Справа № 806/1733/17
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"02" листопада 2017 р. Справа № 806/1733/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" липня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання незаконним та скасування наказу №28-0 від 22.05.2017 року, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області № 28-0 від 22.05.2017 року;

- поновити ОСОБА_4 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу податків і зборів фізичних осіб Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області;

- стягнути з Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі з 25.05.2017;

- зобов'язати Малинську ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області здійснити донарахування до заробітної плати, які б мали нараховуватися позивачу за ранг та стаж державної служби з 22.05.2017 до дня поновлення на роботі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуваний наказ прийнято відповідачем з порушенням вимог трудового законодавства за відсутності правових підстав для звільнення. Вважає, що її звільнення у зв'язку із скороченням штату є незаконним, оскільки таке звільнення на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпПУ допускається лише, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду або якщо він відмовляється від такого переведення. Відповідачем не було додержано правила щодо переведення її на іншу роботу за наявності вакантних посад за згодою. Відповідач не запропонував їй іншу роботу хоча на час звільнення мав вакантні посади, чим порушив вимоги ч.2 ст.40 КЗпП України. Крім того, зазначає, що має переваги на залишення на роботі, оскільки на її утриманні перебуває 2 дітей та має на день звільнення має понад 23 роки стажу державної служби в податкових органах. З огляду на це, просить скасувати спірний наказ як протиправний, поновити її на посаді та стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області № 28-0 від 22.05.2017 року.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу податків і зборів фізичних осіб Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області.

Стягнуто з Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 7 436,40 грн. (сім тисяч чотириста тридцять шість гривень сорок копійок) без урахування податку на доходи фізичних осіб та інших обов'язкових платежів.

Постанову в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, Малинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області звернулась до суду з апеляційною скаргою. Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що процедура звільнення позивача з займаної посади у зв'язку із скороченням штатів працівників проведена в рамках законодавства, а тому підстави для її поновлення відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_4 з 1993 року працювала в органах податкової служби на посаді державного податкового інспектора відділу оподаткування населення, в подальшому - на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу податків і зборів з фізичних осіб Малинської об"єданої державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області.

Згідно протоколу засідання кадрової комісії Малинської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області від 22.05.2017 № 3, комісією вирішено звільнити головного державного ревізора-інспектора відділу податків і зборів з фізичних осіб ОСОБА_4, у зв'язку з відмовою від запропонованої посади (а.с.35-36).

Наказом Малинської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області від 22.05.2017 № 28-0, ОСОБА_4 22.05.2017 звільнено з посади головного державного ревізора-інспектора відділу податків і зборів з фізичних осіб Малинської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв"язку із скороченням штату працівників. (а.с.7) Підставою для прийняття наказу про звільнення позивача зазначено попередження про наступне вивільнення.

Позивач, вважаючи такий наказ протиправним, звернулася до суду.

Суд першої інстанції вирішуючи питання про законність оспорюваного наказу про звільнення прийшов до висновку, що звільнення позивача відбулося з порушенням ст.ст.36, 40, 42, 42-9, 43 КЗпП України, оскільки Малинською ОДПІ не було виконано свого обов'язку та не враховано права позивача на переважне залишення на роботі та не запропоновано всі наявні інші вакантні посади одночасно з попередженням про звільнення та у зв"язку з цим, порушено процедуру звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди зобов'язані перевірити оскаржені рішення, дії на предмет того, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на яке спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб'єктів владних повноважень, суд зобов'язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

У апеляційній скарзі апелянт зазначає, що наказом Малинської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області від 22.05.2017 року № 28-о звільнено ОСОБА_4 з посади головного державного ревізора-інспектора відділу податків і зборів з фізичних осіб Малинської ОДПІ у зв'язку із скороченням штату працівників. Про зазначене скорочення позивач була повідомлена 22.03.2017 року, тобто з дотриманням двомісячного строку, передбаченого трудовим законодавством.

Колегія суддів погоджується з зазначеними доводами апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Наказом ДФС України від 17.02.2017 №100, з метою поліпшення організації роботи та упорядкування структури територіальних органів ДФС відповідно до вимог Законів України від 20.12.2016 №1791-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році" та від 21.12.2016 №1797-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні", згідно з Положенням про Державну фіскальну службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 №236 та враховуючи пропозиції керівників головних управлінь щодо розподілу штатної чисельності працівників підпорядкованих органів наказано затвердити у новій редакції чисельність працівників головних управлінь ДФС в областях, м.Києві, державних податкових інспекцій у районах, містах, районах у містах, об"єднаних державних податкових інспекцій головних управлінь ДФС в областях та м.Києві, затверджених наказом ДФС від 25.12.2015 № 996.(а.с.28)

Так, наказом ДФС № 100 затверджено чисельність працівників Малинської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області в кількості 19 працівників. Відповідно, виведено із штату 34 працівників та введено 19.(а.с.29)

Перелік змін до штатного розпису Малинської ОДПІ введено в дію з 16.03.2017 (а.с. 32).

