Справа № 826/1246/16
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 року м. Київ К/800/18351/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Голяшкіна О.В. Мороза В.Ф.

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКС ОІЛ"

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року

у справі № 826/1246/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКС ОІЛ"

до Київської міської митниці ДФС

про визнання протиправним та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЮКС ОІЛ" звернулось до суду з позовом до Київської міської митниці ДФС в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 25 грудня 2015 року №100260005/2015/210001/2;

- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100260005/2015/00011 від 25 грудня 2015 року;

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року, яку було залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року, в задоволені позову було відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЮКС ОІЛ" звернулось з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16 листопада 2015 року між ТОВ "ЛЮКС ОІЛ" з однієї сторони та "PROFIT ENERGO" Sp. z o.o., укладено контракт на поставку товару №16/11-15/Lux від 16 листопада 2015 року та додаток №1 до вказаного договору, за умовами яких позивачем придбано товар - флюїд нафтовий ароматичний на умовах поставки DAP ст. Словечно - кордон Білорусь - Україна у відповідності до Інкотермс.

З метою митного оформлення товару позивачем подано митному органу наступні документи: митну декларацію №100260005/2015/200533 від 25 листопада 2015 року; накладну УМВС №01256235 від 19 листопада 2015 року; накладну УМВС №01256236 від 19 листопада 2015 року; накладну УМВС №01256237 від 19 листопада 2015 року; накладну УМВС №01256236 від 19 листопада 2015 року; рахунок - фактуру (інвойс) №19 від 18 листопада 2015 року; рахунок-фактуру (інвойс) №4 від 25 листопада 2015 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №16/11-15/Lux від 16 листопада 2015 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 16 листопада 2015 року; договір про надання послуг митного брокера №04/12-ЛО від 04.12.2015 року; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2719 від 19 листопада 2015 року; декларацію про походження товару від 25.11.2015 року; паспорт якості №25 від 18 листопада 2015 року, митну декларацію №100260005/2015/200655 від 14 грудня 2015 року. За результатами перевірки поданих документів, відповідачем встановлено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій), оскільки подані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. На підставі цього відповідачем запропоновано позивачу подати додаткові документи відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації. Зі змісту графи 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 25 грудня 2015 року №100260005/2015/210001/2 слідує, що ТОВ "ЛЮКС ОІЛ" подано у встановлений законодавством термін наступні документи: копії митних декларацій країни відправлення; договір (угоду, контракт) із третіми особами; витяг із інформативного бюлетеня про стан ринку нафтопродуктів на 01 грудня 2015 року. Як зазначено відповідачем, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями декларантом подані не були. У зв'язку з цим Київською міською митницею ДФС України прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 25 грудня 2015 року №100260005/2015/210001/2 та, як наслідок, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100260005/2015/00011 від 25 грудня 2015 року. Вважаючи такі рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, товариство, з метою відновлення своїх порушених прав, звернулось з відповідним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Київською міською митницею ДФС було доведено правомірність винесеного рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні впуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, відповідач при прийняті оскаржуваних рішень діяв в порядок, спосіб та в межах наданих йому повноважень.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Частиною 1 статті 246 Митного кодексу України регламентовано, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ч. 1 ст. 264 КАС України).

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до положень статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

За змістом статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;в) на основі віднімання вартості;г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Витребування документів, визначених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей щодо заявленої митної вартості товару, а саме: якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України: 1) містять розбіжності; 2) містять наявні ознаки підробки; 3) не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 4) не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Разом з цим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.

Скаржник касаційну скаргу обґрунтовує тим, що позивачем до митниці було заявлено до митного оформлення товар та подано митну декларацію з усіма необхідними документами. На думку скаржника, відповідачем безпідставно було надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та прийняте рішення про коригування митної вартості товарів. Також, скаржник зазначив, що документи, на підставі яких здійснювалась купівля товару, заявленого до митного оформлення, а саме: митна декларація; накладні УМВС; рахунки - фактури (інвойси); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту), договір про надання послуг митного брокера, містять повну та достовірну інформацію щодо вартості товару. За таких умов, на думку позивача, при визначенні митної вартості товарів відповідач мусив застосувати саме перший метод. Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з твердженнями касаційної скарги з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваного рішення є подання декларантом документів для підтвердження митної вартості, які містять розбіжності та не містять всіх складових, що підтверджують заявлену митну вартість.

Зокрема, відсутні в наданих рахунках відомості про виробника товару, зазначені в експортних митних деклараціях Республіки Білорусь; в графі 21 експертних МД та рахунку від 25 листопада 2015 року №4 відсутні відомості про номери транспортних засобів, які зазначені в рахунку від 18 листопада 2015 року №19. Інформація в рахунку від 18 листопада 2015 року №19 не містить всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а саме, відсутні відомості про факт продажу товару виробником ООО "Сигма - Поставы" підприємству ООО "Росхим Трейд (Республіка Білорусь), зазначеному в рахунку як продавець (покупцем товару є "Global Tyre Company" Великобританія).

Київська міська митниця ДФС України вказує на те, що в контракті від 16 листопада 2015 року продавцем товару є "PROFIT ENERGO" Sp. z o.o., Польща, а в інвойсі контрактоотримувача від 25 листопада 2015 року №4 зазначений відмінний продавець "PROFIT ENERGO LLC".

Таким чином, контролюючим органом правомірно розпочато процедуру консультацій та витребувано у декларанта додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару за МД №100260005/2015/200655.

Крім того, 16 листопада 2015 року між ТОВ "ЛЮКС ОІЛ" з однієї сторони та "PROFIT ENERGO" Sp. z o.o., укладено контракт на поставку товару №16/11-15/Lux від 16 листопада 2015 року та додаток №1 до вказаного договору, за умовами яких позивачем придбано товар-флюїд нафтовий ароматичний на умовах поставки DAP ст. Словечно - кордон Білорусь - Україна у відповідності до Інкотермс.

Згідно п. 6 додатку №1 до контракту від 16 листопада 2015 покупець здійснює оплату за товар: флюїд нафтовий ароматичний наступним чином: з моменту отримання відповідного інвойсу здійснюється попередня оплата в розмірі 45% від загальної суми товару, без ніяких утримань, вирахувань, зустрічних вимог і заліків, що складає 46 350 доларів США (п. 6.1); оплата 55% від загальної суми товару на протязі 10 банківських днів по факту його поставки покупцю, без ніяких утримань, вирахувань, зустрічних вимог і заліків, що складає 56 650 доларів США.

Відповідно до п. 10.2 вказаного контракту зміни, доповнення, специфікації і інші доповнення і/чи доповнення до даного договору мають силу лише у випадку, якщо вони складені в письмовій формі і підписані сторонами.

В свою чергу, судами попередніх інстанцій було встановлено та матеріалами справи підтверджується відсутність банківських платіжних документів щодо сплати 45% від загальної суми товару від загальної суми товару, без ніяких утримань, вирахувань, зустрічних вимог і заліків, що складає 46 350 доларів США.

Посилання позивача в своїй касаційній скарзі на платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах № 14 від 27 листопада 2015 року суд не бере до уваги, оскільки на наявному в матеріалах справи платіжному доручені відсутні будь-які відмітки банку про виконання платіжного доручення, тому дане доручення не є належним та допустимим доказом на підтвердження здійснення ТОВ "ЛЮКС ОІЛ" оплати за товар флюїд-нафтовий ароматичний у відповідності до вимог п. 6 додатку №1 до контракту від 16 листопада 2015 року.

Оскільки митницею було виявлено, що вартість такого товару була позивачем занижена, у відповідача були відсутні підстави для визначення митної вартості товарів за першим методом при продажу товарів.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків, що рішення про коригування митної вартості товарів є правомірними, оскільки Київською міською митницею ДФС на законних підставах було застосовано шостий резервний метод визначення митної вартості товару. Позивач не надав додаткових документів, які б підтверджували повні відомості щодо складових митної вартості між пов'язаними особами.

З матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права. Також відсутні підстави вважати, що цими судами допущені порушення норм процесуального права.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКС ОІЛ" - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року у справі № 826/1246/16 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді