Справа № 599/1671/17
Суддя: Снігурський В. В.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 599/1671/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року Зборівський районний суд Тернопільської області в складі:

судді Снігурського В. В.при секретарі Гнатишин Н. Я.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Зборові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Козівського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій відповідача протиправними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, -

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача - Козівського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з вимогами визнати протиправними дії відповідача при проведенні розрахунку щомісячного грошового утримання йому як судді у відставці; зобовязати відповідача здійснити йому перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 05 липня 2017 року в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, зарахувавши до стажу роботи, що дає право на відставку роботу на прокурорських посадах в прокуратурі Зборівського району Тернопільської області з 01 серпня 1989 року до 17 березня 1995 року, з суми 27 200 грн. без обмеження граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум; стягнути в його користь сплачену суму судового збору.

Позивач позовні вимоги підтримує, справу просить розглянути без його участі.

Представник відповідача проти позову заперечила, вважає, що підстав для зарахування до стажу судді періодів роботи позивача в органах прокуратури немає, так як позивач вийшов у відставку після набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402, яким не передбачено зарахування до стажу судді періоди роботи в органах прокуратури.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі суд встановив, що позивач відповідно до записів у трудовій книжці працював у період з 01 серпня 1989 року до 17 березня 1995 року в прокуратурі Зборівського району Тернопільської області на посадах стажиста, помічника прокурора, старшого помічника прокурора.

З 17 березня 1995 року по 05 липня 2017 року позивач працював на посаді судді Зборівського районного суду Тернопільської області та був звільнений з даної посади у звязку з виходом у відставку га підставі Рішення Вищої ради правосуддя України від 27 червня 2017 року №1876/0/15-17, наказу голови Зборівського районного суд №23-к від 05 липня 2017 року.

13 липня 2017 р. позивач звернувся до Козівського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення і виплату йому щомісячного грошового утримання йому як судді у відставці.

Згідно розпорядження начальника Козівського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №134661 від 16.08.2017 р. позивачу з 06 липня 2017 р. призначено довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 84% від посадового окладу. Згідно вказаного розпорядження розмір посадового окладу позивача становить 27 200 грн.

Згідно листа Зборівського відділення Козівського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 28 серпня 2017 року №19/к-11 позивачу відмовлено в зарахуванні до стажу судді періоди його роботи в органах прокуратури з посиланням на норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ від 02.06.2016 р., якими не передбачено зарахування до стажу судді періоди роботи в органах прокуратури.

Згідно з ч.3 ст.141 Закону України Про судоустрій і статус суддів (у редакції Закону України № 192-VIII від 12 лютого 2015 року «Про забезпечення права на справедливий суд» та відповідно до рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08 червня 2016 року), щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Аналогічні норми містить Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, який набрав чинності 30 вересня 2016 року. Відповідно до абз.2 п.25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення цього Закону, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України Про судоустрій і статус суддів. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до ч.1 ст.116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя, який має стаж роботи на досаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Законом України № 1798-VIII від 21 грудня 2016 року «Про Вищу раду правосуддя» були внесені зміни в Закон України «Про судоустрій і статус суддів», зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

З матеріалів справи вбачається, що на день призначення (обрання) позивача суддею діяли норми Закону України «Про статус суддів», які передбачали перелік посад, які включаються до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання помісячного довічного грошового утримання.

Так ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України № 4015-ХІІ від 24 лютого 1994 року, передбачала, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання помісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю суддів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих, за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Крім цього, правова позиція Верховного Суду України, визначена в постанові від 01.07.2014 року в справі № 21-244а14 визначає, що, правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Враховуючи вказане вище заперечення відповідача є безпідставними і врахування відповідачем для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним та таким, що суперечить чинному законодавству.

З матеріалів справи вбачається, що з врахуванням періоду роботи позивача з 01 серпня 1989 року до 17 березня 1995 року в прокуратурі Зборівського району Тернопільської області на посадах стажиста, помічника прокурора, старшого помічника прокурора, його стаж роботи, що дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання судді становить більше 27 років, а тому відповідно до абз.2 п.25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про судоустрій та статус суддів" він має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 % від грошового утримання судді на відповідній посаді.

Таким чином позов підлягає задоволенню.

Крім цього позивачу слід відшкодувати судові витрати судовий збір, який відповідно до ст.94 КАСУ, підлягає стягненню органами Державної казначейської служби України із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка відповідача.

Керуючись ст.ст.2,11,71,86,94,160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України № 192-VIII від 12 лютого 2015 року «Про забезпечення права на справедливий суд», рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08 червня 2016 року, ст.116, п.25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус судді» від 02 червня 2016 року, ст.43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України № 4015-ХІІ від 24 лютого 1994 року, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити. Визнати протиправними дії Козівського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 28 серпня 2017 року щодо розрахунку щомісячного грошового утримання ОСОБА_2 як судді у відставці.

Зобовязати Козівське обєднане Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 05 липня 2017 року в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, зарахувавши до стажу роботи, що дає право на відставку роботу на прокурорських посадах в прокуратурі Зборівського району Тернопільської області з 01 серпня 1989 року до 17 березня 1995 року, з суми 27 200 грн. без обмеження граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум

Стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 640 грн. (судовий збір), які підлягають стягненню органами Державної казначейської служби України із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень - Козівського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги, якщо постанову не скасовано, після закінчення апеляційного розгляду справи. Постанова може бути оскаржена до Львівського адміністративного апеляційного суду через Зборівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя підпис З оригіналом згідно:

Суддя Зборівського

районного суду ОСОБА_3