Справа № 672/1377/17
Суддя: Федорук І. М.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№672/1377/17
Провадження №2-а/672/21/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11. 2017 року м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: головуючої судді - Федорук І.М., з участю секретаря судового засідання - Жиловської Т.В., позивача, представника відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городку адміністративний позов ОСОБА_1 до Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про визнання неправомірними і незаконними дій , зобов'язання перевести з державної пенсії на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Городоцького районного суду Хмельницької області з вказаним адміністративним позовом, посилаючись на те, що в грудні 1992 року він був обраний суддею Чемеровецького районного суду Хмельницької області , де працював по вересень 2008 року, так як був звільнений з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку за станом здоров'я. В цьому ж році йому було призначено пенсію на умовах, передбачених ст.37 ЗУ «Про державну службу» . Вважає, що в зв'язку з прийнятими в червні 2016 року змінами до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» він, як суддя у відставці, який досяг пенсійного віку, має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором. В зв'язку з цим, 28.08.2017 року звернувся із заявою до Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про переведення його з державної пенсії як інваліда II групи на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Проте, відповідачем йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посаді судді. Тому просив визнати неправомірними і незаконними дії Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області та зобов'язати останнього перевести його на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, починаючи з серпня 2017 р.

В судовому засіданні позивач вимоги адміністративного позову підтримав.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивач не має права отримати щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції 2010 року, оскільки його стаж роботи на посаді судді складає менше 20 років, у зв'язку з чим йому було відмовлено в переведенні на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії Постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» № 598-VI від 25.09.2008 року суддю місцевого Чемеровецького районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 звільнено у зв'язку з поданням заяви про відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звільнений з посади судді в період дії Закону України "Про статус суддів" № 2862-ХІІ в редакції 1992 року та відповідно до п.4 ст. 43 цього Закону йому призначено пенсію на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу".

28.08.2017 року позивач звернувся до Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області з заявою про переведення його з пенсії, призначеної як державному службовцю, на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Однак відповідачем відмовлено позивачу в переведенні на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, оскільки ОСОБА_1 має стаж роботи на посаді судді менше 20 років.

В судовому засіданні позивач, представник відповідача підтвердили вказані обставини.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначена стаття Конституції акцентує свою позицію саме на відповідальності особи, тобто саме відповідальність особи скасовується та пом'якшується з прийняттям нового закону.

Натомість, у правовідносинах, що виникли у даній справі, не ставиться питання щодо відповідальності особи. Вирішенню підлягає питання, чи може розповсюджувати свою дію закон, який втратив чинність (ст. 43 ЗУ "Про статус суддів" № 2862-ХІІ) на правовідносини, які продовжуються в межах дії іншого закону.

Питання щодо дії нормативно-правових актів у часі розглядалося Конституційним Судом України. Так, у п. 2 Рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, котре є обов'язковим до виконання на території України, зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і

припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

В даній справі правовідносини виникли в момент дії ЗУ № 2862-ХІІ , однак, правовідносини з приводу отримання пенсії позивачем не закінчилися, вони продовжуються по даний час. Проте, законодавство щодо даних правовідносин набуло змін.

В силу положень ч.ч. 1, 4 статті 43 Закону № 2862-ХІІ суддя мав право на відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків; при цьому передбачено також право отримання щомісячного грошового утримання суддею у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку , розмір котрого обчислювався пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді.

Таким чином, на час виходу ОСОБА_1 у відставку за станом здоров'я згідно норм діючого на той час Закону, останній не мав права на отримання щомісячного грошового утримання як суддя у відставці, оскільки, маючи стаж роботи на посаді судді менше 20 років, не досяг 55-річного віку. Позивач скористався своїм правом щодо одержання пенсії державного службовця.

Із набранням чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ з 1 січня 2011 року положення статті 43 Закону № 2862-ХІІ втратили чинність. Оскільки правовідносини не закінчилися з прийняттям закону № 2453-VІ, то норми останнього можуть бути застосовані до правовідносин, які продовжуються.

Ч. 5 ст. 126 Конституції України визначено дві самостійні підстави для звільнення судді : неспроможність виконувати повноваження за станом здоров'я (п. 1); подання заяви про відставку (п.4).

Отже, на даний час норма, яка давала правові підстави для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за станом здоров'я, відсутня.

До позивача не можуть бути застосовані і норми ч. 1 ст. 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ (в редакції, що діяла на час звернення позивача з заявою про переведення на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ) про призначення щомісячного довічного грошового утримання у зв'язку з виходом у відставку, оскільки таке право судді на відставку обумовлене працею на посаді судді не менше 20 років. Однак, як встановлено судом, у позивача відсутній такий стаж роботи на посаді судді .

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач не може скористатися нормою, яка вже втратила чинність; а норми чинного на даний час закону про призначення щомісячного довічного грошового утримання у зв'язку з виходом у відставку до нього не можуть бути застосовані.

Врахувавши викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у переведенні на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, у зв'язку з чим відсутні підстави для визнання дій Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області неправомірними чи незаконними, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Суд не може визнати обґрунтованими доводи позивача про те, що він має стаж, необхідний для переведення на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, оскільки в судовому засіданні не здобуто доказів в підтвердження цього.

Як видно з дослідженої в судовому засіданні трудової книжки позивача, лише робота на посаді судді Чемеровецького районного суду Хмельницької області (15 років 9 місяців 21 день) згідно абз. 2 ч. 4 ст. 43 статті 43 Закону № 2862-ХІІ , котрий діяв на час виходу позивача у відставку , може бути включена до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Керуючись ст.ст. 19, 58, 92 Конституції України, п. 2 Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99ч.3 ст.160 КАС України, ст. 43 Закону України "Про статус суддів" № 2862-ХІІ в редакції 1992 року , ч. 1 ст. 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ, ст.ст.160-163 суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові ОСОБА_1 до Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про визнання неправомірними і незаконними дій, зобов'язання перевести з державної пенсії на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: