Справа № 816/275/17
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/275/17
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Канигіної Т.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом

позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до відповідача Управління Укртрансбезпеки у Харківській області
про визнання дій та рішення протиправними, скасування рішення

В С Т А Н О В И В:

20.02.2017 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі ФОП ОСОБА_1О.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Укртрансбезпеки у Харківській області про визнання дій та рішенння протиправними, скасування рішення, а саме просить (з урахуванням уточнень позовних вимог від 23.08.2017):

- визнати протиправними дії Управління Укртрансбезпеки у Харківській області при проведенні вагового та габаритного контролю спеціалізованого вантажного фургона - рефрижератора марки Renault Premium 420, номерний знак НОМЕР_1 20.01.2017;

- визнати протиправним та скасувати розрахунок Управління Укртрансбезпеки у Харківській області по нарахуванню плати за проїзд від 20.01.2017 у сумі 607,5 євро до акта № 0200125 від 20.01.2017.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідач під час проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу допустив численні порушення, зокрема пересувний пункт габаритно-вагового контролю не відповідав вимогам Постанови КМУ "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" від 27.06.2007 № 879 та Технологічного регламенту здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Державної служби автомобільних доріг України, МВСУ від 07.05.2008 № 219/198, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.09.2008 за № 800/15491.

У судове засідання позивач не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, проти задоволення адміністративного позову заперечував.

Відповідач попередньо подав до суду письмові заперечення у яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1, посилаючись на порушення останнім вимог пункту 28 постанови КМУ від 27.06.2007 №879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування".

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХО 819575 за позивачем ОСОБА_1 зареєстрований спеціалізований вантажний фургон-рефрижератор марки Renault Premium 420, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 /а. с. 16/.

20.01.2017 Управлінням Укртрансінспекції у Харківській області проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки Renault Premium 420, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, на відрізку автомобільної дороги Київ Харків Довжанський 471 км.

Відповідач на підтвердження наявності підстав для проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача надав такі документи: графік роботи пересувного пункту габаритно-вагового контролю /а.с. 56/, сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки /а.с. 55/, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки /а.с.54/, направлення на перевірку /а.с. 81/.

Результати габаритно-вагового контролю оформлені довідкою від 20.01.2017 /а.с. 52/, чеком № 06912 від 20.01.2017 09:27 /а.с. 53/, а також актом АХ № 0200125 від 20.01.2017 /а.с. 50/, у яких відображено факт перевищення фактичних осьових навантажень над нормативно допустимими осьовими навантаженнями.

Також відповідачем з посиланням на акт АХ № 0200125 від 20.01.2017 складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, яким ОСОБА_1 встановлено плату в розмірі 607,50 євро. Цей розрахунок складено за маршрутом "м. Вінниця м. Харків" протяжністю 750 км /а.с. 51/.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 27 Порядку (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (надалі Порядок), плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Водночас, згідно з пунктом 28 Порядку плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Перевізник має право на відшкодування вантажовідправником чи замовником коштів, внесених у рахунок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Погодження маршруту видається після внесення в установленому розмірі плати за проїзд. У разі прийняття рішення про відмову перевізника від проїзду за погодженим маршрутом внесена плата за проїзд не повертається.

Відповідно до пункту 21 Порядку у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

У разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подвійний розмір застосовується в частині перевищення фактичних показників над показниками, визначеними у дозволі, за пройдену частину маршруту.

Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту.

Пунктом 30 Порядку визначено, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,

де П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Згідно з пунктом 311 Порядку якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру:

до 10 відсотків - у подвійному розмірі;

на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі;

більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

З наведених норм вбачається, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу визначається з урахуванням пройденої частини маршруту перевезення по території України або частини, яку перевізник має намір проїхати. При цьому маршрут перевезення може бути підтверджено перевізником шляхом надання відповідних доказів.

Так, судом неодноразово витребовувались від позивача письмові пояснення та докази на їх підтвердження щодо протяжності маршруту перевезення вантажу.

Водночас позивач надав суду пояснення, у яких зазначив, що 17.01.2017 ФОП ОСОБА_1 уклав цивільно-правову угоду з фізичною особою ОСОБА_2 на виконання послуг по перевезенню товару за маршрутом с. Степанівка, Вінницька область м. Харків. За твердженням позивача, акт виконаних робіт не підписувався, оскільки виникли питання по перевезенню вантажу, відстань від с. Степанівка, Вінницька область до м. Харків складає 771,3 км /а.с. 116/. Будь-яких інших доказів на підтвердження протяжності маршруту перевезення 20.01.2017 до суду не надано.

Як вбачається з розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акта № 0200125 від 20.01.2017, відповідачем протяжність маршруту "м. Вінниця м. Харків" визначено у 750 км.

При цьому, оскільки розрахунок прийнятий на підставі акта № 0200125 від 20.01.2017, у якому зазначено маршрут руху: с. Степанівка, Вінницька область м. Харків (750 км), який водієм позивача (за цивільно-правовою угодою від 17.01.2017 /а.с. 11/) підписано без застережень або заперечень, то визначенню підлягає протяжність за маршрутом: с. Степанівка, Вінницька область м. Харків.

Згідно з даних Інтернет-ресурсу DellaTM (http://della.ua/distance/?cities=34225,5404) відстань між с. Степанівка, Вінницька область та м. Харків становить 771 км, тобто навіть більша ніж визначена відповідачем.

Таким чином, розрахувавши відповідно до затвердженої формули суму плати за проїзд з урахуванням протяжності маршруту 750 км, відповідачем не порушені права позивача.

З урахуванням викладеного відсутні підстави для визнання протиправним та, відповідно, скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 20.01.2017 до акта №0200125 від 20.01.2017 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових/габаритних параметрів.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання протиправними дії Управління Укртрансбезпеки у Харківській області при проведенні вагового та габаритного контролю спеціалізованого вантажного фургона - рефрижератора марки Renault Premium 420, номерний знак НОМЕР_1 20.01.2017 суд зазначає таке.

На підтвердження доводів, викладених у позовній заяві, щодо невідповідності пересувного пункту габаритно-вагового контролю вимогам Постанови КМУ "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" від 27.06.2007 № 879 та Технологічному регламенту здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Державної служби автомобільних доріг України, МВСУ від 07.05.2008 № 219/198, позивач надав до суду диск з відеозаписом.

Водночас суд зауважує, що вказаний доказ не можливо дослідити у зв'язку з тим, що відеозапис не відтворюється.

Технологічний регламент втратив чинність згідно з наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 № 1007/1207.

Інших доводів щодо протиправності дій відповідача позивачем не наведено та не надано доказів на їх підтвердження.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Харківській області про визнання протиправними дій та рішення, скасування рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.С. Канигіна