Справа № 159/2070/17
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8861/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.
суддів Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.,
з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання рішення протиправним,-

В С Т А Н О В И В :

06 червня 2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - УПФ), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язати відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до статей 26, 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з дати подачі заяви про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 8 років, а саме з 20 квітня 2017 року.
Постановою від 28 липня 2017 року Ковельський міськрайонний суд Волинської області позов задовольнив.
Визнав протиправними дії Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язав Ковельське об`єднане управління Пенсійного фонду України призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію із зменшенням пенсійного віку на 8 років, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 20 квітня 2017 року.
Не погодившись із вищенаведеною постановою, її оскаржило Ковельське об`єднане управління Пенсійного фонду України, яке покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що оскільки первинні документи, підтверджуючі факт роботи позивача по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження з 04.01.1987 року по 19.01.1987 року не надані, управлінням відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно ст. 26, 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
За таких обставин, оскаржувані дії Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України є законними і такими, що відповідають чинному законодавству України.
З огляду на викладене, відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .
20 квітня 2017 року позивач звернувся до УПФУ із відповідною заявою про призначення йому пенсії у відповідності до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку.
При поданні заяви про призначення пенсії позивачем було подано:
- копію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (Категорія 2) серії НОМЕР_1 , виданого 28.12.1993р. Волинською облдержадміністрацією;
- рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08.12.1993 року по справі № 2-537/93, яким встановлено, що позивач з 04.01.1987р. по 19.01.1987р. приймав участь в роботах, пов`язаних з усуненням наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження;
- копію довідки від 16.02.1998р. № 67, виданої акціонерним товариством відкритого типу «Ковельське АТП 10761» в тому, що позивачу за роботу в населених пунктах с. Володимирівка, Стара Рудня Поліського району Київської області в зоні відчуження в період з 04.01.1987р. по 01.04.2013р. за місцем роботи Ковельське АТП 10761 по відомостях від 11 лютого № 343 виплачено заробітну плату в сумі 148 крб. 32 коп. з врахуванням коефіцієнта 2 відповідно до постанови Ради Міністрів Української PCP і Укррадпрофу від 10 червня 1986 року № 207-7. Підстава: особовий рахунок за лютий 1987 р. № 343;
- копія довідки (номер та дата довідки відсутні), виданої начальником зведеної автоколони 1925 в тому, що позивач в період з 04.01.1987 р. по 01.12.2013р. працював на об`єктах по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. Копія довідки надана департаментом соціального захисту населення Волинської облдержадміністрації, відрядне посвідчення № 5, видане мені Ковельським АТП 10761, як водію автомобіля ЗІЛ 130 32-31, відрядженому в Поліське РАИДУ. Строк відрядження 16 днів з 04.01.1987р. по 19.01.1987р. Підстава: наказ № 1 від 04.01.1987р. На посвідченні наявні відмітки про прибуття 04.01.1987р. та вибуття 19.01.1987р., завірені печаткою Поліського районного шляхового ремонтно-будівельного управління.
Однак, листом від 27.04.2017р. № 7167/02-21-22 Ковельське ОУФУ відмовило ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком, у зв`язку з тим, що поданих позивачем довідок недостатньо для призначення йому пенсії, оскільки в них не зазначено дні виїзду в зону, а також немає наказів командира в/ч про такі виїзди.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що статус позивача як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС підтверджується його посвідченням, та наданими довідками, а відтак, позивач має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.
Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є правильними.
Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII.
Так, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 10 років.
Згідно зі статтею 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Апеляційний суд вважає, що основним доказом участі позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є дійсне, ніким не оскаржене та не скасоване посвідчення учасника ліквідації (категорія 2), видане на ім`я позивача, яке відповідно до п.2 ч.1 ст.14 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», яке підтверджує статус громадянина, що постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ. Факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС перевірявся відповідними комісіями при видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році 2 категорії.
Наявні в позивача документи, які долучені до матеріалів справи, також містять дані на підтвердження факту участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 04.01.1987р. по 19.01.1987р. та які є достатніми для призначення йому пільгової пенсії, передбаченої статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.
Таким чином, колегія суддів суду зазначає, що висновки суду першої інстанції про неправомірність рішення відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є правильними.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвело до невірного вирішення спору, а тому оскаржене судове рішення є законними та обґрунтованими, а підстави для його скасування відсутні.
В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 41, ч.3 ст. 160, ст.ст.195, 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 липня 2017 року у справі № 159/2070/17 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді О.М. Довгополов

Н.В. Ільчишин

Ухвала в повному обсязі складена 03 листопада 2017 року.