Тобто, починаючи з 16.03.2017 в дію введені нові організаційна структура та штатний розпис Малинської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області.

В контексті наведеного, суд відмічає, що у Малинській ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області відбулися зміни організаційної структури та скорочення штату працівників, оскільки з метою зменшення штатних одиниць або посад були внесені зміни до штатного розпису.

Так, згідно переліку змін №3 до Штатного розпису на 2017 рік Малинської ОДПІ з 16.03.2017 із штатного розпису виводиться: 1) Відділ обслуговування платників у кількості 3 штатних одиниці, 2) Відділ податків і зборів з юридичних осіб у кількості 6 штатних одиниць, 3) Відділ податків і зборів з фізичних осіб у кількості 6 штатних одиниць, 4) Спеціаліст з питань погашення боргу - 1 штатна одиниця, 5) Спеціаліст з питань контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів - 1 шт. одиниця, 6) Радомишльське відділення - 1 шт. одиниця. Всього виводиться 18 штатних одиниць.

При цьому, до штатного розпису вводиться: 1) Сектор обслуговування платників: завідувач сектору та головний державний інспектор. Всього по відділу 2 шт. одиниці., 2) Спеціаліст з питань податків і зборів з фізичних осіб - головний державний ревізор-інспектор - 1 штатна одиниця.

Тобто, згідно вказаного переліку змін із штату Малинської ОДПІ виводилося 18 одиниць та введено 3 штатні одиниці, а всього затверджено з урахуванням змін 19 посад. Отже, посада, яку займала позивач скорочувалася.

За змістом ч.1 ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Із матеріалів справи вбачається, що 22.03.2017 позивача було попереджено про наступне вивільнення із займаної посади з 22.05.2017 згідно з п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із зміною організаційної структури та скороченням чисельності працівників податкових органів. (а.с.46).

Тобто відповідачем було дотримано норми ст. 49-2 КЗпП. Із вказаною обставиною також погодився суд першої інстанції.

У апеляційній скарзі Малинська ОДПІ ГУ ДФС в Житомисрькій області зазначає, що позовні вимоги щодо того, що відповідачем не було запропоновано ОСОБА_4 іншої рівнозначної посади є безпідставними, оскільки ОСОБА_4 відмовилась від запропонованої їй посади. Крім того, як вбачається з матеріалів справи Протоколом проведення навчання з працівниками Малинської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області ОСОБА_6 було ознайомлено про проведення конкурсів на заміщення вакантних посад до Малинської ОДПІ (а.с.84).

Згідно з ч.3 статті 49- 2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами і доповненнями) містяться роз'яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Тобто, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Водночас норми вказаних статей не містять вимог щодо кількості таких пропозицій та не зобов'язують урахувати при цьому побажання працівника.

Матеріалами справи підтверджується, що 22.05.2017 позивачу було запропоновано посаду головного державного інспектора Радомишльського відділення Малинської ОДПІ. (а.с.38)

Водночас, ОСОБА_4 відмовилась від підписання і отримання повідомлення, про що було складено відповідний акт від 22.05.2017 (а.с.39).

Факт відмови від запропонованої посади представником позивача в ході розгляду справи у суді першої інстанції не заперечувався.

Отже, позивачу було запропоновано відповідно до його кваліфікації наявну вакантну посаду в Радомишльському відділенні Малинської ОДПІ, однак позивач відмовився від цієї пропозиції.

Також у апеляційній скарзі відповідач зазначає, що необгрунтованими є доводи позивача про те, що безперервний стаж 23 роки є підтвердженням високої кваліфікації ОСОБА_4

Згідно до ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Для перевірки переважного права на залишення на роботі повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов'язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо.

Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП.

Під час розгляду справи відповідач надав докази створення Кадрової комісії Малинської ОДПІ. Як вбачається з протоколу Кадрової комісії, в порядку переведення з 23.05.2017 року заступника начальника відділу податків і зборів з фізичних осіб ОСОБА_7А було призначено на посаду головного державного ревізора-інспектора з питань податків і зборів з фізичних осіб (а.с.76).

Також, відповідачем при звільненні позивача не було порушено приписи ст.42 КЗпП України щодо переважного права залишення на роботі, з огляду на таке.

При скороченні чисельності або штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;

4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;

5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;

7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;

8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України;

9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

З наданого відповідачем Протоколу засідання Кадрової комісії для вирішення питання залишення на роботі працівників у зв"язку з упорядкуванням структури та штатного розпису на 2017 рік, вбачається, що було здійснено порівняння працівників за продуктивністю праці та кваліфікацією, а також за критеріями, передбаченими ст.42 КЗпП України.

Отже, відповідачем було дотримано приписів ст.42 КЗпП України при звільненні позивача у зв"язку з скороченням чисельності та штату працівників.

Колегія суддів не приймає до уваги Лист від 10.07.2017 року начальника Малинської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області (а.с.43), яким останній повідомив суд, що на дату звільнення ОСОБА_4, тобто на 22.05.2017 року, у Малинській ОДПІ були відсутні будь-які вакантні посади, з огляду на наступні підстави.

До штатного розпису Малинської ОДПІ з 16.03.2017 вводилися нові структурні одиниці, а саме: Сектор обслуговування платників - завідувач сектору та головний державний інспектор, всього по відділу 2 штатні одиниці, та Спеціаліст з питань податків і зборів з фізичних осіб - головний державний ревізор-інспектор - 1 штатна одиниця.

Тобто, згідно переліку змін до штатного розпису із штату Малинської ОДПІ виводилося 18 одиниць та введено 3 штатні одиниці.

Із матеріалів справи вбачається, що на посаду головного державного ревізора-інспектора з питань податків і зборів з фізичних осіб в порядку переведення з 23.05.2017 призначено заступника начальника відділу податків і зборів з фізичних осіб Малинської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області ОСОБА_7, оскільки згідно протоколу засідання кадрової комісії від 19.05.2017 № 2 ОСОБА_7, у розумінні ст.42 КЗпП України, працівник з більш високою кваліфікацією категорія "Б", при цьому у ОСОБА_4 категорія "В" (а.с.75-77).

Однак суд зазначає, що жодної з 2-х посад у новоствореному Секторі обслуговування платників позивачу запропоновано не було, хоча на момент її звільнення такі посади були вакантними.

Вказане підтверджується наданими в судовому засіданні поясненнями представників відповідача, свідка ОСОБА_8 та копіями наказів від 14.06.2017 № 34-0 та від 12.06.2017 № 32-0.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що відповідачем не надано доказів відсутності вакантних посад в установі, як станом на час попередження позивача про наступне вивільнення, так і станом на час його звільнення. Отже відповідачем були допущені порушення процедури звільнення.

Зазначене також узгоджується із позицією Верховного Суду України. Аналізуючи наведені правові норми, Верховний Суд України у своїй постанові від 1 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15 дійшов висновку про те, що, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов"язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Вжиття роботодавцем заходів для працевлаштування працівника на іншому підприємстві чи після розірвання з працівником трудового договору відповідно до вимог частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України не є обов"язком роботодавця. Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов"язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов"язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 492 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з"явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

В силу положень першої частини статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що вільні на момент звільнення позивача новостворені посади не були запропоновані ОСОБА_4, хоча на одну із таких посад був призначений інший працівник у порядку переведення. Зазначений механізм не був запропонований і застосований до позивача, а тому наявний факт порушення відповідачем норм трудового законодавства.

У апеляційній скарзі, відповідач зазначає, що приймаючи рішення про поновлення позивача на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу податків і зборів фізичних осіб Малинської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області, судом першої інстанції не враховано, що внаслідок реорганізації дане робоче місце не збереглося та згідно штатного розпису взагалі скорочено відділ податків і зборів фізичних осіб.

Приймаючи до уваги зазначені доводи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що поновлення ОСОБА_4 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу податків і зборів фізичних осіб Малинської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області, оскільки згідно вимогам частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України, позивач підлягає поновленню на попередній посаді, яку вона займала до незаконного звільнення, незалежно від наступних змін в організації підприємства, установи, які можуть бути самостійною підставою для звільнення працівників (пункт 1 статті 40 Кодексу законів про працю України).

Зазначена позиція узгоджується з практикою ВАСУ у справі № 817/860/16 (К/800/17657/17) від 26 травня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" липня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "02" листопада 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3-представнику позивача: ОСОБА_9 - АДРЕСА_2

4- відповідачу: Малинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області пл.Соборна,10,м.Малин,Житомирська область,11601

- ,