Справа № 315/357/17(2-а/315/9/17)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 листопада 2017 рокусправа № 315/357/17(2-а/315/9/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Шлай А.В. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Гуляйпільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на постанову Гуляйпільського міськрайонного суду Запорізької області від 12 червня 2017 року у справі №315/357/17 (2а/315/9/17) за позовом ОСОБА_1 до Гуляйпільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати пенсії та зобов'язання поновити її виплату, починаючи з березня 2016 року,

в с т а н о в и в :

28 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому пенсії з березня 2016 року, зобов'язати відповідача поновити нарахування та виплату йому пенсію та виплатити заборгованість за період з березня 2016 року.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивач є внутрішньо переміщеною особою з зони проведення АТО, з травня 2015 року позивач отримував пенсію в Гуляйпільському ОУПФУ. Однак з березня 2016 року позивачу протиправно було припинено виплату пенсії у зв'язку з отриманням інформації про не взяття його на реєстрацію за місцем проживання на території України. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та просить поновити йому виплату пенсії з березня 2016 року.

Постановою Гуляйпільського міськрайонного суду Запорізької області від 12 червня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково: адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо зобов'язання відповідача здійснити виплату заборгованості з 01.03.2016 року по 27 вересня 2016 року - залишено без розгляду: визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу пенсії; зобов'язано відповідача поновити виплату пенсії за віком позивачу та сплатити заборгованість за період з 28 вересня 2016 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить залишити позовну заяву без розгляду, закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що за результатами електронного обміну інформацією з Єдиною інформаційною базою даних про внутрішньо переміщених осіб електронна пенсійна справа АСОПД/КОМТЕХ на позивача містить особливість «Переміщений не зареєстрований» (код 93), що підставою для припинення виплати пенсії.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 2002 році ОСОБА_1 є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_2, до травня 2015 року він перебував на обліку в територіальному управлінні Пенсійного фонду України в м. Донецьк.

У зв'язку з проведенням антитерористичної операції та території м. Донецьк, позивач в травні 2015 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області з заявою про взяття на облік та нарахування пенсії, з травня 2015 року позивач отримував пенсії у вказаному територіальному управлінні ПФУ.

Починаючи з березня 2016 року позивачу припинено виплату пенсії за віком.

Вважаючи бездіяльність відповідача з приводу невиплати позивачу пенсії з березня 2016 року протиправною ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що підстави для припинення виплати пенсії позивачу відповідно до приписів ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - відсутні, тому відповідач не мав право на зупинення виплат на користь позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 року на час її прийняття строку дії довідки внутрішньо переміщеної особи встановлено не було.

26.08.2015 року Постановою Кабінету Міністрів № 636 внесено зміни до Постанови № 509, якими, зокрема встановлено строк дії такої довідки у шість місяців з дати її видачі.

Постановою Кабінету Міністрів від 08.06.2016 року № 352 було також внесено зміни до Постанови № 509, згідно яких встановлено, що довідка діє безстроково; довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Як вбачається з матеріалів справи, при прийнятті на облік позивача до УПФУ ним надано довідку від 18 травня 2015 року № та останній був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, де зазначено фактичне місце проживання: АДРЕСА_1.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Статтею 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Нормами статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 49 зазначеного Закону України поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

З матеріалів справи вбачається, що виплату пенсій позивачу припинено за наслідками проведеного співставлення бази отримувачів пенсій та Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб, яка ведеться Управлінням праці та соціального захисту населення у відповідності з постановою КМУ від 01.10.2014 року № 509, що не передбачено статтею 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Однак, припинення виплати пенсії без вирішення цього питання шляхом прийняття відповідного рішення не входить до переліку випадків, відповідно до яких припиняється виплата пенсії, а тому не може бути підставою для її припинення, оскільки право соціального захисту, у тому числі пенсійне забезпечення, гарантовано кожному громадянину Конституцією України.

Отже, діями відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу порушені його права на отримання пенсії, оскільки відповідач всупереч вимог статті 49 Закону № 1058-IV не приймав рішення про припинення виплати пенсії позивачу.

У відповідності до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки виплата пенсії позивачу припинена не з підстав, передбачених Законом № 1058, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на неправомірність таких дій відповідача, з чим погоджується апеляційний суд.

Посилання відповідача на Постанову Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 як на підставу для припинення виплати пенсії судом апеляційної інстанції не приймаються, оскільки постанови КМУ є підзаконними нормативним актами, а згідно принципу законності у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу (ч. 4 ст. 9 КАС України).

Крім того, як слушно зазначив суд першої інстанції, постанову КМУ року №365 було прийнято та затверджено в червні 2016 року, тобто після зупинення виплати пенсії позивачу, яке мало місце в березні 2016 року. Відтак, постанова КМУ №365 не може бути застосована до спірних відносин.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції було правильно встановлено предмет позову та суть спірних відносин, вірно застосовано до вимог адміністративного позову приписи ст. 99, 100 КАС України, та залишено частину позовних вимог ОСОБА_1 без розгляду.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції та відсутність підстав для її зміни або скасуванні із прийняттям постанови про залишення позову без розгляду або закриття провадження у справі, як того вимагає заявник апеляційної скарги.

Керуючись ст.195, ст.196, 198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Гуляйпільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 12 червня 2017 року у справі №315/357/17 (номер провадження №2а/315/9/17) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів у відповідності до ст. 212 КАС України.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: А.В. Шлай

Суддя: Т.С. Прокопчук