Справа № 128/1978/17
Суддя: Бондаренко О. І.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/1978/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 листопада 2017 року Вінницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання: Нагірняк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 БУПП у м. Вінниці лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови, -

встановив:

До Вінницького районного суду звернулася ОСОБА_1 з вимогами до інспектора роти №4 БУПП у м. Вінниці лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови.

Позовна заява мотивована тим, що 11 липня 2017 року інспектором патрульної поліції 4 роти батальйону УПП у м. Вінниці, лейтенантом поліції ОСОБА_2, було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 381900, в якій зазначено, що ОСОБА_1, 11.07.2017 року о 16 год. 40 хв. у м. Вінниці по вул. Пирогова, 130, під час керування автомобілем НОМЕР_1 було порушено правила дорожнього руху шляхом використання засобу зв'язку, а саме: тримання телефону в руці.

На підставі власних переконань лейтенант поліції, вважаючи, що позивачем ніби - то було вчинено правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, 11.07.2017 року виніс постанову серії АР № 381900 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Вищевказану постанову позивач вважає незаконною та такою, що складена всупереч діючому законодавству з наступних підстав:

Під час керування транспортним засобом «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_2 позивачем не використовувався засіб зв'язку, оскільки вона не має звички розмовляти по телефону під час керування, тим паче, що для випадків коли виникає негайна потреба відповісти на телефонний дзвінок вона має пристрій (блютуз гарнітуру), який надає можливість спілкування по телефону без допомоги рук. Використання такого пристрою під час керування транспортним засобом не суперечить підпункту «Д» п. 2.9. Правил дорожнього руху та не підпадає під порушення зазначеного пункту. Отже, складання працівником поліції протоколу про вчинення позивачем правопорушення є незаконним, а тому і винесення постанови про притягнення її до відповідальності за ч. 2. ст. 122 КУпАП є незаконним.

Крім того, під час зупинки транспортного засобу телефон позивача знаходився на телефонному тримачі, на що вона звернула увагу поліцейського. Тобто, ні на панелі, ні на сидінні, ні, тим більше в руках, телефону не було, а тому незрозуміло з яких підстав працівник поліції вирішив, що позивачем велась розмова засобом зв'язку. Позивачем було зазначено про це працівнику поліції та повідомлено, що в такому разі вона просто фізично не має змоги використовувати телефонного пристрою і не могла проводити розмови по телефону, але не зважаючи на це працівник поліції заявляв, що нею, під час керування використовувався телефон.

На прохання позивача надати будь-який доказ відповідно до ст. 251 КУпАП та ст. 252 КУпАП, тобто особу, яка не є заінтересованою та може підтвердити, принаймні, тримання позивачем телефону в руці, або хоча б фото чи відео того, що нею було порушено Правила дорожнього руху, працівники поліції повідомили, що в цьому немає потреби, оскільки таке правопорушення не фіксують і працівнику надано право на свій розсуд та переконання самому приймати рішення про винесення постанови.

Відповідно до ст.ст. 21-24 Конституції України права людини є невідчужуваними та непорушними, Конституційні права гарантуються і не можуть бути скасованими, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, а також не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Крім того, відповідно до ст. 258 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається. В той же час вказана стаття містить вичерпний перелік підстав, за яких протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема, у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Будь-яких доказів фіксації вчиненого правопорушення в автоматичному режимі, працівником поліції не надано.

Звинувачення не може ґрунтуватися лише на припущеннях працівника патрульної поліції.

Ст. 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Якщо ж поліцейський встановив докази, які вказують на вчинення правопорушення і посилається на них, водій має право ознайомитися з цими доказами, навіть якщо це відеозапис нагрудної камери інспектора. У разі відмови поліцейського надати водію для ознайомлення такий відеозапис, можна вважати, що такого доказу не існує.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і відеозйомки і т.д.

Оскільки працівником поліції було винесено постанову про ніби - то вчинення позивачем правопорушення без існування будь-яких доказів, свідків та вчинення нею самого правопорушення, позивач вважає, що винесення постанови лише на підставі надуманих власних переконань працівником поліції є незаконним та суперечить діючому законодавству України, а тому порушують її права.

Враховуючі вищевикладене вважаю, що постанова серії АР № 381900 від 11.07.2017року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього винесена з порушеннями моїх прав та чинного законодавства України, є необгрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

За наведених обставин, позивач звертається до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії інспектора патрульної поліції 4 роти батальйону УПП у м. Вінниці лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо складання постанови серії АР № 381900 від 11.07.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, штрафу в сумі 425 гривень за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП незаконними; визнати постанову серії АР № 381900 від 11.07.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги своєї довірительки підтримує, змін та доповнень не має, просить позов задоволити.

Відповідач - інспектор патрульної поліції 4 роти батальйону УПП у м. Вінниці лейтенант поліції ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

За таких обставин, керуючись ст. 128 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задоволити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови серії АР № 381900 від 11.07.2017 року, винесеної інспектором роти №4 БУПП у м. Вінниці лейтенантом поліції ОСОБА_2, ОСОБА_1 11.07.2017 року о 16 год. 40 хв. в м. Вінниці по вул. Пирогова, керуючи автомобілем НОМЕР_1, під час руху користувалася засобом звязку, а саме: телефоном, тримаючи його в руці, чим порушила п. 2.9 (д) ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачення ч.2 ст. 122 КУпАП, за що на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. (а.с. 9).

Зі змісту ст. 280 КУпАП випливає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому ст. 251 КУпАП дано визначення поняття доказів, якими є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Зі змісту наведеної правової норми випливає, що вказані дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показанням технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зважаючи на те, що при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності органом при розгляді справи не дотримано вимог ст. 280 КУпАП, не зясовано обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідачем не надано заперечення, які спростовують обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивача /згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача/, з огляду на обставини цієї справи, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Статтею 221 КУпАП визначено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів. Так, у даному переліку відсутня стаття КУпАП, за якою було притягнуто відповідача до адміністративної відповідальності - ч.2 ст. 122 КУпАП. Тобто, в даному випадку, закриття провадження по адміністративній справі не належить до компетенції суду, з огляду на що в цій частині позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 221, 288 КУпАП, ст. ст. 94, 158-163 КАС України, суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати дії інспектора патрульної поліції 4 роти батальйону УПП у м. Вінниці лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо складання постанови серії АР № 381900 від 11.07.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, штрафу в сумі 425 гривень за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП незаконними.

Визнати постанову серії АР № 381900 від 11.07.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, протиправною та скасувати її.

В решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня винесення постанови апеляційної скарги.

Суддя: