Справа № П/811/728/17
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2017 року Справа № П/811/728/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Пасічника Ю.П.,

секретар судового засідання Побочій О.В.,

за часті представників позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (надалі - позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобуд-СПМ» (надалі - відповідач) про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача про стягнення адміністративно-господарських санкцій в розмірі 10516,67 грн. та пені в розмірі 33,68 грн., а всього 10550,35 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не сплачені адміністративно-господарські санкції у розмірі та порядку, передбаченому статтею 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.91р. № 875-XII за невиконання у 2016 році нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, передбаченого ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.91р. № 875-XII. Крім того, у звязку з порушенням терміну сплати адміністративно-господарської санкції відповідачеві нараховано пеню в розмірі передбаченому ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.91р. № 875-XII.

Відповідач надав в судове засідання заперечення на позовну заяву в якому не визнав позовні вимоги з тих підстав, що норматив працевлаштування інвалідів ним фактично виконано.

Відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини постанови (а.с.123).

Розглянувши долучені до справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 р. №875-ХІІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

На підставі ст. 18 вказаного Закону забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобовязані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 статті 20 вказаного Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Згідно ч. 4 ст. 20 вказаного Закону адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем двічі подавались звіти про зайнятість та працевлаштування інвалідів (форма N10-ПІ) за 2016 рік, 19.02.2017р. (а.с. 6) та 07.07.2017р. виправлений (а.с.106).

Середньооблікова кількість штатних працівників відповідача в першому звіті складала 48 осіб, фонд оплати праці за 2016 рік становив 504,80 грн., норматив створення робочих місць для інвалідів складав 2 робочих місця. Згідно вказаного звіту відповідача у 2016 році штатних працівників яким встановлена інвалідність на підприємстві - 1 особа.

У звязку з виявленими помилками, відповідачем 07.07.2017р. подано виправлений звіт.

Середньооблікова кількість штатних працівників відповідача у виправленому звіті склала 34 особи, фонд оплати праці за 2016 рік становив 625,00 грн., норматив створення робочих місць для інвалідів склала 1 робоче місце. Згідно вказаного звіту відповідача у 2016 році штатних працівників яким встановлена інвалідність на підприємстві - 1 особа.

Разом з тим, в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачем у звітах, які ним складались, неправильно визначалась середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб), а отже і норматив створення робочих місць для інвалідів визначений ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 р. №875-ХІІ.

Наказом Державного комітету статистики України від 28 вересня 2005 року № 286, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 листопада 2005 р. за № 1442/11722, затверджено Інструкцію зі статистики кількості працівників (надалі Інструкція №286).

Відповідно до п. 3.2.1. Інструкції №286, середньооблікова кількість штатних працівників за місяць обчислюється шляхом підсумовування кількості штатних працівників облікового складу за кожний календарний день звітного місяця, тобто з 1 по 30 або 31 число (для лютого - по 28 або 29), включаючи вихідні, святкові та неробочі дні, і ділення одержаної суми на число календарних днів звітного місяця.

В ході розгляду справи судом зясовано та матеріалами справи підтверджено, що відповідач протягом 2016 року подавав (а.с.61-104) до органів Державної фіскальної служби України Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування органів доходів і зборів, обовязковість подання якого передбачена Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015р. №435.

Зокрема, п. 21 вказаного звіту визначає штатну чисельність працівників підприємства.

Згідно звітів поданих відповідачем кількість штатних працівників у 2016р. складала: січень 12 осіб, лютий 12 осіб, березень 20 осіб, квітень 24 особи, травень 24 особи, червень 23 особи, липень 25 осіб, серпень 30 осіб, вересень 28 осіб, жовтень 29 осіб, листопад 38 осіб, грудень 38 осіб.

Отже, середньооблікова кількість штатних працівників за кожен місяць 2016р. складала (п. 3.2.1. Інструкції №286): січень 31:12=2,58 осіб, лютий 29:12=2,41 осіб, березень 31:20=1,55 осіб, квітень 30:24=1,25 особи, травень 31:24=1,29 особи, червень 30:23=1,30 особи, липень 31:25=1,24 осіб, серпень 31:30=1,03 осіб, вересень 30:28=1,07 осіб, жовтень 31:29=1,07 осіб, листопад 30:38=0,80 осіб, грудень 31:38=0,82 осіб.

Середньооблікова кількість штатних працівників за період з початку року складала: 2,58+2,41+1,55+1,25+1,29+1,30+1,24+1,03+1,07+1,07+0,80+0,82=16,41.

Округливши результати за правилом парної цифри (пункт 3 додатка до Інструкції №286) кількість працівників склала 16 осіб.

Відповідно до нормативу робочих місць визначеного ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 р. №875-ХІІ, відповідачеві потрібно було працевлаштувати одного інваліда.

Як вже було встановлено судом відповідачем подавались до органів ДФС України Звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування органів доходів і зборів, обовязковість подання якого передбачена Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015р. №435.

Зокрема п. 21 вказаних звітів містить відомості, що протягом 2016р. у відповідача був працевлаштований один інвалід, що не заперечується позивачем та підтверджено зібраними у справі доказами (а.с.114-120).

З урахуванням вищевикладеного суд не вбачає в діях відповідача порушень вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 р. №875-ХІІ, а тому позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 86, 159 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 08.11.2017р.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_3