Справа № 817/1092/17
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 жовтня 2017 р.Р і в н е 817/1092/17
15год. 10хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів - Дорошенко Н.О. (головуючий), суддів Жуковської Л.А. Недашківської К.М. , за участю секретаря судового засідання Янчар О.П. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3
доДержавної служби України з безпеки на транспорті
про визнання протиправним та скасування розрахунку, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду в липні 2017 року звернулась ОСОБА_3 (далі позивач, ОСОБА_3А.) з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека) про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 28.02.2017, складеного посадовими особами Укртрансбезпеки.

В обґрунтування позову позивач заперечує порушення законодавства про автомобільний транспорт, зазначає, що ОСОБА_3 є власником вантажного автомобіля НОМЕР_1, за результатами зважування якого посадовими особами Укртрансбезпеки складений оскаржуваний розрахунок про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. Вказує, що при проведенні зважування транспортного засобу працівниками Укртрансбезпеки не забезпечено рівну поверхню з твердим покриттям (асфальтобетонне або цементобетонне), ширину не менше ніж 7,0 м, укріплений металевими кутами приямок для вагових платформ, а після результатів зважування транспортний засіб не затримувався і його подальший рух не заборонявся, що ставить під сумнів результати проведення вимірювальних та зважувальних параметрів щодо їх достовірності.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що позивач найманих працівників не має, вантажні перевезення на належному ОСОБА_3 на праві власності транспортному засобі SCANIA реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснює орендар Товариство з обмеженою відповідальністю "НАДІЯ-ЛЮКС2015" згідно з договором оренди транспортних засобів від 02.01.2017 №1. Стверджує, що позивач вантажних перевезень на території Одеської області не здійснював. Також повідомив, що оскаржуваний розрахунок надісланий на його адресу лише 26.08.2017.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав пояснення, що відповідають наведеному в письмовому запереченні (а.с.48-52). Зокрема, пояснив, що 28.02.2017 проведена рейдова перевіркою транспортного засобу SCANIA реєстраційний номер НОМЕР_2, який перебуває у власності позивача, на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт. За результатами перевірки виявлено, що водій транспортного засобу здійснював перевезення вантажу з порушенням законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, надавав послуги з перевезень вантажу на договірних умовах без дозволу, що дає право на рух автомобільними дорогами загального користування з перевищенням вагових обмежень. Вказує, що після зважування транспортного засобу оператором ГВК надано квитанції про результати, інспекторами складено Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, Акт від 28.02.2017 № 0150533 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, а також Акт від 28.02.2017 №0150939 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. За результатами зважування транспортного засобу Укртрансбезпекою обгрунтовано прийнятий спірний розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування. Окрім цього, вважає, що ОСОБА_3 пропущено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Заслухавши пояснення представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно з направленням на перевірку від 24.02.2017 №026179 інспекторами Укртрансбезпеки на а/д М-05 Київ-Одеса (км.450+500) в Одеській області була проведена рейдова перевірка транспортного засобу марки SCANIA P114, реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом GRAY ADAMS, реєстраційний номер НОМЕР_3, що належить ОСОБА_3, водій ОСОБА_4 (а.с.53).

Належніть ОСОБА_3 транспортного засобу марки SCANIA P114 реєстраційний номер НОМЕР_2 на праві власності підтверджена свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХХ 913570, не заперечується сторонами (а.с.85).

За результатами перевірки складено акт від 28.02.2017 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким зафіксовано порушення вимог ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: надання послуг з перевезень вантажу на договірних умовах без дозволу, що дає право на рух автомобільними дорогами загального користування з перевищенням вагових обмежень. Водій з актом ознайомлений, від підпису та письмових пояснень відмовився (а.с.54).

Актом серії №ВН 0150533 від 28.02.2017 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів встановлено навантаження на осі транспортного засобу 6,30/9,32/23,64/ тонни при допустимому 11/11/22 тонни (а.с.55).

На підставі акту зважування працівниками Укртрансбезпеки складено розрахунок №3 від 28.02.2017 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, яким нараховано плату за проїзд в розмірі 268,00 євро, платником зазначено ОСОБА_3 (а.с.11).

Надаючи оцінку спірному розрахунку, суд враховує, що згідно з ч.1 ст.2 Закону України "Про автомобільний транспорт" №2344-III від 05.04.2001, зі змінами та доповненнями, (далі - Закон №2344-III) законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, Законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

За змістом ст.29 Закону України "Про дорожній рух" №3353-XII від 30.06.1993, зі змінами та доповненнями (далі - Закон №3353-XII) до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15 п.5 Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема:

здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України,

здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (п.8 Положення).

Відповідно до вимог частин першої, другої 1, 2 статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до статей 4 і 29 Закону України "Про дорожній рух", статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" Кабінет Міністрів України постановою №879 від 27.06.2007 затвердив Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (надалі по тексту - Порядок № 879).

Пунктом 1 Порядку № 879 визначено, що цей Порядок регулює механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до підпунктів 2, 4 пункту 2 Порядку №879 вимірювання (зважування) процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Підпункт 4 пункту 2 Порядку №879 визначає, що габаритно-ваговий контроль контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів

Згідно з пунктом 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Пунктом 27 Порядку №879 передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір", який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України, справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень (пункт 28 Порядку № 879).

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати (пункт 18 Порядку № 879).

Відповідно до пункту 31-1 вказаного порядку якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у пятикратному розмірі.

Перевізник зобовязаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Таким чином, відповідно до наведених положень Порядку № 879 у разі порушення вагових параметрів плата за проїзд у визначеному розмірі повинна вноситися перевізником.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб'єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (стаття 33 Закону № 2344-III).

Таким чином, відповідальності за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники, а не власники транспортних засобів, за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього у відповідності до ст.1 Правил дорожнього руху України.

У зв'язку з цим слід зазначити, що відповідно до ст.ст.908, 909 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Крім того, статтею 50 Закону № 2344-III передбачено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Судом встановлено, що на час проведення перевірки уповноваженими особами Укртрансбезпеки 28.02.2017 транспортним засобом марки SCANIA P114, реєстраційний номер НОМЕР_2, причіп GRAY ADAMS, реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4 здійснювалось транспортування вантажу (риба морожена) відповідно до товарно-транспортної накладної від 27.02.2017 №б/н (а.с.75).

Вказана товарно-транспортна накладна є документом, який у розумінні ст.ст. 908, 909 Цивільного кодексу України, ст.50 Закону № 2344-III підтверджує факт укладення договору перевезення вантажу між перевізником та відправником (вантажовідправником).

За змістом товарно-транспортної накладної від 27.02.2017 №б/н автомобільним перевізником зазначено: ПП "Надія-люкс"; замовник: ОСОБА_5; вантажовідправник: ТОВ "Призма Україна"; вантажоодержувач: ОСОБА_5

Суд встановив, що 02.01.2017 між ОСОБА_3 (Орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НАДІЯ-ЛЮКС2015"(Орендарем) укладено договір оренди транспортних засобів №1. Згідно з вказаним договором Орендодавець передає в тимчасове користування Орендареві приналежний Орендодавцеві на праві приватної власності автомобіль НОМЕР_4, напівпричіп марки GRAY ADAMS реєстраційний номер НОМЕР_3. Договір укладений на строк з 02.01.2017 по 31.12.2017 (а.с.82).

Також, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським УПД ГУП в Одеській області винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення №103943 від 28.02.2017, згідно з якою до водія транспортного засобу SCANIA P114, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу за порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху. Місцем роботи ОСОБА_4 зазначено ПП Надія люкс (а.с.87,88).

Будь-які відомості щодо участі позивача в здійсненні обумовленого вантажного перевезення в дослідженій товарно-транспортній накладній не відображені.

При цьому слід зазначити, що товарно-транспортна накладна відповідно до статті 48 Закону № 2344-III є документом, на підставі якого виконується вантажне перевезення, вона була пред'явлена до перевірки та описана в акті перевірки від 28.02.2017.

Таким чином, на час проведення перевірки в розпорядженні уповноважених осіб Укртрансбезпеки були наявними документи, в яких зафіксовані відомості щодо автомобільного перевізника, однак такі відомості залишилися поза увагою відповідача під час складання оскарженого розрахунку.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що ОСОБА_3 у спірних правовідносинах не є перевізником у розумінні Закону № 2344-III, оскільки документально підтверджено, що на час проведення перевірки належний їй транспортний засіб фактично використовувався іншою юридичною особою, у той час як за пунктом 28 Порядку №879 плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування вносить перевізник.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позивач у спірних правовідносинах не є перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому покладення на позивача обов'язку оплати вартості проїзду великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів не може бути визнано обгрунтованим. При складанні оскарженого розрахунку суб'єкт владних повноважень не дотримався приписів закону, діяв упереджено, без урахування всіх обставин справи.

Щодо строків звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом суд враховує, що оскаржений розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 28.02.2017 був надісланий на адресу позивача орендарем транспортного засобу ТзОВ "НАДІЯ ЛЮКС2015" 03.07.2017 (а.с.86), а відповідачем - лише 21.08.2017 та вручений ОСОБА_3 29.08.2017 (а.с.84).

Таким чином, ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом в межах строків, встановлених статтею 99 КАС України.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 86 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідач не виконав процесуального обов'язку доказування та не надав суду належних і допустимих доказів правомірності оскарженого рішення, натомість позивачем доведено протиправність прийнятого відповідачем розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст.94 КАС України суд присуджує на користь позивача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 3 від 28.02.2017.

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної служби України з безпеки на транспорті судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий cуддя Дорошенко Н.О.

Судді Жуковська Л.А.

ОСОБА_6