Справа № 316/1500/17
Суддя: Вільямовська Н. О.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 316/1500/17
Провадження № 2-а/316/168/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2017 року м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі суду:

головуючого судді: Вільямовської Н.О.,

за участю секретаря судового засідання: Рябуха О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Енергодар справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 обєднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому зазначив, що він з серпня 2016 року перебуває на обліку в ОСОБА_2 обєднаному управлінні пенсійного фонду України в Запорізькій області, як пенсіонер за віком. 27.02.2017 року позивач, отримавши у УПФ розпорядження про призначення йому пенсії, виявив, що при обчисленні загального стажу та стажу за списком №1 не включено період роботи з 06.01.1989 року по 06.07.1990 рік. Тому позивач 28.02.2017 року звернувся із заявою до УПФ щодо перерахунку пенсії. Проте, 20.04.2017 року, листом №418/022 УПФ відмовило позивачу у перерахунку пенсії. Також, позивач звертався до Головного управління ПФУ в Запорізькій області із заявою, в якій зазначив свою незгоду з позицією ОСОБА_2 обєднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови йому у перерахунку пенсії. Але листом від 19.06.2017 року позивачу також відмовлено у проведення перерахунку пенсії.

Вважає дії відповідача незаконними, тому просить суд визнати їх протиправними та зобовязати Енергодарське обєднане управління пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок пенсії з урахуванням стажу роботи за час відбування позивачем покарання у виді виправних робіт за період з 06.01.1989 року по 06.07.1990 рік, а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 обєднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області на свою користь 640 грн. сплаченого судового збору.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить допустити в якості його представника ОСОБА_3, про що надав суду письмову заяву (а.с. 31).

Представник позивача ОСОБА_3, який діє на підставі нотаріальної довіреності (а.с.31), надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує у повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с. 32).

Відповідач - Енергодарське обєднане управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, надав письмові заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с. 29-30), відповідно до яких просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутність. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідно до положень ст. 41 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» з серпня 2016 року (а.с. 3 копія пенсійного посвідчення).

Вироком Коломийського міського народного суду м. Коломия від 24.11.1988 року, ОСОБА_1 було визнано винним за ст. 229-2 ч. 1 УК УССР та засуджено до одного року шість місяців виправних робіт, з утриманням в дохід держави 20% із заробітку (а.с.14).

Позивач відбував покарання у період з 06.01.1989 року по 06.07.1990 року у вигляді виправних робіт, працюючи за своїм місцем роботи у ВП «Запорізька АЕС» в лабораторії металів без врахування до загального та безперервного стажу роботи (а.с.20 копія трудової книжки).

ОСОБА_2 обєднання управління пенсійного фонду України в Запорізькій області № 418/02 від 20.04.2017 року та листом № 422/пт-9 від 19.06.2017 року Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області позивачу було відмовлено в зарахуванні до загального трудового стажу періоду відбуття покарання у виді виправних робіт з 06.01.1989 року по 06.07.1990 року та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 11, 13).

Відповідно до ст. 103 Виправно-трудового кодексу України, затвердженого Законом N3325-VII від 23.12.1970 року, час відбування виправних робіт без позбавлення волі до загального і безперервного трудового стажу засудженого не зараховується, про що робиться запис у його трудовій книжці. При умові сумлінної роботи і зразкової поведінки в період відбування виправних робіт без позбавлення волі цей час може бути включений в загальний трудовий стаж особи, яка відбула покарання, на підставі рішення суду в порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством України.

Положеннями ч.4 ст. 95 Виправно-трудового кодексу України, якими регулювався порядок і умови виконання покарання у виді виправних робіт та які були чинні у період відбування позивачем виправних робіт визначалось, що час відбування покарання у виді виправних робіт може бути включений судом до загального трудового стажу засудженого.

Відповідно до ч.3 ст.42 чинного Кримінально-виконавчого кодексу України час відбування засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи.

Відповідно до Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України з набранням чинності цим Кодексом втрачає чинність Виправно-трудовий кодекс України, затвердженого Законом N 3325-VII від 23.12.1970 року; Закони України та інші нормативно-правові акти до приведення у відповідність із цим Кодексом застосовуються у частині, що не суперечить цьому Кодексу.

Норма ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Тобто, дана стаття передбачає можливість застосування положень ч.4 ст. 95 ВТК України.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також Закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року №4-зп у справі про набуття чинності Конституції України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайно, є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, якій діяв у часі раніше».

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Враховуючи викладене та беручи до уваги те, що порядок включення періоду відбування виправних робіт без позбавлення, волі в загальний трудовий стаж особи, передбачений ст. 414-1 КПК України, на час виникнення спірних правовідносин втратив силу, та з врахуванням того, що чинним законодавством передбачено безумовне зарахування часу відбування засудженими покарання у виді виправних робіт у загальний стаж роботи, з огляду на вимоги ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо сплати за позивача страхових внесків, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на зарахування часу відбування покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі до загального трудового стажу.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

У відповідності зі ст. 94 КАС України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 46 Конституції України, ч. ч. 1, 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 5-14, 17-19, 71, 88, 99-100, 104, 122, 158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 обєднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з урахуванням стажу роботи за час відбування покарання у виді виправних робіт за період з 06.01.1989 року до 06.07.1990 рік

Зобовязати Енергодарське обєднане управління пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням стажу роботи за час відбування ним покарання у виді виправних робіт за період з 06.01.1989 року до 06.07.1990 рік.

Стягнути з ОСОБА_2 обєднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 - 640 грн. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Н.О. Вільямовська