Справа № 755/17049/16-а
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

30 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Безименної Н.В., Бєлової Л.В.

за участі секретаря: Тищенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду м.Києва від 14.07.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулось до Дніпровського районного суду м.Києва з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) про визнання протиправним та скасування рішення від 15.11.2016 № 8680/13, від 17.02.2017 № 1515/15 про відмову у перерахунку позивачу пенсії за вислугу років згідно з ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції від 12.07.2001); зобов'язання перерахувати позивачу пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції від 12.07.2001) з 12.11.2016, виходячи з розрахунку 90% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру пенсії у відповідності до вимог постанови КМ України № 1013 від 09.12.2015 на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18-747зп від 23.05.2016.

Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 14.07.2017 у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги.

У судове засідання - 30.10.2017 з'явився позивач.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_2 з 12.11.2001 по теперішній час працює в органах прокуратури України. Станом на 12.11.2016 його стаж роботи в органах прокуратури України склав 15 років.

Згідно заяви про призначення пенсії від 05.07.1993 позивач використав своє право на призначення пенсії. З 1993 року позивач отримував пенсію як інвалід 2 групи.

07.11.2014 позивач перейшов з одного виду пенсії на інший, а саме з пенсії по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам 2 групи на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру», що підтверджується розпорядженням № 304425 від 13.11.2014.

04.11.2016 позивач звернувся до Лівобережного об'єднання Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про розрахунок пенсії в розмірі 90 % від суми його заробітної плати з урахуванням довідки Генеральної прокуратури від 23.05.2016 (а.с. 29-30).

Листом № 8680/13 від 15.11.2016 Лівобережне об'єднання Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило позивачу в перерахунку пенсії з посиланням на внесення змін до законодавчих актів, згідно яких з 01.06.2015 пенсії призначені в порядку та на умовах Закону України «Про прокуратуру» не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються (а.с. 31).

01.02.2017 позивач звернувся до Лівобережного об'єднання Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою щодо проведення перерахунку пенсії.

Листом № 1515/15 від 17.02.2017 Лівобережне об'єднання Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача про відсутність законних підстав для проведення перерахунку пенсії згідно частини першої ст. 50 Закону України «Про прокуратури» від 05.11.1991 (а.с. 80).

Апелянт просить зобов'язати пенсійний орган здійснити йому перерахунок пенсії відповідно Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції від 12.07.2001), виходячи з розрахунку 90% від суми заробітку за відповідною посадою.

Застосування Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції від 12.07.2001) апелянт обґрунтовує тим, що дана редакція була чинна на час працевлаштування позивача в органах прокуратури.

Однак, як уже було досліджено колегією суддів в 1993 році позивачу призначено пенсії по інвалідності загального захворювання та лише 07.11.2014 він перейшов з пенсії по інвалідності загального захворювання на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Згідно частини першої та другої ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII від 05.11.1991 (в редакції від 14.08.2014, тобто на час переходу позивача на інший вид пенсії) прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 15 років.

Пенсія призначається в розмірі 70 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно розпорядження № 304425 від 13.11.2014 позивач отримує пенсію по інвалідності в розмірі 70% із середнього заробітку відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

З огляду на викладене та враховуючи те, що в 1993 році позивачу призначено пенсії по інвалідності загального захворювання та лише 07.11.2014 він перейшов з пенсії по інвалідності загального захворювання на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру», колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин не може бути застосовано Закон України "Про прокуратуру" № 1789-XII від 05.11.1991 в редакції від 12.11.2001, оскільки така редакція діяла на час працевлаштування позивача в органах прокуратури, а не на момент призначення позивачу пенсії згідно Закону України "Про прокуратуру".

Колегія суддів вважає, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії працівника прокуратури, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування спірної постанови суду першої інстанції від 14.07.2017.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м.Києва від 14.07.2017 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено: 06.11.2017.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: Н.В. Безименна

Л.В. Бєлова