Справа № 520/5814/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 520/5814/17

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції: Калашнікова О.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Київського районного суду м. Одеси від 23 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (далі - Пенсійний фонд), в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці в розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов'язати при обчисленні розміру довічного грошового утримання зарахувати до стажу роботи період проходження строкової військової служби з 03 травня 1970 року по 10 травня 1972 року і стаж роботи в органах внутрішніх справ (на посаді слідчого, старшого слідчого, начальника слідчого відділу) з 01 вересня 1972 року по 04 червня 1996 року;

- здійснити перерахунок та виплату судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, виходячи з розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», починаючи з 10 лютого 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог, з посиланням на пункт 34 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року за №1402 VIII, зазначив, що судді призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим законом зберігають визначення стажу роботи на посаді суддів відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Позаяк, він був обраний на посаду судді в період дії Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року за №2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання зараховується, в тому числі строкова служба і робота на посаді слідчих в органах внутрішніх справ.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 23 червня 2017 року позов задоволено.

Суд визнав протиправними дії Пенсійного фонду щодо встановлення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80% від суддівської винагороди.

Зобов'язав Пенсійний фонд при обчисленні розміру довічного грошового утримання зарахувати до стажу роботи календарний період проходження строкової військової служби з 03 травня 1970 року по 10 травня 1972 року (02 роки 00 місяців 08 днів) і стаж роботи в органах внутрішніх справ (на посаді слідчого, старшого слідчого, начальника слідчого відділу) з 01 вересня 1972 року по 04 червня 1996 року (20 років 05 місяців 12 днів).

Також суд зобов'язав Пенсійний фонд, починаючи з 10 лютого 2017 року, нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% від суддівської винагороди судді господарського суду Одеської області, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування без обмеження граничного розміру з урахуванням вже сплачених сум.

Не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, Пенсійний фонд подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що для задоволення апеляційної скарги підстав немає, з огляду на наступне.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що 09 лютого 2017 року Вища рада правосуддя прийняла рішення № 213/0/15-17 про звільнення позивача з посади судді господарського суду Одеської області, у зв'язку з поданням заяви про відставку (а.с.29).

Відповідно до записів трудової книжки, розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та подання господарського суду Одеської області про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 15 лютого 2017 року № 06-02/832/2017, загальний стаж позивача станом на 09 лютого 2017 року становить 40 років 25 днів (а.с.34-35, 14-28).

У цей стаж входить:

- служба в лавах Радянської армії у період з 03 травня 1970 року по 10 травня 1972 року - 02 роки, 08 днів;

- слідчий, старший слідчий, заступник начальника слідчого відділу, начальник слідчого відділу, заступник начальника відділу-начальник слідчого відділення відділу внутрішніх справ Жовтневого райвиконкому м. Одеси у період з 21 грудня 1976 року по 29 вересня 1992 року - 15 років, 09 місяців, 09 днів;

- заступник начальника управління-начальник слідчого відділу Чорноморського Управління внутрішніх справ на транспорті МВС України, м. Одеса у період з 30 вересня 1992 року по 31 грудня 1995 року - 03 роки, 03 місяці, 02 дні;

- зарахований в розпорядження МВС України у період з 01 січня 1995 року по 31 травня 1996 року - 01 рік, 05 місяців, 01 день;

- суддя арбітражного суду Одеської області у період з 05 липня 1999 року по 25 липня 2001 року - 2 роки, 21 день;

- суддя господарського суду Одеської області у період з 26 липня 2001 року по 09 лютого 2017 року - 15 років, 06 місяців, 14 днів.

Таким чином суддівський стаж роботи позивача складає 17 років 07 місяців 06 днів, загальний трудовий стаж - 40 років 25 днів.

Протоколом від 14 березня 2017 року за № 1537 Пенсійним фондом з 10 лютого 2017 року позивачу визначено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 23 040,00 грн., що складає 80 відсотків від посадового окладу, який він мав на момент звільнення, і який становив 28 800,00 грн.

При призначенні розміру пенсії суб'єктом владних повноважень був врахований стаж роботи позивача суддею - 17 років 07 місяців 06 днів.

05 квітня 2017 року позивач звернувся до Пенсійного фонду з заявою про перерахунок довічного утримання, посилаючись на те, що його стаж на роботі судді складає 40 років 25 днів і щомісячне грошове утримання повинно складати 90% від грошового утримання працюючого судді.

Листом від 04 травня 2017 року позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії за підставами того, що ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року за №1402-VII встановлює виключний перелік посад, робота на яких входить до стажу роботи судді. Оскільки служба в лавах Радянської армії та служба в органах внутрішніх справ не входить до цього переліку, перерахунок неможливий.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції погодився з правовою позицією позивача про наявність у нього права отримання довічного грошового утримання в розмірі 90% суддівської винагороди, оскільки на законодавчому рівні встановлений обов'язок суб'єкта владних повноважень зарахувати до суддівського стажу службу в армії та роботу в слідчих органах.

Правовий аналіз судового рішення свідчить про його законність та обґрунтованість, з огляду на наступне.

Абзацом «з» підпункту 33 пункту 3 Розділу ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року № 1798-19 внесено зміни до Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та до абзацу 4 пункту 34, а саме: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

Відповідно до пункту 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року за №2453-VI, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно з абз. 2 п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року за №1402-VIII, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Враховуючи, що позивач був обраний на посаду судді до набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року за №2453-VI, є обґрунтованим посилання суду першої інстанції, що при нарахуванні та визначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці слід керуватися такими нормативно-правовими актами як Закон України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-XII та Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07 липня 2010 року.

Так, згідно з частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ (в редакції чинній станом на час набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI в редакції від 07 липня 2010 року) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до вимог пункту 11 Прикінцевих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 07 липня 2010 року № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Однак, таке право не підлягає обмеженню, якщо воно вже набуте, ще до набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI.

Конституційний суд України в рішенні від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 визначив, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

У зв'язку з ухваленням Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень пункту 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» визнано неконституційними окремі норми статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Зокрема, частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, визнана такою що суперечить Конституції України та не підлягає застосуванню і втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 % заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

У своїй апеляційній скарзі, Пенсійний фонд, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, висловлює таку ж саму правову позицію, що і в суді першої інстанції.

Втім, аналіз наведених вище норм права спростовує доводи апелянта, що зарахування до суддівського стажу службу в лавах Радянської армії та в органах внутрішніх справ на посадах слідчого, суперечить Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року за №1402-VIII.

Отже, судді, стаж роботи яких на момент набрання чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» надавав право на певний розмір щомісячного довічного грошового утримання із набуттям чинності вказаним законом право на отримання такого грошового утримання не втрачають, тому, відповідно, позивач має право отримувати грошове утримання у відставці в розмірі 90 % заробітної плати судді із урахуванням його стажу роботи та без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Аналогічний правовий висновок міститься і в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 18 липня 2017 року та від 19 липня 2017 року (К/800/24292/17, К/800/24520/17 відповідно).

За таких обставин справи, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки усі обставини, що входять до предмета доказування, встановлені судом на підставі повного та всебічного дослідження наявних у справі доказів, які відповідають ознакам належності та допустимості, цим обставинам надана правильна юридична оцінка.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 23 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова