Справа № 415/2754/17
Суддя: Коваленко Н. В.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/2754/17
Провадження № 2-а/415/129/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.17 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Коваленко Н.В.,

за участю: секретаря судового засідання Данько Л.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лисичанську адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Лисичанської міської ради, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визнання протиправними дії та недійсним рішення 23 сесії VII скликання Лисичанської міської ради від 27.02.2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Лисичанського міського суду Луганської області звернувся позивач, ОСОБА_3, з адміністративним позовом до ОСОБА_4, Лисичанської міської ради, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, в якому просить суд визнати протиправними дії відповідачів, щодо прийняття рішення від 27.02.2017 року №23/359 «Про умови оплати праці»; визнати протиправними дії ОСОБА_4 - голови Лисичанської міської ради, щодо підписання рішення від 27.02.2017 року №23/359 «Про умови оплати праці»; скасувати рішення від 27.02.2017 року №23/359 «Про умови оплати праці».

В обґрунтування позову зазначено, що міська рада в угоду міському голові, його заступникам, секретарю міської ради та керуючому у справах, в порушення загальних норм діючого законодавства України, інтересів громади м. Лисичанська, позбавляючи громаду міста можливості контролю порядку визначення самого преміювання та розмірів преміювання, визначення фактичних підстав для преміювання, вирішила преміювати всіх керівників Лисичанської міської ради на перед, на весь 2017 р. Із таким рішенням Лисичанської міської ради позивач не згодний та вважає його прийнятим незаконно в порушення норм діючого законодавства України, інтересів громади міста, в порушення прав позивача, як громадянина України, члена громади м. Лисичанська, виборця.

Від відповідача Лисичанської міської ради надійшли письмові заперечення, в яких відповідач зазначив, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Також зазначено, що оскаржуване позивачем рішення є актом індивідуальної дії і стосується конкретних осіб, тобто має конкретний характер. Ця обставина має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки індивідуальні акти можуть бути оскарженні лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких порушені. Вважає, що позивачем не зазначено які конкретно права та охоронювані законом інтереси позивача порушені оскаржуваним рішенням. Просив суд адміністративний позов залишити без задоволення.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, з підстав зазначених в позовній заяві.

Представник позивача також позов підтримав, зазначивши, що позивач як член громади м. Лисичанська, який сплачує податки, кошти з яких йдуть на оплату праці працівників Лисичанської міської ради, має право контролювати діяльність міського голови та Лисичанської міської ради, відповідно до ст. 140 Конституції України. Зазначає, що премія - це винагорода, що виплачується додатково до оплати праці за результати, що перевищують норму праці. Згідно пунктів 2, 3 наказу № 646 від 13.06.2016 р. «Про затвердження Типового положення про преміювання державних службовців органів державної влади, інших державних органів, їхніх апаратів (секретаріатів)», преміювання державних службовців проводиться з метою матеріального стимулювання високопродуктивної та ініціативної праці, підвищення її ефективності, якості, заінтересованості у досягненні її кінцевого результату та посилення персональної відповідальності державних службовців за доручену роботу або поставлені завдання. Оскаржуване рішення створює передумови для зловживань головою Лисичанської міської ради своїми повноваженнями у частині розпорядження бюджетними коштами. Визначений спірний порядок преміювання міського голови, секретаря міської ради, заступників міського голови, керуючого справами позбавляє можливості здійснення контролю за якісними та кількісними показниками в роботі міського голови, заступників, секретаря, керуючого справами та є скритими корупційними діями депутатів Лисичанської міської ради.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених в письмових запереченнях. Крім того зазначила, що оплата праці міського голови, секретаря міської ради, заступників міської ради, керуючого справами складається не тільки з податків позивача. Контроль територіальною громадою питань місцевого значення здійснюється в межах чинного законодавства. Проте, жодного звернення від позивача з приводу оплати праці працівників органів місцевого самоврядування до Лисичанської міської ради не надходило.

Відповідач ОСОБА_4 підтримав заперечення, надані представником Лисичанської міської ради, пояснив що законодавством України передбачено його право преміювати підлеглих йому осіб. Позовна заява є недоцільною. Рішення 23 сесії щодо преміювання ухвалено у відповідності до вимог постанови Кабінету міністрів України №268.

