Справа № П/811/1582/17
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2017 року справа № П/811/1582/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до державної установи "Кременчуцька виховна колонія" (далі - Установа) про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до Установи про стягнення одноразової грошової допомоги, допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористані дні відпустки.

Водночас, просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Представник позивача підтримав вимоги заяви.

Пояснив, що ОСОБА_1 проходив внутрішню службу в Установі, а при звільненні за власним бажанням йому не сплатили згадані виплати.

Представник відповідача заперечила стосовно задоволення позову.

Зазначила, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачується особам, які мають вислугу 10 років і більше.

Стверджувала, що позивач не має вислуги такого строку.

Водночас, повідомила, що ОСОБА_1 виплачена компенсація за невикористану відпустку у повному обсязі.

Пояснила, що допомога на оздоровлення виплачується лише у випадку, коли працівнику надається відпустка.

Ухвалою суду від 06 листопада 2017 року прийнято рішення про завершення розгляду справи в порядку письмового провадження (а.с.38).

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини і факти, що стали підставами звернення.

Так, наказом Установи від 24 лютого 2017 року №21/ОС-17 позивача звільнено з внутрішньої служби у відповідності із Законом України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням) (а.с.6).

У наказі про звільнення зазначено, що вислуга років в календарному обчисленні становить 9 років 3 місяці 6 днів, а в пільговому - 11 років 8 місяців 11 днів.

Невикористана чергова відпустка за 2017 рік складає 3 дні.

ОСОБА_1 погоджується з такими розрахунками.

Відповідач надав розрахунок компенсації за невикористані дні відпустки та докази її сплати (а.с.26-27).

У судовому засіданні представник позивача визнав, що останній отримав усі кошти, які зазначені у грошовому атестаті, дані якого співпадають з інформацією про доходи у місяці звільнення (а.с.7, 26-27).

У грошовому атестаті зазначено, що ОСОБА_1 одержав компенсацію за невикористані дні відпустки у сумі 621,93 грн.

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, сторони у поясненнях щодо спору в частині виплати одноразової грошової допомоги посилаються на приписи пункту 10 постанови Уряду України від 17 липня 1992 року №393 (зі змінами), якою затверджено порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей.

Так, цією нормою права встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Первинним виміром вислуги є календарний рік, а потім лише обчислюється вислуга років з урахуванням пільг.

Таким чином, словосполучення "мають вислугу 10 років і більше" з урахуванням словосполучення "за кожний календарний рік" треба розуміти, як вислугу років в календарному обчисленні.

Оскільки, вислуга років ОСОБА_1 не досягла строку у 10 календарних років, тому він не має права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні.

Судом встановлено, що Установа при звільненні сплатила позивачу компенсацію за невикористані дні відпустки.

Це доводиться тим, що при її сумуванні (621,93 грн.) з усіма нарахуваннями в грошовому атестаті (5877,94 грн.) отримуємо суму 6499,87 грн., яка зазначена у довідці про доходи за останній місяць праці позивача (а.с.7, 26-27).

Представник ОСОБА_1 визнав, що у лютому 2017 року останній отримав 6499,87 грн.

Розрахунок розміру компенсації за невикористані дні відпустки відповідає приписам пункту 17.5 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України (далі - Інструкція), яка затверджена наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 07 жовтня 2009 року №222 (а.с.26).

Цією нормою права встановлено, що особам рядового і начальницького складу, які звільняються зі служби, за невикористані ними дні щорічної відпустки за всі попередні роки та невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація виходячи з грошового забезпечення (окладів за останніми штатними посадами, займаними перед звільненням, окладів за спеціальними званнями, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру (надбавок, доплат) та премій (обчислених як середньомісячна сума за попередні повні дванадцять календарних місяців), крім одноразових додаткових видів грошового забезпечення), яке зазначені особи отримували на день звільнення.

Отже, не підлягає задоволенню і вимога про стягнення компенсації за невикористані дні відпустки.

Що стосується стягнення допомоги на оздоровлення, то суд зазначає наступне.

Приписами пункту 9.1 Інструкції встановлено, що особам рядового і начальницького складу, у тому числі тим хто перебуває у розпорядженні, виплачується матеріальна допомога у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення для оздоровлення в разі вибуття в чергову відпустку.

Водночас, підпунктом 2.3 пункту 2 постанови Уряду України від 09 березня 2006 року №268 надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника (місячного грошового забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу).

Таким чином, допомога на оздоровлення виплачується після прийняття наказу про надання відпустки, якому передує заява працівника.

Позивач перед звільненням не писав заяву про надання відпустки (звільнився за власним бажанням і отримав компенсацію за невикористані дні відпустки), а тому не існувало підстав виплачувати згадану допомогу.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що при звільненні ОСОБА_1 Установа провела повний розрахунок.

Це ж виключає задоволення позову і в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Отже, у задоволенні позову належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні позову.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І.Брегей