Справа № 754/14442/16-а
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Петрика І.Й., Сорочка Є.О.

за участю секретаря: Бордунової К.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні вимог даного позову.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_3 є матір'ю повнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується наявною в справі копією свідоцтва про народження (а.с. 10).

13.05.2016 року ОСОБА_4 була встановлена третя група інвалідності з дитинства строком до 01.05.2017 року (а.с. 6).

25.04.2017 року при повторному огляді МСЕК ОСОБА_4 було встановлено третю групу інвалідності з дитинства строком до 01.05.2018 року (а.с. 52).

Досягнувши 50 річного віку та маючи понад 15 років страхового стажу, позивач ОСОБА_3 12 липня 2016 року звернулася до Лівобережного об'єднаного управляння Пенсійного фонду України із заявою про призначення їй, як матері інваліда з дитинства, дострокової пенсії.

Листом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 25.07.2016р. № 7640/15/Г-772 позивачу було відмовлено у призначенні дострокової пенсії, у зв'язку з ненаданням медичного висновку на підтвердження факту настання інвалідності ОСОБА_4 до шестирічного віку (а.с. 4-5).

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним адміністартивним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів зважає на наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначаються Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до ч.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до абз.4 п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV), жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Згідно з пунктом 25 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), у разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається висновок лікарсько-консультативної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не заперечуються обставини, викладені позивачем у заяві про призначення дострокової пенсії, як то наявність відповідного страхового стажу (понад 15 років) та досягнення відповідного віку (50 років).

Дані обставини підтверджуються наявною в справі копією паспорта ОСОБА_3 (а.с. 14-15) та копією довідки форми ОК-5 (індивідуальні відомості про застраховану особу) (а.с. 12).

Водночас, як було вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами даної справи, донька позивача - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом третьої групи з дитинства, що підтверджується корінцем медичного висновку № 50/78 на дитину інваліда віком до 18 років від 16.12.2013р. (а.с. 8-9); медичним висновком № 40 від 11.12.2015р. (а.с. 7); довідкою до акта огляду МСЕК Серії АВ № 0449361 від 13.05.2016р. та відповідним посвідченням Серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Заперечуючи проти вимог даного позову, відповідач в своїх доводах посилається на те, що донька позивача була визнана інвалідом з дитинства після досягнення нею шестирічного віку, а позивачем при зверненні із заявою від 12.07.2016р. не було надано відповідного висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що її дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Відповідно до п.п. 5 п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), (далі - Порядок), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус особи: документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом (при призначенні пенсії згідно з абзацом четвертим пункту 3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону).

Визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності) (п.2.18 Порядку).

Оскільки за даними довідки до акта огляду МСЕК Серії АВ № 0449361 від 13.05.2016р. (а.с. 6) донька позивача - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, була визнана саме інвалідом з дитинства, то вимога про необхідність подання позивачем висновку лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, стосується саме категорії дітей-інвалідів, а не інвалідів з дитинства, якою була визнана ОСОБА_4.

Таким чином, аналізуючи обставини даної справи та оцінюючи зібрані у справі докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача всіх визначених законодавством складових для призначення їй дострокової пенсії після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу, а тому відмова Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві у призначенні ОСОБА_3 дострокової пенсії є протиправною.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновки суду першої інстанції та не знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення суду першої інстанції ґрунтується на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень матеріального і процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Петрик І.Й.

Суддя Сорочко Є.О.

Повний текст ухвали виготовлено - 07.11.2017р.