Третя особа ОСОБА_6 пояснив, що оскарження рішення Лисичанської міської ради можливо лише з підстав не відповідності повноважень, або не відповідності цього рішення законодавству України. Оскаржуване рішення стосується оплати праці посадових осіб органів місцевого самоврядування. Порядок оплати праці органів місцевого самоврядування регулюється законодавством України, постановою Кабінету Міністрів України №268 від 09.03.2006 року. Вказаною постановою визначено, що преміювання місцевих голів призначається в порядку та в розмірі, визначеному цією постановою і рішення про це приймається відповідною радою. Оскаржуване рішення прийняте в межах, визначених законом. Щодо відповідності процедури прийняття цього рішення, то воно прийняте у відповідності до процедури, встановленої законодавством України. Законом України про «Місцеве самоврядування» передбачено, що рішення щодо преміювання підписується головою пленарного засідання. В даному випадку головою пленарного засідання є міський голова. Тобто рішення підписане у відповідності до законодавства України. Щодо посилання позивача на порушення прав територіальної громади, то представником позивача не зазначено які саме права позивача порушені. Також, зазначив що вказана позовна заява була подана від імені позивача, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а на справді цей позов цікавий представнику позивача оскільки він був кандидатом на посаду міського голови, проте обраний не був. Враховуючи зазначене, тертя особа висловив сумніви, що позивач взагалі розуміє суть поданого позову від його імені.

Третя особа ОСОБА_7 зазначив, що він підтримує пояснення надані третьою особою ОСОБА_6 та додав що оспорюване рішення прийняте у відповідність до вимог чинного законодавства України та ніяким чином не порушує права позивача.

Третя особа ОСОБА_8 підтримав пояснення надані третіми особами, вважає що рішення прийняте в рамках діючого законодавства, ні яким чином права позивача або територіальної громади не порушує.

Третя особа ОСОБА_9 підтримав пояснення надані попередніми третіми особами, просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_12 підтримав пояснення, надані третіми особами, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_11 також просив відмовити у задоволенні позовних вимог, пояснив що позов є не обґрунтованим, не зрозуміло чим саме порушені права позивача.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення двадцять третьої сесії сьомого скликання Лисичанської міської ради №23/359 від 27.02.2017 року «Про умови оплати праці», на виконання п.2, п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006р. № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» та Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1996г. № 414, керуючись ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», міська рад вирішила: Визначити умови оплати праці міського голови на 2017 рік у межах затвердженого фонду оплати праці: 1.встановити надбавку за виконання особливо важливої роботи, розробку проектів нормативно-правових актів та проведення експертизи проектів таких актів у розмірі 100% посадового окладу з урахуванням надбавок за ранг та вислугу років; встановити надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10% посадового окладу; преміювання здійснювати щомісячно у розмірі 100% посадового окладу з урахуванням надбавок; надавати матеріальну допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати; 2.Преміювання секретаря міської ради, першого заступника міського голови, заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, встановлення їм надбавок, надання матеріальної допомоги здійснювати у порядку та розмірі, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006р. № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів (зі змінами та доповненнями) та Положенням про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1996р. № 414, у межах затверджених видатків на оплату прав Делегувати міському голові право приймати рішення про зазначені виплати; 3.Дане рішення підлягає оприлюдненню; 4.Контроль за виконанням рішення покласти на постійну комісію з питань бюджету, фінансів та економічного розвитку.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Як вбачається з позовної заяви, спірним питанням в даному випадку є неможливість члена громади м. Лисичанська здійснювати контроль за діяльністю органів місцевого самоврядування, оскільки рішення вже прийнято на весь 2017 рік.

Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1, виданого Лисичанським МВУМВС України в Луганській області 12.10.2007 р., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,зареєстрований за адресою:м. АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування» місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах, зокрема законності.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, цим та іншими законами, а також статутами територіальних громад.

Згідно положень ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Частина 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно- правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до абз. 2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 268 від 09.03.2006 «Про упорядкування структури та умови оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (далі - Постанова) умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування виходячи з умов оплати праці, встановлених для державних службовців відповідних категорій і схем посадових окладів.

У п. 2 Постанови закріплено право керівника органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці: 1) установлювати: а) керівникам підрозділів, спеціалістам і службовцям посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів; б) заступникам керівників, заступникам керівників структурних підрозділів, посади яких не передбачені цією постановою, посадові оклади на 3-7 відсотків нижче передбаченого схемою посадового окладу відповідного керівника; в) надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи: - керівникам структурних підрозділів, їх заступникам, спеціалістам - у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця (дипломатичний ранг, кваліфікаційний клас, спеціальне звання) та надбавки (винагороди) за вислугу років; керівним працівникам і спеціалістам департаментів, управлінь, відділів, інших структурних підрозділів, які безпосередньо займаються розробленням проектів нормативно-правових актів, проводять експертизу проектів таких актів (якщо положеннями про підрозділи передбачено виконання такої роботи); керівним працівникам і спеціалістам структурних підрозділів органів Державної фіскальної служби, які забезпечують адміністрування податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, протидію контрабанді та порушенню митних правил, особам начальницького складу податкової міліції, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність та досудове розслідування кримінальних правопорушень; керівним працівникам і слідчим органів Національної поліції, посади яких віднесені до відповідних категорій посад державних службовців і які здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, - у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця (дипломатичний ранг, кваліфікаційний клас, спеціальне звання) та надбавки (винагороди) за вислугу років ; - службовцям - у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за вислугу років.

У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни зазначена надбавка скасовується або розмір її зменшується.

Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання відповідного органу.

Відповідно до п. 6 Постанови, преміювання керівників органів виконавчої влади та інших органів, їх заступників, встановлення їм надбавок, передбачених цією постановою, надання матеріальної допомоги здійснюється у порядку та розмірі, установлених цією постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці. Рішення про зазначені виплати приймається органом вищого рівня.

Преміювання голів обласних, районних і районних у містах рад, їх заступників, сільських, селищних і міських голів, установлення їм надбавок, надання матеріальної допомоги здійснюється у порядку та розмірах, визначених цією постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці. Рішення про зазначені виплати приймається відповідною радою.

Надбавка за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10% передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року №414.

Щодо передання міському голові права приймати рішення про преміювання секретаря міської ради, першого заступника міського голови, заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, встановлення їм надбавок, надання матеріальної допомоги у порядку та розмірі передбаченої чинним законодавством, про що зазначено у п. 2 оскаржуваного рішення, суд зазначає, що Положенням про примірювання посадових осіб, працівників виконавчих органів Лисичанської міської ради затвердженим міським головою 22.02.2016 року узгодженого з головою профсоюзної організації виконавчих органів міської ради, яке є додатком до колективного договору на 2016-2021 рр. пунктом 31.1 передбачено, що міський голова одноособово встановлює розмір місячної премії секретарю міської ради, заступникам міського голови.

Згідно статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід'ємною частиною протоколу сесії ради.

Таким чином, вирішення питання щодо преміювання керівництва міської ради повинно вирішуватись на засіданні сесії Лисичанської міської ради та прийматися у формі рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова підписує рішення ради та її виконавчого комітету.

Згідно протоколу двадцять третьої сесії сьомого скликання Лисичанської міської ради від 27.02.2017 року до порядку денного п. 27 включено розгляд питання про умови оплати праці. Доповідала: ОСОБА_13, начальник відділу бухгалтерського обліку та звітності - головний бухгалтер. Виступила: ОСОБА_14, голова постійної комісії з питань бюджету, фінансів та економічного розвитку. Питання розглянуто на комісії, рекомендовано до прийняття на сесії. Проголосували: за - 20, проти-11, утримались - 0. Міський голова ОСОБА_4 і секретар міської ради ОСОБА_6 оголосили про наявність конфлікту інтересів та не голосували. Рішення прийнято.

Посилання представника позивача на те, що більшість депутатів увійшли в змову та проголосували за прийняття оскаржуваного рішення, суд не приймає до уваги за недоведеністю.

Згідно ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Сесії ради проводяться гласно із забезпеченням права кожного бути присутнім на них, крім випадків, передбачених законодавством. Порядок доступу до засідань визначається радою відповідно до закону. Протоколи сесії ради є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Порядок затвердження порядку денного сесії та порядок підготовки питань та проектів рішень на розгляд сесії міської ради закріплено у Регламенті Лисичанської міської ради сьомого скликання затверджене рішенням сьомої сесії сьомого скликання Лисичанської міської ради від 22.02.2016 року №7/94.

Так, чергові сесії ради скликаються за розпорядженням міського голови в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру - не рідше ніж один раз на місяць (ч.1 ст. 18 Регламенту). Проект порядку денного формується секретарем ради. Пропозиції щодо включення питань до проекту порядку денного сесії можуть вноситись міським головою, секретарем ради, постійними комісіями, депутатськими групами (фракціями), депутатами, виконавчим органами ради, загальними зборами громадян. Основою для формування порядку денного сесії ради є річний план роботи ради (ст. 20 Регламенту). Питання, включені до проекту порядку денного, попередньо розглядаються постійними комісіями, крім випадків, передбачених цим Регламентом (ст. 21 Регламенту). Проект порядку денного сесії, зміни до нього обговорюються і затверджуються в цілому міською радою більшістю голосів від присутніх депутатів (ст. 23 Регламенту). Питання затвердженого порядку денного сесії ради можуть розглядатися в іншій, ніж передбачена в ньому, послідовності, відкладатися, змінюватися чи виключатися з порядку денного за рішенням ради, прийнятим після обговорення за скороченою процедурою. При цьому заслуховується виступ ініціатора додаткового питання до порядку денного з його обґрунтуванням, ступінь підготовленості питання для прийняття рішення, а також заслуховується виступ з цього питання голови відповідної постійної комісії та представника відповідного виконавчого органу ради (ст. 23 Регламенту). Проекти рішень з питань, що виносяться на розгляд ради, готують постійні комісії, депутати, виконавчі органи міської ради. Проекти рішень з додатками, інші матеріали, які виносяться на розгляд ради, не пізніш як за 10 днів до відкриття сесії подаються до виконавчого органу ради по взаємодії з депутатами, який не пізніш як за один день до їхнього розгляду на засіданнях постійних комісій доводить їх до відома депутатів шляхом надсилання електронною поштою. Проекти рішень, що виносяться на розгляд ради, оприлюднюються їхніми розробниками не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду на сесії ради шляхом розміщення на офіційному веб-сайті міської ради, крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти рішень оприлюднюються негайно після їх підготовки (ст. 26 Регламенту).

Проте, в судовому засіданні представник позивача зазначив, що вказані норми члену громади неможливо реалізувати. Позивач - як член громади міста позбавлений можливості здійснювати контроль за органом місцевого самоврядування, шляхом внесення пропозицій чи питань, щодо з'ясування за які саме заслуги призначені премії відповідачу та третім особам та на підтвердження того, що не може член громади здійснити контроль надано звернення та інформаційний запит ОСОБА_15, Лисичанської міської організації політичної партії «Обєднання «Самопоміч».

З цього приводу, суд зазначає.

Статтею 5 Конституції України закріплено, що носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Отже, механізм народовладдя в Україні розрізняє дві головні форми демократії: пряму (безпосередню) та здійснювану через відповідні органи, насамперед через представницькі установи та інші виборні органи.

Згідно ч. 1 першої статті 21 Загальної декларації прав людини встановлено, що кожна людина має право брати участь в управлінні своєю країною безпосередньо або через вільно обраних представників.

Щоб безпосереднє народовладдя відповідало інтересам народу, було справжнім волевиявленням, воно має здійснюватися в певних правових формах, які попередньо визначаються й закріплюються Конституцією та окремими законами.

Серед конституційно гарантованих прав і свобод громадянина і людини у державі визначено право громадян брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах, вільно обирати і бути обраним до органів державної влади та органів місцевого самоврядування .

Система місцевого самоврядування є важливим засобом, що надає усім громадянам можливість брати безпосередню участь у вирішенні визначеного в законодавстві кола питань місцевого значення.

Як на підставу обґрунтованості звернення з даним позовом до суду представник позивача посилається також на ст. 2.2.6. Статуту територіальної громади міста Лисичанська, якою визначені форми реалізації мешканців міста участі у місцевому самоврядуванні, а саме: інші, не заборонені законом форми.

Проте, в кожному випадку є певна процедура при здійсненні контролю.

В ході розгляду справи встановлено, що позивач прийшовши до висновку, що оскаржуваним рішення порушені його права, проте, жодного разу не спробував поновити порушені права.

