Справа № 554/7118/17
Суддя: Микитенко В. М.
Дата ухвалення: 2017-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 03.11.2017 Справа № 554/7118/17
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2017 року м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Микитенко В.М. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області та Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області, третя особа Полтавське обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в:

11 вересня 2017 року позивач ОСОБА_1, звернувся до суду із адміністративною позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області та Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області, третя особа: Полтавське обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області, прохаючи суд визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про закінчення виконавчого провадження ВП №39582866 від 06.09.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що закриття виконавчого провадження фактично є відмовою від виконання остаточного та обовязкового рішення суду.

Позивач у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідачів у судове засідання не зявилася, надала суду заперечення проти позову, в яких прохала у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю. Зазначила, що постановами від 14.03.2017 року та 25.04.2017 року на боржника двічі накладався штраф за невиконання рішення суду. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26.05.2017 року відмовлено в задоволенні подання державного виконавця про зміну способу і порядку виконання рішення суду. До Головного управління Національної поліції в Полтавській області направлено подання про притягнення посадових осіб боржника до відповідальності за невиконання рішення суду. Тому вжито вичерпних заходів примусового виконання рішення. 06.09.2017 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження». Справу просила розглядати без її участі.

Представник третьої особи Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області, у судове засідання не зявилася, надала суду заперечення проти позову, в яких прохала у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю,мотивуючи, що на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа №1622/3903/2012, Управлінням було поновлено з 01.11.2011 року по 31.03.2012 року нарахування пенсії ОСОБА_1 згідно з ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 04.02.2010 року, про що було повідомлено відповідний орган ДВС з наданням копії розпорядження. Таким чином, до повноважень управлінь Пенсійного фонду України питання планування доходів та видатків не віднесено, а виплати пенсій та інших платежів, управління здійснює виключно в межах фінансових ресурсів, виділених Пенсійним фондом України.

Судом встановлено, що 28.08.2013 року Октябрським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист №1622/3903/2012, яким зобовязано УПФУ Октябрського району м. Полтави поновити з 01.11.2011 року по 31.03.2012 року нарахування та виплату йому пенсії відповідно до постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 04.02.2010 року.

На підставі зазначеного виконавчого листа відділом примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління юстиції у Полтавській області відкрито виконавче провадження ВП 39582866.

06.09.2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст. 39, ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.5).

П.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає в якості однієї з підстав закриття виконавчого провадження: надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.63 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Водночас, перелік заходів примусового виконання рішень не є вичерпним (ст.10 ЗУ «Про виконавче провадження).

Нездійснення боржником дій по виконанню рішення зобов'язального характеру не звільняє державного виконавця від покладеного на нього обов'язку вживати всіх передбачених законом заходів для примусового виконання такого рішення, при цьому, накладення штрафів й внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам є лише заходами відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

Водночас, в процесі виконання виконавчого листа №1622/3903/2012 від 28.08.2013 року державним виконавцем не було вчинено всіх залежних від нього дій та не надано суду належних і допустимих доказів неможливості його виконання.

Разом з тим, відповідно до постанови державного виконавця від 06.09.2017 року виконавче провадження було закінчено не у зв'язку з поверненням виконавчого документу до суду та неможливістю виконати рішення без участі боржника, як передбачено п.11 ч.1 ст.39 та ч. 3 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме у зв'язку із вжиттям державним виконавцем всіх заходів примусового виконання рішення суду.

Частина 1 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає наслідком закінчення виконавчого провадження те, що воно не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Отже, оскаржуване рішення фактично позбавляє позивача права на його майно.

Одночасно, основними засадами виконавчого провадження, як і адміністративного судочинства в цілому є дотримання верховенства права та обовязковості судових рішень (пункти 1-2 ч.1 ст.2 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст.8 КАС України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Право особи на справедливий суд закріплено у статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

У справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 року) ЄСПЛ зазначав, що реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань, є безпідставними.

В пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року ЄСПЛ вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

За змістом п.68 рішення ЄСПЛ у справі «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс.

Крім того, ЄСПЛ неодноразово визнавав порушення ст.1 Першого протоколу Конвенції у випадках, коли держави, що є учасницями Конвенції, намагалися в окремих випадках використовувати правову казуїстику для того, щоб не виконувати зобовязання у звязку з позбавленням майна приватних осіб.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови.

Таким чином, суд приходить до висновку, що закінчення виконавчого провадження у даному випадку є фактично відмовою виконавця від виконання судового рішення, а відтак оскаржувана постанова є передчасною, протиправною і такою, що підлягає скасуванню.

Враховуючи, що сторони звільнені від сплати судового збору, він підлягає віднесенню на рахунок держави.

Керуючись ст. 6-14, 71, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області про закінчення виконавчого провадження ВП №39582866 від 06.09.2017 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративному суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів.

Суддя В.М.Микитенко