Справа № 815/3086/17
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/3086/17

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Свида Л. І.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2017 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінсервіс Пром" до Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною відмови у прийнятті податкових декларацій, визнання податкових декларацій такими, що подані в день їх фактичного отримання, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінсервіс Пром"звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просило визнати протиправною відмову відповідача у прийняті податкових декларацій з податку на додану вартість за лютий 2017 року з додатком №2, за березень 2017 року з додатком №2, за квітень 2017 року з додатками №2, №3, №4; визнати зазначені податкові декларації такими, що подані у день їх фактичного отримання, зобовязати відповідача виключити з Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо дати надіслання повідомлення про відмову у прийнятті податкових декларацій.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відмова відповідача у прийнятті декларацій не відповідає чинному законодавства та порушує законні права та інтереси Товариства.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі Державна податкова інспекція у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що судом першої інстанції при прийнятті рішення у справі не враховано, що податкова звітність подається до контролюючого органу засобами телекомунікаційного звязку, подання такої звітності в інший спосіб можливе лише за умови розірвання договору про визнання електронних документів.

Сторони у справі в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були сповіщені про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не сповістили, тому відповідно до ст.197 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 17 січня 2017 року між позивачем та ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області укладений договір №170120172, предметом якого є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органів ДФС засобами телекомунікаційного звязку, або на електронних носіях, як оригіналу (а.с.47-49).

При цьому, п. 2 розділу 1 зазначеного договору передбачено, що договір надає платнику податків можливість, а не зобовязує його подавати до органів ДФС податкові документи в електронному вигляді, якщо інше не передбачено законом.

Згідно пп.2.3 п.2 розділу 3 вказаного договору платник податків має право не надсилати податкову звітність до органів ДФС засобами телекомунікаційного звязку у разі її подання в паперовому вигляді.

20.03.2017 року, 19.04.2017 року та 19.05.2017 року позивачем надіслано відповідачу в електронному вигляді податкові декларації з податку на додану вартість за лютий, березень, квітень 2017 року відповідно.

Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що протягом лютого - квітня 2017 року контролюючим органом не приймалисяподаткові документи позивача, зокрема, податкові накладні,в електронному вигляді,з підстав можливого припинення дії Договору про визнання електронної звітності (а. с.88-93).

Враховуючи неможливість подати до податкового органу податкові декларації з податку на додану вартість в електронному вигляді, позивачем подано зазначені декларації за лютий, березень, квітень 2017 року разом із додатками, в паперовій формі.

Так, 20.03.2017 року позивачем подана до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2017 року з додатком №2 у паперовому вигляді, що підтверджується відбитком штампу податкового органу про отримання зазначеної звітності (а.с. 51-54).

Крім того, 19.04.2017 року позивачем подані до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області декларації з податку на додану вартість за лютий, березень 2017 року з додатками, а 19.05.2017 року - податкові декларації з податку на додану вартість за лютий, березень, квітень 2017 року з додатками, що підтверджується відбитками штампу податкового органу про отримання зазначених документів.

Листами від 22.03.2017 року та від 26.05.2017 року податковий орган повідомив позивача, що податкові декларації з ПДВ за лютий, березень, квітень 2017 року надані з порушенням загальних вимог оформлення документів податкової звітності, визначених ст.48 ПК України, у звязку з чим їх не визнано як податкову звітність (а.с.74, 105).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанціїдійшов висновку про протиправність відмови відповідача в прийнятті податкових декларацій з податку на додану вартість за лютий, березень, квітень 2017 року, визнав податкові декларації Товариства за вказані податкові періоди такими, що подані у день їх фактичного отримання податковим органом та зобов'язав відповідача виключити з Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо дати надіслання ТОВ"Фінсервіс Пром" повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації № 26.04.2017 року та податкової декларації № - 26.05.2017 року.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції вважає правильними, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 48.1.ст. 48 ПК України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями п. 46.5 ст. 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Відповідно до п. 48.2 ст. 48 ПК України обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності) (п. 48.3 ст. 48 ПК України).

Податкова декларація повинна бути підписана керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником. Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку (пп. 48.5.1 п. 48.5 ст. 48 ПК України).

Податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених п. 46.4 ст. 46 цього Кодексу (п. 48.7 ст. 48 ПК України).

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (п. 49.1 ст. 49 ПК України).

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є (п. 49.2 ст. 49 ПК України).

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (п. 49.3 ст. 49 ПК України).

Прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають (п. 49.8 ст. 49 ПК України).

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом (п. 49.9 ст. 49 ПК України).

У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання (пп. 49.11.1 п. 49.11 ст. 49 ПК України).

Відповідно до п. п. 49.12 ст. 49 ПК України, у разі отримання відмови контролюючого органу у прийнятті податкової декларації платник податків має право: подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання; оскаржити рішення контролюючого органу у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

У разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом (п. 49.13 ст. 49 ПК України).

Як вірно встановлено судом першої інстанції та про що вже зазначалося вище, позивач не міг подати декларації з податку на додану вартість за лютий, березень, квітень 2017 року в електронній формі з незалежних від нього причин, оскільки при наявності укладеного між ним та ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області 17 січня 2017 року договору №170120172 про визнання електронних документів, за даними квитанції №1 вбачалося припинення дії цього договору, однак при укладенні нового договору 18.04.2017 року, позивач отримав квитанцію №1 про неможливість прийняття цього документу з підстав дії попереднього договору.

Отже, судом вірно зазначено, що в даному випадку позивач був обмежений в своєму праві на надання звітності в електронному вигляді з незалежних від нього причин, а оскільки подання звітності є обовязком платника податків, ним у встановлені податковим законодавством строки, а саме,20.03.2017 року, 19.04.2017 року та 19.05.2017 року подано до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області податкову звітність з податку на додану вартість за звітні податкові періоди разом із додатками у паперовій формі.

В свою чергу, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок, що при отриманні вищезазначених податкових деклараційза спірний період, за наведеними в них даними можливо ідентифікувати найменування контролюючого органу, до якого подається звітність, найменування платника податків, що подає звітність, код ЄДРПОУ платника податку, тип поданого документа, звітний період, за який надавалась декларація, та інше.

Тобто, обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Судовою колегією при дослідженні копій декларацій з податку на додану вартість, які знаходяться в матеріалах справи, встановлено, що спірні графи були заповнені позивачем, а наявна в них інформація дає можливість правильно встановити найменування платника податків, що подає звітність, його код ЄДРПОУ та найменування контролюючого органу, до якого подається звітність тип поданого документа, звітний період, за який надавалась декларація, та інше.

Таким чином, суди першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстави для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2017 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінсервіс Пром" до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною відмови у прийнятті податкових декларацій, визнання податкових декларацій такими, що подані в день їх фактичного отримання, зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: Л.В. Стас

ОСОБА_3.