Справа № 805/2438/17-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голошивець І. О.
Суддя-доповідач - Ястребова Л. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року справа №805/2438/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів: Васильєвої І.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року у справі № 805/2438/17-а за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

05 липня 2017 року ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області (надалі - відповідач, ТУ ДСА у Донецькій області) про визнання дій відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплати суддівської винагороди за період з вересня по грудень 2014 року та звернення постанови до негайного виконання за один місяць (а.с. 3-5).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області щодо відмови у нарахуванні та виплаті суддівської винагороди за період з вересня по грудень 2014 року - неправомірними.

Зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 суддівську винагороду за період з вересня 2014 року по грудень 2014 року.

Постанову в частині зобов'язання нарахувати та виплати суддівську винагороду за один місяць звернуто до негайного виконання (а.с. 49-52).

Відповідач, вважаючи зазначену постанову незаконною, необґрунтованою, такою, що прийнята з невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що підставою для нарахування суддівської винагороди є факт перебування судді у трудових відносинах із судом (наявність наказу про зарахування до штату суду, табель обліку робочого часу тощо), вказуючи, при цьому, що Амвросіївський районний суд Донецької області, в якому позивач працювала на посаді судді з вересня 2014 року припинив свою роботу і його працівники не виконують свої посадові обов'язки. Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції, що рішенням № 76 Ради суддів України від 23.12.2014 року зобов'язано, зокрема, забезпечити виплату суддівської винагороди, обрахованої з дня останнього нарахування до дня тимчасового прикріплення та суддівської винагороди до моменту переведення в установленому законом порядку в судах, до яких судді тимчасово прикріплені, вказуючи, при цьому, що відомості про прикріплення позивача до суду відповідно до рішення Ради суддів України № 76, так само, як і копія наказу голови місцевого суду того самого рівня і спеціалізації до відповідача не надходили, у зв'язку з чим, на його переконання, законних підстав для виплати позивачу суддівської винагороди з вересня 2014 року по грудень 2014 року не було (а.с. 55-59).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегія суддів встановила наступне.

Позивач, ОСОБА_2 з 29.07.1993 року працювала на посаді судді Амвросіївського районного суду Донецької області, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією трудової книжки (а.с. 8-12).

27 серпня 2014 року Амвросіївським районним судом Донецької області прийнято наказ № 11 «Про встановлення простою у роботі суду» у зв'язку із проведенням антитерористичної операції на території Донецької області та неможливістю здійснення правосуддя, з метою збереження життя та здоров'я працівників Амвросіївського районного суду.

У пункті 1 Наказу зазначено «Встановити простій в роботі Амвросіївського районного суду Донецької області з 28.08.2014 безстроково, до завершення антитерористичної операції»

У пункті 3 наказу зазначено «Зберегти у межах кошторису суду середній заробіток для працівників, які підпадають під дію простою» (а.с.16).

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Черкаської міської ради від 06 травня 2015 року № є внутрішньо переміщеною особою, яка фактично проживає в АДРЕСА_1 (а.с. 13).

28 травня 2015 року Вищою кваліфікаційною комісією суддів України прийнято рішення № 38/зп-15 прикріплено до Добропільського міськрайонного суду Донецької області суддю місцевого загального суду Донецької області згідно з доданим списком (додаток 2) з моменту надходження до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України заяви про прикріплення до іншого суду того ж рівня в іншій місцевості (а.с.44-46).

Відповідно до додатку 2 до рішення Комісії від 28.05.2015 № 38/зп-15, ОСОБА_2 прикріплено до Добропільського міськрайонного суду (заява надійшла до Комісії 20.04.2015) (а.с.47).

Довідкою про доходи ОСОБА_2, яка працювала на посаді слідчого судді у Амвросіївському районному суді Донецької області підтверджується, що за період з вересня 2014 року по липень 2015 року, суддівська винагорода останній виплачена за період з квітня 2015 року по липень 2015 року в загальній сумі 35354,78 грн. Разом з тим, у довідці відсутні відомості про виплату позивачу суддівської винагороди з вересня 2014 року по грудень 2014 року (а.с.28).

Постановою Верховної Ради України від 16.07.2015 № 636-VIII "Про звільнення суддів" відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України у зв'язку з поданням заяви про відставку звільнено з посад суддів, зокрема, з посади судді Амвросіївського районного суду Донецької області ОСОБА_2 (а.с. 14).

Наказом Територіального управління ДСА України в Донецькій області від 16.03.2016 № 16-к "Про звільнення суддів" з метою виконання постанови Верховної Ради України від 16.07.2015 № 636-VIII "Про звільнення суддів" та наказу Державної судової адміністрації України від 15.01.2016 № 7 відраховано з 16.07.2015 зі штату судів, зокрема, суддю Амвросіївського районного суду Донецької області ОСОБА_2 (а.с.15).

В подальшому, позивач зверталась до Державної судової адміністрації України із заявою, в якій просила виплатити суддівську винагороду за період вересень-грудень 2014 року, однак за результатами розгляду її звернення, Державною судовою адміністрацією 16.02.2016 року за вих. № Л 77-16-158/16 надано відповідь, що оскільки позивача звільнено з посади судді Амвросіївського районного суду Донецької області у встановленому законодавством порядку згідно з постановою Верховної Ради України від 16.07.2015 № 636-VIII, територіальне управління ДСА у Донецькій області повинно здійснити їй (ОСОБА_2Р.) виплату суддівської винагороди за період з вересня 2014 року до дня тимчасового прикріплення до Добропільського міськрайонного суду Донецької області (а.с. 19-20).

Слід також зазначити, що зі зверненням про виплату суддівської винагороди за період з вересня 2014 року по квітень 2015 року позивач зверталась і до Ради суддів України, яка, за результатами розгляду звернення позивача, листом № 9рс-52/16 від 21.03.2016 року, надала відповідь, ТУ ДСА у Донецькій області повинно здійснити позивачу виплату суддівської винагороди за період з вересня 2014 року до дня тимчасового прикріплення до Добропільського міськрайонного суду Донецької області (а.с. 21).

24 січня 2017 року позивач зверталась до відповідача з проханням виплатити суддівську винагороду за період з вересня 2014 року по грудень 2014 року.

Відповідач, листом № 05-260/17 від 27.02.2017 року повідомив позивача, оскільки наказ голови місцевого суду що функціонує на території, підконтрольній українській владі про прикріплення ОСОБА_2 до такого суду в ТУ ДСА України в Донецькій області не надходив, у зв'язку з чим законних підстав для виплати їй суддівської винагороди в порядку, встановленому рішенням, за період з вересня по грудень 2014 року не вбачається (а.с. 17-18).

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що Територіальним управлінням ДСА України в Донецькій області неправомірно відмовлено позивачу в нарахуванні та виплати суддівської винагороди у період з вересня 2014 року по грудень 2014 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції т зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області діє на підставі Положення про Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, затвердженого Головою ДСА України від 25.09.2015 року (далі - Положення) та ст. 148 глави 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ.

Пyнктом 14 ст. 92 Конституції України визначено, що судоустрій, судочинство і статус суддів визначаються виключно законами України.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки па утримання судів.

У відповідності до статті 143 Закону № 2453-VI держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів відповідно до Конституції України.

Забезпечення функціонування судової влади передбачає :

1) окреме визначення у Державному бюджеті України видатків на фінансування судів не нижче рівня, що забезпечує можливість повного і незалежного здійснення правосуддя відповідно до закону;

2) законодавче гарантування повного і своєчасного фінансування судів;

3) гарантування достатнього рівня соціального забезпечення суддів.

За змістом статті 145 цього ж Закону, фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють, зокрема, Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів загальної юрисдикції, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України та Державної судової адміністрації України. Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України не можуть бути скорочені в поточному фінансовому році.

Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», відповідно до якого на території Луганської та Донецької областей розпочата антитерористичної операції.

В Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснює свої повноваження, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р, зазначено, зокрема, місто Амвросіївка Донецької області (на території якого розміщено Амвросіївський районний суд Донецької області, де працювала позивач).

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (далі - Тимчасовий порядок).

Згідно пункту 3 Тимчасового порядку заробітна плата (грошове забезпечення, суддівська винагорода) працівникам (військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу) установи за період, коли установа розміщувалася на тимчасово неконтрольованій території, а у подальшому територія була повернута під контроль органів державної влади, або установа була переміщена в населений пункт, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - контрольована територія), виплачується в повному обсязі за рахунок кошторису (плану використання бюджетних коштів) установи.

