Справа № 461/5439/17
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10133/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника депутата Львівської міської ради ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 07 вересня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення адміністративного позову у справі за адміністративним позовом депутата Львівської міської ради ОСОБА_1 до Львівської міської ради про скасування пункту ухвали,-

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2017 року позивач - депутат Львівської міської ради ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача - Львівської міської ради, у якому просив скасувати пункт 1 ухвали Львівської міської ради №2284 від 20 липня 2017 року.

Водночас 29 серпня 2017 року відповідно до ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем заявлено клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії пункту 1 ухвали Львівської міської ради №2284 від 20 липня 2017 року до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

В обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення адміністративного позову заявник зазначає, що оскаржуваним пунктом ухвали Львівської міської ради №2284 від 20 липня 2017 року дозволено приватизацію способом викупу 43 обєктів комунальної власності. Позивач, покликаючись на численні порушення законодавства у сфері приватизації при прийнятті зазначеного рішення, вказує, що без вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у разі задоволення позовних вимог необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для відновлення прав громади і повернення викупленого майна.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 07 вересня 2017 року в задоволенні клопотання депутата Львівської міської ради ОСОБА_1 про забезпечення його адміністративного позову до Львівської міської ради про скасування ухвали відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, представник депутата Львівської міської ради ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, зазначивши, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, а тому підлягає скасуванню. Просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити заявлене позивачем клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги зазначає, що предметом оскарження є ухвала Львівської міської ради №2284 від 20 липня 2017 року в частині пункту 1, яким, всупереч встановленим ч.1 ст. 7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» від 06.03.1992 нормам, сформовано та внесено на розгляд ради депутатам в обхід органу приватизації перелік обєктів, які підлягають приватизації. Повернення приміщень, що можуть незаконно перейти у приватну власність, потребуватиме значних зусиль та витрат.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до частини 1 статті 117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

З огляду на викладену правову норму, самостійними підставами забезпечення адміністративного позову є:

1) наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у адміністративній справі;

2) наявність неможливості захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів;

3) необхідність докладення значних зусиль та витрат для відновлення прав, свобод та інтересів позивача в разі невжиття цих заходів;

4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності.

Слід зазначити, що суд, при розгляді клопотання про забезпечення позову повинен у кожному випадку, виходячи із конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна із передбачених ст. 117 КАС України обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Для забезпечення адміністративного позову суд може вживати заходи шляхом: 1) зупинення дії всього рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборони вчиняти певні дії.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх тверджень, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як слідує із наявного у матеріалах справи клопотання позивача підставою для вжиття заходів забезпечення позову позивач вважає наявність існування очевидної небезпеки у вигляді заподіяння значної шкоди правам громади та очевидність ознак протиправності рішення відповідача.

Відмовляючи в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову депутата Львівської міської ради ОСОБА_1 шляхом зупинення дії пункту 1 ухвали Львівської міської ради №2284 від 20 липня 2017 року до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не вказані очевидні ознаки протиправності рішень та дій відповідача, не наведені ознаки небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

Судом встановлено, що між сторонами у справі виник спір про скасування пункту 1 ухвали Львівської міської ради №2284 від 20 липня 2017 року «Про внесення змін до ухвали міської ради від 12.07.2012 №1661 «Про затвердження Програми приватизації майна комунальної власності м. Львова на 2012-2014 роки», яким затверджено перелік обєктів комунальної власності м.Львова, які підлягають приватизації способом викупу.

При прийнятті рішення апеляційним судом враховано пов'язаність заходів щодо забезпечення позову з його предметом, співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.

Також, суд звертає увагу на те, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Надаючи юридичну оцінку заявленому депутатом Львівської міської ради ОСОБА_1 клопотанню про забезпечення адміністративного позову відповідно до ст.117 КАС України та доводам апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вважає, що заявником в порушення вимог ст.ст. 69, 71 КАС України не надано конкретних доказів та належним чином не обгрунтовано підстав для забезпечення адміністративного позову.

Дослідивши матеріали позову, суд не вбачає очевидної небезпеки, заподіяння шкоди правам, свободам та охоронюваним законом інтересам позивача та не вважає, що невжиття обраним позивачем шляхом заходів забезпечення адміністративного позову може привести до того, що відновлення його прав буде потребувати значних зусиль.

Водночас доводи ж позивача щодо протиправності оскаржуваного пункту ухвали Львівської міської ради від 20.07.2017 № 2284 буде предметом розгляду при вирішенні даної адміністративної справи по суті позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 118, 160 ч.3, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника депутата Львівської міської ради ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 07 вересня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення адміністративного позову у справі № 461/5439/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5

Ухвала складена в повному обсязі 03.11.2017.