Справа № 815/4784/17
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4784/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Крани України» до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення.,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Крани України» (далі - Позивач, або - ТОВ «Крани України») з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Одеській області (далі - Відповідач, або - ГУ ДФС в Одеській області) про скасування податкового повідомлення-рішення № від 31.08.2017 року.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначає, що контролюючий орган безпідставно визначив суми грошових зобов'язань Позивача по сплаті пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД та порушення вимог валютного законодавства, оскільки, як вбачається з митної декларації №500060702/2017/002483 від 23.02.2017 року, товар перетнув митний кордон України 23.02.2017 року, а отже порушень Позивачем вимог Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» не було.

В судове засідання 19.10.2017 року представник Позивача не з'явився, надав до канцелярії суду клопотання вх. № 27504/17 від 06.10.2017 року про розгляд справи у його відсутність, в порядку письмового провадження.

В судовому засіданні 19.10.2017 року представник Відповідача заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, просив відмовити в його задоволенні з підстав, зазначених у письмових запереченнях на адміністративний позов (а.с. 23-24). При цьому представник Відповідача не заперечував проти задоволення заявленого представником Позивача клопотання про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження. В обґрунтування письмових заперечень на позов зазначено, що за результатами перевірки ТОВ «Крани України» встановлено порушення Закону України №185/94-ВР від 23.09.1994 року «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» зі змінами та доповненнями, встановлено несвоєчасність надходження товару на митну територію України за контрактом від 28.11.2016 року №CU28112016, укладеним з нерезидентом «Baumaschinen Berlin GmbH» (Німеччина). На підставі акту № 1103/15-32-14-02/40489427 від 22.08.2017 року було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 31.08.2017 року, нарахована пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов'язань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства на суму 48560,75 грн.

Частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З огляду на викладене, враховуючи клопотання представника Позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження, відсутність заперечень з таким порядком розгляду справи з боку представника Відповідача, на підставі приписів ч. 4 ст. 122 КАС України, суд ухвалив рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, письмові заперечення Відповідача, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що між Позивачем у якості покупця та нерезидентом «Baumaschinen Berlin GmbH» (Німеччина) було укладено контракт №CU28112016 від 28.11.2016 року (з додатками №1 від 02.02.2017 року, №2 від 22.03.2017 року, №3 від 20.04.2017 року), відповідно до якого «Baumaschinen Berlin GmbH» (Німеччина) надає Позивачу техніку згідно інвойсу у тимчасове користування та зберігання, з можливістю подальшого викупу в строк, обумовлений в додатках до контракту, які є його невідємною частиною (а.с. 43-48). На виконання умов контракту, Позивачем було перераховано на користь нерезидента «Baumaschinen Berlin GmbH» (Німеччина) валютні кошти у сумі 35000 євро, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №1 від 05.12.2016 року (а.с. 14).

Згідно з інвойсом «Baumaschinen Berlin GmbH» (Німеччина) ТНІ-18776 від 02.02.2017 року Позивачу здійснено постачання самохідної підіймальної установки (підіймального крану) марка - КАТО модель-КR10НМ-L, серійний № 3610178 (код товару - ), загальною ціною 35 000 євро (а.с. 15).

Відповідно до митної декларації №500060702/2017/002483 від 23.02.2017 року самохідна підіймальна установка (підіймальний кран) марка - КАТО модель-КR10НМ-L, серійний № 3610178 (код товару - ) надійшла на територію України 23.02.2017 року (а.с. 16).

Відповідно до митної декларації №UA500030/2017/005074 від 22.04.2017 року самохідна підіймальна установка (підіймальний кран) марка - КАТО модель-КR10НМ-L, серійний № 3610178 (код товару - ) була випущена у вільний обіг (а.с. 29).

На підставі Наказу №3386 від 03.08.2017 року (а.с. 25) та направлення №4918/14-02 від 09.08.2017 року (а.с. 26), виданих Головним управлінням ДФС в Одеській області, головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок фінансових операцій управління аудиту Головного управління ДФС в Одеській області Попизенко Олексієм Васильовичем, згідно із п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями, з урахуванням інформації зазначеної у повідомленні отриманої від АТ «ОТП Банк» №52-3/1741-БТ від 03.05.2017 року, проведена документальна позапланова виїзна перевірка Позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні операцій за контрактом від 28.11.2016 року №CU28112016 (дата здійснення операції - 07.12.2016 року) за період з 07.12.2016 року по 22.04.2017 року. За результатами перевірки було складено акт перевірки №1103/15-32-14-02/40489427 від 22.08.2017 року (далі - Акт перевірки), яким було встановлено порушення ст. 2 Закону України №185/94-ВР від 23.09.1994 року «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» зі змінами та доповненнями, в частині несвоєчасного надходження товару на митну територію України за контрактом від 28.11.2016 року №CU28112016, укладеним Позивачем з нерезидентом «Baumaschinen Berlin GmbH» (Німеччина) (а.с. 8-12).

На підставі Акту перевірки було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 31.08.2017 року, яким Позивачу нарахована пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов'язань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства на суму 48560,75 грн. (а.с 7).

Не погоджуючись з вказаним податковим-повідомленням-рішенням Позивач оскаржив його до суду.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" № 185/94-ВР від 23.09.1994 року виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Крім того, за правилами ч. 4 вказаної статті Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Так, відповідно до пункту 1 постанови Правління Національного банку України "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" № 386 від 14.09.2016 року установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 120 календарних днів.

Згідно вимог п. 11 вказаної Постанови, ця Постанова набирає чинності з 15.09.2016 року і діє до 15.12.2016 року включно.

Згідно з абз 1 ст. 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" № 185/94-ВР від 23.09.1994 року, порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків,передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку країни на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Позивач відповідно до Закону України № 959-XII від 16 квітня 1991 року «Про зовнішньоекономічну діяльність» (далі - Закон № 959-XII) є суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності, одним з видів якої згідно зі статтею 4 цього Закону є імпорт.

За змістом абзацу чотирнадцятого статті 1 Закону № 959-XII, імпорт (імпорт товарів) - купівля (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб'єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами.

При цьому моментом здійснення імпорту відповідно до абзацу тридцять восьмого статті 1 Закону № 959-XII є момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерством фінансів України №651 від 30.05.2012 року, в графі №37 «Процедура» проставляється код процедури переміщення товарів відповідно до заявленого митного режиму. У першому підрозділі графи проставляється чотиризначний код, перші дві цифри якого - код митного режиму відповідно до класифікатора митних режимів, наступні дві - код попереднього митного режиму згідно з класифікатором митних режимів. Якщо попередній митний режим - відсутній, то третьою та четвертою цифрами коду проставляється « 00».

Відповідно до наказу Міністерством фінансів України №1011 від 20.09.2012 року «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій», код митного режиму «Тимчасове ввезення» - 31, код митного режиму «Імпорт (випуск для вільного обігу)» - 40

Відповідно до ст. 103 Митного кодексу України, тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до ст. 74 Митного кодексу України, імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Митного кодексу України, митний режим імпорту може бути застосований до товарів, що надходять на митну територію України, та до товарів, що зберігаються під митним контролем або поміщені в інший митний режим, а також до продуктів переробки товарів, поміщених у митний режим переробки на митній території.

Відповідачем в акті перевірки зазначено, що товар - самохідна підіймальна установка (підіймальний кран) марка - КАТО модель-КR10НМ-L, серійний № 3610178 (код товару - ) надійшла на митну територію України 22.04.2017 року, відповідно до митної декларації №UA500030/2017/005074 від 22.04.2017 року, у зв'язку з чим було порушено вимоги ст. 2 Закону України № 185/94-ВР від 23.09.1994 року зі змінами та доповненнями п. 1 постанови Правління Національного банку України "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" № 386 від 14.09.2016 року, в частині несвоєчасного надходження товару на митну територію України (понад 120 днів).

Проте в графі №37 митної декларації №UA500030/2017/005074 від 22.04.2017 року зазначено код процедури переміщення товарів 4031, що, відповідно до класифікатора митних режимів та порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, означає, що самохідна підіймальна установка (підіймальний кран) марка - КАТО модель-КR10НМ-L, серійний № 3610178 (код товару - ) знаходилась у митному режимі «Тимчасове ввезення», а 22.04.2017 року до неї було застосовано митний режим «імпорт» (випуск для вільного обігу).

При цьому, в графі № 37 митної декларації №500060702/2017/002483 від 23.02.2017 року зазначено код процедури переміщення товару 3100, що, відповідно до класифікатора митних режимів та порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, означає, що попередній митний режим відсутній, а 23.02.2017 року було застосовано митний режим «Тимчасове ввезення».

Таким чином суд дійшов висновку, що самохідна підіймальна установка (підіймальний кран) марка - КАТО модель-КR10НМ-L, серійний № 3610178 (код товару - ) фактично перетнула митний кордон України 23.02.2017 року, а 22.04.2017 року була випущена у вільний обіг.

Верховний суд України в постанові від 16.01.2012 року по справі №21-412а11 дійшов висновку, що моментом вчинення імпортної операції, зокрема моментом поставки товару за такою операцією, для застосування статей 2, 4 Закону № 185/94-ВР є момент фактичного перетину імпортованим товаром митного кордону України.

Відповідно до положень ст.244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що товар за контрактом від 28.11.2016 року №CU28112016, укладеним Позивачем з нерезидентом «Baumaschinen Berlin GmbH» (Німеччина) надійшов на митну територію України своєчасно та в строк, встановлений постановою Правління Національного банку України "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" № 386 від 14.09.2015 року, у зв'язку з чим відсутні підстави для нарахування та стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку країни на день виникнення заборгованості.

За таких обставин, оскаржуване податкове повідомлення рішення № від 31.08.2017 року, в частині нарахування Позивачу грошового зобов'язання за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов'язань та штрафних санкцій у розмірі 48560,75 грн. є безпідставним та таким підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи. (стаття 69 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ст. ст. 11, 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що Відповідач не довів законності та обґрунтованості прийнятого ним рішення.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що вимога позивача є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно платіжного доручення № 779 від 15.09.2017 року (а.с.3) Позивачем було сплачено судовий збір в загальному розмірі 1600 грн.

З урахуванням задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення з Відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь Позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1600 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 12, 41, 86, 128, 159-163 КАС України, ст.1,3,4 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Крани України» до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № від 31.08.2017 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Крани України» нарахована сума грошового зобов'язання за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності,, невиконання зобов'язань та штрафних санкцій у розмірі 48560,75 грн.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Крани України» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.