Відповідно до пункту 4 Тимчасового порядку заробітна плата (грошове забезпечення, суддівська винагорода) виплачується та виплати за час щорічної відпустки працівникам (військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу) установи, яка переміщена на контрольовану територію, здійснюється, якщо установа продовжує функціонувати і працівники (військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу) виконують свої обов'язки.

Переміщення установи на контрольовану територію, а також її функціонування на цій території здійснюється за рішенням органу вищого рівня (у разі переміщення органу місцевого самоврядування - за рішенням відповідної місцевої ради).

Отже, заробітна плата за період, коли установа розміщувалася на тимчасово неконтрольованій території виплачується в повному обсязі за рахунок кошторису (плану використання бюджетних коштів) установи після повернення такої території під контроль органів державної влади або переміщена в населений пункт, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ» було змінено територіальну підсудність справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам. Зокрема, цивільні справи, справи про адміністративні правопорушення і кримінальні провадження підсудні Амвросіївському районному суду Донецької області передано для забезпечення розгляду Добропільському міськрайонному суду Донецької області .

Рішенням Ради суддів України від 23.12.2014 року № 76 встановлено вважати такими, що тимчасово прикріплені до штату судів того самого рівня і спеціалізації відповідно в Донецькій та Луганській областях, що функціонують на території, підконтрольній українській владі, суддів, які подали заяви на переведення на роботу на посадах суддів до інших судів України з судів, які тимчасово знаходяться на неконтрольованій території Донецької та Луганської областей, до прийняття рішення про їх переведення у встановленому законом порядку.

Головам відповідних судів видати накази про тимчасове прикріплення таких суддів на підставі заяв суддів про прикріплення та штатних розписів у порядку та на умовах, визначених п. 2 Рішення.

Зобов'язано Державну судову адміністрацію України забезпечити виплату суддівської винагороди, обрахованої з дня останнього нарахування до дня тимчасового прикріплення, та допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу (у разі перебування у відпустці) та суддівської винагороди до моменту переведення у встановленому законом порядку в судах, до сяких вони тимчасово прикріплені. Підставою для прикріплення судді до штату суду є відповідна заява судді, підставою для виплата суддівської винагороди є прикріплення судді до штату відповідного суду.

Відповідно до цього Рішення судді та працівники апарату Амвросіївського районного суду Донецької області прикріплені до Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Апелянт обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що відомості про прикріплення позивача до Добропільському міськрайонному суду Донецької області відповідно до рішення Ради суддів України № 76, так само, як і копія наказу голови Добропільському міськрайонному суду Донецької області до відповідача не надходили, а тому, у відповідача не було законних підстав для виплати позивачу суддівської винагороди з вересня 2014 року по грудень 2014 року, оскільки Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року №192-ІІІ (набув чинності 28.03.2015 року) передбачено виплату суддівської винагороди судді тільки після прикріплення до штату судів того самого рівня і спеціалізації відповідно в Донецькій та Луганській областях.

Колегія суддів зазначений довід апелянта до уваги не приймає з огляду на наступне.

Відповідно до листа Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22.08.2017 № 149/170/2017, ОСОБА_2 суддя Амвросіївського районного суду Донецької області ніколи не була прикріплена до Добропільського міськрайонного суду Донецької області та відповідно наказ щодо такого прикріплення відсутній (а.с. 41).

Разом з тим, на момент спірних правовідносин (вересень-грудень 2014 року) діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів», який вирішував питання про наявність у позивача права на отримання суддівської винагороди.

Нормами вказаного Закону не поставлено в залежність прикріплення судді до штату суду на підконтрольній українській владі території до отримання таким суддею суддівської винагороди, оскільки зазначене суперечить п. 14 ст. 92 Конституції України та ст. 132 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Територіальним управлінням ДСА України в Донецькій області неправомірно відмовлено позивачу в нарахуванні та виплаті суддівської винагороди у період з вересня 2014 року по грудень 2014 року із зобов'язання Територіальне управління ДСА України в Донецькій області нарахувати та виплатити суддівську винагороду ОСОБА_2 у період з вересня 2014 року по грудень 2014 року.

Щодо позовних вимог звернення постанови до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць, колегія суддів зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або поза бюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць, у зв'язку з чим, вказана вимога позивача підлягає задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, оскільки вони суперечать чинному законодавству та не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року у справі № 805/2438/17-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.А. Васильєва

І.Д. Компанієць