Так, право на звернення до органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів закріплене у ст. 40 Конституції України.

Також, розгляд звернень виборців входить до обов'язків народних депутатів України, які перелічені у статті 24 Закону України "Про статус народного депутата України".

Досліджуючи витребувані та приєднані до справи документи, суд відзначає, що матеріали справи не містять жодних доказів звернення позивача з приводу питання, що є предметом оскарженням та доказів відмови у розгляді вказаного питання органом місцевого самоврядування. Таких доказів позивачем не надано, а судом при виконанні вимог ст. 11 КАС України не виявлено.

Крім того, суд зважає на наступне.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 3 КАС України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

В інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 01.06.2010 № 781/11/13-10 «Щодо застосування окремих норм матеріального права під час розгляду адміністративних справ» звернуто увагу судів на ті обставини, що нормативно-правові акти - це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування.

Індивідуальні акти стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

З'ясування цієї обставини має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки нормативно-правові акти можуть бути оскаржені широким колом осіб (фізичних та юридичних), яких вони стосуються. Індивідуальні ж акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені.

Дослідивши зміст оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку про те, що вказаний акт місцевого самоврядування є актом індивідуальної дії, який не зачіпає права позивача, не покладає на нього будь-яких додаткових зобов'язань, позивач не є працівником виконавчих органів міської ради, а відтак, не належить до кола суб'єктів правовідносин, щодо яких буде застосовуватись оскаржуваний акт місцевого самоврядування.

Згідно п.21 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», якщо суд встановить, що оскаржуваний акт до особи не застосовувався і вона не перебуває у відносинах, до яких цей акт може бути застосовано, то це може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

У п.1.1. Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 01.06.2010 № 781/11/13-10 «Щодо застосування окремих норм матеріального права під час розгляду адміністративних справ» також висловлена правова позиція, згідно з якою звернення до суду з позовом особи, якій не належить право вимоги (неналежний позивач), є підставою для відмови у задоволенні такого позову, оскільки права, свободи чи інтереси цієї особи у сфері публічно-правових відносин не порушено.

Окрім того, сама по собі приналежність до громади будь якої області не дає права на оскарження актів органів місцевого самоврядування за для перевірки їх законності чи обґрунтованості, право оскарження акту місцевого самоврядування встановлено лише для тих суб'єктів права, інтереси яких воно зачіпає.

Крім того, суд зважає на наступне.

З правового аналізу положень статей 21, 105, 162 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу владних повноважень ( його посадової особи), зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією або бездіяльністю, оскільки захист інтересів осіб в адміністративному судочинстві має бути спрямований на поновлення прав та інтересів позивача.

Під підставою адміністративного позову слід розуміти обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, доводить факт порушення своїх прав, або ймовірність порушення нормативним актом прав у майбутньому.

Відповідно до вимог ч.2 ст.106 КАС України позивач на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати.

Незалежно від підстав позову, визначених позивачем, адміністративні суди перевіряють коло обставин, що можуть слугувати підставами позову, з одного боку - для встановлення обов'язку вчинити певну дію ( наявності права на прийняття рішення), з іншого - на доведення правової заінтересованості особи у виконанні цього обов'язку саме на її користь.

Відповідно до положень ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ч.3 ст. 11 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто, для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв'язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб'єктом владних повноважень порушуються права позивача.

При цьому, позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Втім, право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у ст.6 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов'язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Обставини, на які посилається позивач, не свідчать про порушення з боку відповідачів права позивача на участь у місцевому самоврядуванні. Як і відсутні докази перешкод для позивача брати участь як члена територіальної громади у місцевому самоврядуванні.

Оскільки, оскаржуваним рішенням не порушуються права, свободи та інтереси позивача, обставини якими позивач обґрунтовує свій позов не спростовують правомірність оскарженого рішення, суд прийшов до висновку, що позов є необґрунтованим та такими, що не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 94 КАС України суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору, в той час як інших судових витрат, які підлягають відшкодуванню, у справі не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 12, 69-71, 158-163, 171-2, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Лисичанської міської ради, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визнання протиправними дії та недійсним рішення 23 сесії VII скликання Лисичанської міської ради від 27.02.2017 року - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 06 листопада 2017 року.

Суддя Н.В. Коваленко