Справа № 333/1304/17(2-а/333/98/17)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 листопада 2017 рокусправа № 333/1304/17 провадження №2-а/333/98/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2017 року по справі №333/1304/17(провадження №2-а/333/98/17) за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення дій,-

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком з 26.01.2017 року відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком;

- зобовязати управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя призначити позивачу пенсію за віком з 26 січня 2017 року відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В обґрунтуванні заявлених вимог позивач зазначає про те, що він перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію по інвалідності, призначену на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після призначення пенсії він продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, та досягнувши пенсійного віку набув право на пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 26 січня 2017 року він звернувся до УПФУ із заявою про призначення пенсії за віком, однак отримав відмову. Вказуючи на протиправність такої відмови пенсійного органу, просить задовольнити позов.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2017 року здійснено процесуальне правонаступництво шляхом заміни відповідача управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя на Шевченківське

об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Запоріжжя.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Постанова суду фактично мотивована відсутністю у позивача права на призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, оскільки позивачу раніш призначалася пенсія за віком хоча і на пільгових умовах (п. «а» ст..13 Закону України «Про пенсійне забезпечення).

Не погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційна скарга фактично обґрунтована тими доводами, які зазначені у позові. При цьому, заявник апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що позивачу раніш призначалася пенсія за віком.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя (правонаступником якого є Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Запоріжжя) та з 27 лютого 1996 року отримує пенсію по інвалідності, призначену на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення».

26 січня 2017 року ОСОБА_1 звернуся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком з 21.10.2015р. відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (а.с.9).

Листом управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя у задоволенні заяви позивачу відмовило з огляду на те, що у відповідності до п.3 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за період страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховується під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Тобто, фактично відмова УПФУ обґрунтовується позицією пенсійного органу про те, що у спірному випадку йдеться не про призначення нового виду пенсії та за новим законом, а про переведення з одного виду пенсії на інший.

Не погодившись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся з зазначеним позовом до суду.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову виходячи із наступного.

Так, вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, суд першої інстанції не вірно встановив який вид пенсії до звернення із заявою про призначення пенсії за віком отримував позивач. А саме, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач отримував пенсію за віком, призначену на пільгових умовах на підставі п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у звязку з чим і дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову враховуючи те, що позивачу раніше вже призначалась пенсія за віком, хоча і на пільгових умовах.

В той же час, встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачу раніше призначалась пенсія по інвалідності (з 27.02.1996 року), а не за віком, як про те зазначив суд першої інстанції. Той факт, що пенсія по інвалідності призначена позивачу у розмірі пенсії за віком, не свідчить про те, що позивачу була призначена саме пенсія за віком, оскільки пенсія за віком та пенсія по інвалідності, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», є різними видами пенсій.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить із наступного.

Згідно статті 9 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються наступні пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Приписами ч.3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок призначення пенсії шляхом переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14, де визначено, що показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Як встановлено судом, з 27 лютого 1996 року позивач отримує пенсію по інвалідності згідно Закону України Про пенсійне забезпечення. 26 січня 2017 року ОСОБА_1 звернуся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Тобто, у спірному випадку має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду пенсії на інший.

Із вищезазначеного слідує, що відповідачем було неправомірно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», враховуючи що з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до норм цього Закону позивач звернувся вперше.

Відповідно, позовні вимоги про зобовязання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 26 січня 2017 року відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, у звязку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.ст.202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2017 року по справі №333/1304/17(провадження №2-а/333/98/17) скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Визнати протиправними дії Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Запоріжжя щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Зобовязати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 26 січня 2017 року відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст постанови виготовлено 03.11.2017р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк