Справа № 813/3286/17
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року № 813/3286/17

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Присташ І.М.

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом Першого заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури Львівської області до Мостиської міської ради Мостиського району Львівської області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 комунального підприємства «Житловик» про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

Перший заступник керівника Городоцької місцевої прокуратури Львівської області (далі позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Мостиської міської ради Мостиського району Львівської області (далі відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 комунального підприємства «Житловик» (далі третя особа), в якому просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність Мостиської міської ради Мостиського району Львівської області з питання не затвердження плану інвентаризації та паспортизації обєктів благоустрою населення (їх частин), а саме дитячого майданчику по вул.Грушевського, 48 та ігрових комплексів на пл.Ринок, 17 в сквері ім.Тараса Шевченка в м.Мостиська;

-зобовязати Мостиську міську раду Мостиського району Львівської області вчинити дії по розроблення та затвердженню плану технічної інвентаризації та паспортизації обєктів благоустрою населення (їх частин) дитячих майданчиків, а саме: дитячого майданчику по вул.Грушевського, 48 та ігрових комплексів на пл.Ринок, 17 в сквері ім.Тараса Шевченка в м.Мостиська.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Мостиською міською радою Мостиського району Львівської області не вчинено жодних дій щодо проведення технічної інвентаризації та паспортизації дитячих майданчиків, оскільки на дані обєкти благоустрою відсутні паспорти та технічна інвентаризація, що підтверджується інформаціями Мостиської міської ради Львівської області №2.19.-1795 від 08.08.2017 року. Зокрема, на території міської ради, а саме в м.Мостиська, знаходиться декілька дитячих майданчиків, а саме: по вул.Грушевського, 48 карусель, балансовою вартістю 7920,00 грн., яка рішенням сесії Мостиської міської ради №4 від 06.09.2016 року передана МКП «Житловик» та ігрові комплекси на пл.Ринок, 17 в сквері ім..ОСОБА_3, балансовою вартістю 50210,33 грн., рішенням сесії Мостиської міської ради №138 від 25.02.2009 року передані на баланс міського комунального підприємства «Житловик», засновником якого являється Мостиська міська рада. Таким чином, вважаючи, що бездіяльність відповідача порушує інтереси держави, позивач, керуючись ч.2 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та ч.2 ст.60 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), звернувся до суду з адміністративним позовом.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та надала пояснення згідно з обґрунтуваннями, наведеними у позовній заяві, просила суд позов задовольнити повністю.

Відповідач та третя особа у судове засідання явку уповноважених представників не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Водночас, на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання за вх.№2791ел про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника відповідача. Окрім цього, відповідач у вказаному клопотанні визнає даний адміністративний позов.

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до інформацій Мостиської міської ради Мостиського району Львівської області від 08.08.2017 року за №2.19-1795 на території міста Мостиська знаходиться декілька дитячих майданчиків, а саме: по вул. Грушевського, 48 - карусель, балансовою вартістю 7920,00 гри., яка рішенням сесії Мостиської міської ради №4 від 06.09.2016 передана МКП «Житловик» та ігрові комплекси на пл.Ринок. 17 в сквері ім.Тараса Шевченка, балансовою вартістю 50210,33грн., (рішенням сесії Мостиської міської ради №138 від 25.02.2009 передані на баланс міського комунального підприємства «Житловик», засновником якого являється Мостиська міська рада).

Із відповіді МКП «Житловик» від 11.08.2017 №159 на запит прокуратури вбачається, що вищевказані ігрові комплекси та карусель передані на баланс підприємства, технічні паспорти відсутні.

У порушення зазначених вимог законодавства про благоустрій ні планову, ні позапланову технічну інвентаризацію обєктів - дитячих, спортивних майданчиків на території міста Мостиська не проведено. Зокрема, паспорти на дитячі майданчики та інша документація про їх огляд, ремонт, демонтаж відсутні.

Аналізуючи приписи законодавства у взаємозвязку з обставинами даної справи, суд дійшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на таке.

У відповідності до ст.121 Конституції України на органи прокуратури покладено функції представництва інтересів громадян і держави в судах у випадках визначених законом.

Право на звернення прокурора або його заступника до окружного адміністративного суду в інтересах держави передбачено ст.24 Закону України «Про прокуратуру» та ст.60 КАС України.

Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч.2 ст.23 Закону України «Про прокуратуру»).

Відповідно до ч.2 ст.60 КАС України прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

У відповідності до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 143 Конституції України передбачено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є у комунальній власності, та крім іншого, утворюють, організовують та ліквідують комунальні підприємства, організації та установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Пунктом «а» ч.7 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Відповідно до вимог ч.1 ст.20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, повноваження щодо затвердження місцевих програм і заходів з благоустрою населених пунктів. Затвердження правил благоустрою територій населених пунктів, створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими субєктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб), визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання обєктів благоустрою.

Статтею 18 ч.2 п.5 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» закріплено обовязок підприємств, установ та організацій проводити згідно з планами, затвердженими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, інвентаризацію та паспортизацію закріплених за ними об'єктів благоустрою (їх частин).

Відповідно до п.а ч.1 статті 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до об'єктів благоустрою населених пунктів відносяться: 1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - памятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики.

Згідно статті 21 вказаного Закону, елементами (частинами) обєктів благоустрою є: 1) покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів; 2) зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об'єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; 3) будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; 4) засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; 5) технічні засоби регулювання дорожнього руху; 6) будівлі та споруди системи інженерного захисту території; 7) комплекси та об'єкти монументального мистецтва, декоративні фонтани і басейни, штучні паркові водоспади;8) обладнання (елементи) дитячих, спортивних та інших майданчиків.

Порядок проведення робіт з технічної інвентаризації та паспортизації визначений Інструкцією з проведення технічної інвентаризації та паспортизації обєктів благоустрою населених пунктів, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №550 від 29.10.2012 року (далі - Інструкція).

Пунктом 1.2 Інструкції зазначено, що Інструкція визначає порядок проведення робіт з технічної інвентаризації та паспортизації парків (гідропарків, лугопарків, лісопарків, парків культури та відпочинку, парків - пам'яток садово-паркового мистецтва, спортивних, дитячих, історичних, національних, меморіальних та інших), рекреаційних зон, садів, сквері в та майданчиків, пам'яток культурної та історичної спадщини, майданів, площ, бульварів, проспектів, вулиць, доріг, провулків, узвозів, проїздів, пішохідних та велосипедних доріжок, пляжів, кладовищ, інших територій загального користування; прибудинкових територій; територій будівель та споруд інженерного захисту територій; територій підприємств, установ, організацій та закріплених за ними територій на умовах договору, а також інших обєктів благоустрою в межах населеного пункту (крім земельних ділянок, на яких розташовано вказані обєкти).

Згідно п.1.3 Інструкції, паспортизація обєктів благоустрою - складання технічних паспортів обєктів благоустрою за результатами їх інвентаризації; технічна інвентаризація обєктів благоустрою сукупність заходів з обстеження, спрямованих на підтвердження наявності обєктів нерухомого майна, елементів благоустрою та оцінку їх технічного стану, а також наявності інженерних мереж на обєкті благоустрою.

Пунктами 1.4 та 1.5 Інструкції, технічна інвентаризація обєктів благоустрою може бути плановою або позаплановою. Планова технічна інвентаризація повинна проводитись згідно з планами, затвердженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування. Позапланова технічна інвентаризація проводиться у разі: введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта благоустрою; закінчення ремонту обєкта благоустрою; зміни власника (балансоутримувача) обєкта благоустрою; протиправного знищення чи пошкодження обєкта благоустрою; надзвичайної ситуації техногенного або природного характеру на обєкті благоустрою; прийняття рішення про її проведення власником (балансоутримувачем) обєкта благоустрою.

Відповідно до пунктів 3.1 та 3.2 Інструкції, на основі проведеної інвентаризації обєкта благоустрою складається його технічний паспорт за зразком, наведеним у додатку 5 до цієї Інструкції. Технічний паспорт долучається до матеріалів інвентаризаційної справи.

Судом встановлено, в порушення вищевказаних норм законодавства, Мостиською міською радою Львівської області не вчинено жодних дій щодо проведення технічної інвентаризації та паспортизації дитячих майданчиків, оскільки на дані обєкти благоустрою відсутні паспорти та технічна інвентаризація, що підтверджується інформацією Мостиської міської ради Львівської області за №2.19-1795 від 08.08.2017 року.

Частиною 2 ст.6 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що держава гарантує дитині право на охорону здоров'я, безоплатну кваліфіковану медичну допомогу в державних і комунальних закладах охорони здоров'я, сприяє створенню безпечних умов для житія і здорового розвитку дитини, раціонального харчування, формуванню навичок здорового способу життя.

Частиною 2 статті 31 Конвенції про права дитини, прийнятою Резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООП від 20.1 1.1989, яка набула чинності 02.09.1990, ратифікована Постановою Верховної Ради України № ~89ХІІ (78912) від 27.09.1991 передбачено, що держави-учасниці поважають і заохочують право дитини на всебічну участь у культурному і творчому житті та сприяють наданню їй відповідних і рівних можливостей для культурної і шорної діяльності, дозвілля і відпочинку.

Відтак, суд приходить до висновку, що саме на відповідача Мостиську міську раду Львівської області покладено обовязок взяття на баланс, розроблення та затвердження планів технічної інвентаризації та паспортизації обєктів благоустрою населення (їх частин) дитячих майданчиків. Зокрема, за відсутності затверджених Мостиською міською радою планів інвентаризації та паспортизації обєктів благоустрою (їх частин), належний балансоутримувач позбавлений можливості проводити інвентаризацію та паспортизацію закріплених за ними обєктів благоустрою (їх частин), а саме дитячого майданчику по вул.Грушевського, 48 та ігрових комплексів на пл.Ринок, 17 в сквері ім.Тараса Шевченка в м.Мостиська

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України у справі за №К/800/11809/16 від 27.07.2016 року.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 цієї ж статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися й позиції, висловленої у рішенні Європейського Суду з прав людини у п.53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Частиною 1 ст. 136 КАС України передбачено, що відповідач може визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання адміністративного позову викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи.

Частиною 3 ст.112 КАС України встановлено, що у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову.

Згідно зі ч. 4 ст. 112 КАС України, суд не приймає визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Зважаючи на наведене, а також враховуючи те, що дії відповідача щодо визнання позову не суперечать закону і не порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси, суд вважає за можливе прийняти визнання Мостиською міською радою Львівської області адміністративного позову та задовольнити позовні вимоги Першого заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури Львівської області.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України відшкодування витрат, понесених позивачем - суб'єктом владних повноважень, не передбачено.

Керуючись ст.ст.2, 7-14, 18, 19, 69-72, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Мостиської міської ради Мостиського району Львівської області з питання не затвердження плану інвентаризації та паспортизації обєктів благоустрою населення (їх частин), а саме дитячого майданчику по вул.Грушевського, 48 та ігрових комплексів на пл.Ринок, 17 в сквері ім.Тараса Шевченка в м.Мостиська.

Зобовязати Мостиську міську раду Мостиського району Львівської області вчинити дії по розроблення та затвердженню плану технічної інвентаризації та паспортизації обєктів благоустрою населення (їх частин) дитячих майданчиків, а саме: дитячого майданчику по вул.Грушевського, 48 та ігрових комплексів на пл.Ринок, 17 в сквері ім.Тараса Шевченка в м.Мостиська.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сакалош В.М.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 08 листопада 2017 року.