліку.

Після надходження Договору в електронному вигляді автоматизованою системою проводиться його розшифрування, здійснюються перевірки електронних цифрових підписів, відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту), наявності в системі чинного Договору при надходженні проекту нового Договору та даних директора, в особі якого укладається Договір, даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. За результатами таких перевірок формується перша квитанція про збереження документа.

За результатами розгляду Договору відповідним органом ДФС платнику направляється друга квитанція.

Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Якщо платник податків подає до органу ДФС нові посилені сертифікати ЕЦП, цей договір вважається пролонгованим до закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів.

Вказана позиція узгоджується з листом ДФС України від 13.04.2016 №8224/6/99-99-11-02-02-15.

Як встановлено з матеріалів справи позивачем 24.04.2017 у встановленому порядку до контролюючого органу було направлено договір про визнання електронних документів №240420171, який був скріплений ЕЦП директора підприємства.

При цьому, з квитанції №1 встановлено, що сертифікат директора із діючого договору є чинним: 3, ДРФО НОМЕР_1 №0006967а20, видавець UA-14, АЦСК ТОВ «Центр сертифікації ключів «Україна», найменування: ОСОБА_1 (а.с.12).

Суд зазначає, що відповідно до квитанції №1, єдиною підставою для неприйняття договору було те, що діє договір про визнання електронних документів від 29.01.2016 №290129165.

Разом з тим, суд зазначає, що чинним законодавством України не передбачено такої підстави для відмови у прийнятті договору про визнання електронних документів, як діє попередній договір про визнання електронних документів.

Більш того, відповідно до пункту 2 розділу 6 Договору про визнання електронних документів, з моменту укладання нового договору про визнання електронних документів всі попередні домовленості та укладені правочини між Платником податків та органом ДФС з питань електронного обміну інформацією втрачають чинність.

Тобто, у разі прийняття контролюючим органом договору про визнання електронних документів від 24.04.2017 №240420171 вказана обставина стала б підставою для припинення дії попереднього договору від 29.01.2016 №290129165.

Крім того, як було встановлено під час судового розгляду адміністративної справи, дія договору про визнання електронних документів від 29.01.2016 №290129165 була розірвана в односторонньому порядку 12.02.2016 (а.с.71).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про неправомірність дій відповідача щодо не прийняття договору про визнання електронних документів від 24.04.2017 №240420171, оскільки на момент такої відмови дія попереднього договору була розірвана.

Також, суд враховує ту обставину, що єдиною підставою для відмови у прийнятті договору від 24.04.2017 №240420171 було те, що діє попередній договір від 29.01.2016 №290129165, про те, оскільки таке твердження контролюючого органу було спростовано в ході судового розгляду справи, договір від 24.04.2017 №240420171 слід вважати таким, що укладений 24.04.2017.

Суд зазначає, що за змістом пп.5-7 Порядку №1246 податкову накладну складає та реєструє постачальник (продавець) з використанням спеціалізованого програмного забезпечення, після чого надсилає її ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку. В свою чергу ДФС здійснює відповідні перевірки, та, у разі відсутності причин для відмови проводить реєстрацію податкової накладної.

Як встановлено в ході судового розгляду адміністративної справи, позивачем вживались заходи щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН, серед іншого вчинялись дії щодо укладання нового договору про визнання електронних документів, проте, відмова у реєстрації вказаних податкових накладних відбулась внаслідок протиправних дій контролюючого органу з незалежних від ТОВ «ІНТЕКС ІНВЕСТ» підстав.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в діях позивача відсутня вина щодо не реєстрації вищевказаних податкових накладних в ЄРПН.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕКС ІНВЕСТ».

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕКС ІНВЕСТ» задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Відділення у Хортицькому районі Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо відмови в укладанні договору від 24.04.2017 №240420171 про визнання електронних документів та вважати укладеним Договір «Про визнання електронних документів» 24.04.2017 №240420171 з 24.04.2017.

Визнати протиправними дії Відділення у Хортицькому районі Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо відмови у прийнятті та реєстрації податкових накладних та вважати прийнятими та зареєстрованими податкові накладні:

від 31.10.2016 №13 протягом операційного дня, коли її було надіслано 24.04.2017;

від 30.11.2016 №14 протягом операційного дня, коли її було надіслано 24.04.2017;

від 28.12.2016 №15 протягом операційного дня, коли її було надіслано 24.04.2017;

від 31.12.2016 №16 протягом операційного дня, коли її було надіслано 24.04.2017;

від 31.01.2017 №17 протягом операційного дня, коли її було надіслано 24.04.2017;

від 31.01.2017 №1 протягом операційного дня, коли її було надіслано 24.04.2017;

від 28.02.2017 №2 протягом операційного дня, коли її було надіслано 24.04.2017;

від 31.03.2017 №3 протягом операційного дня, коли її було надіслано 24.04.2017;

від 30.04.2017 №4 протягом операційного дня, коли її було надіслано 05.05.2017;

від 31.05.2017 №5 протягом операційного дня, коли її було надіслано 01.06.2017;

від 30.06.2017 №6 протягом операційного дня, коли її було надіслано 04.07.2017.

Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4134,00 грн. (чотири тисячі сто тридцять чотири гривні 00 копійок) присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕКС ІНВЕСТ» за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П. Бойченко