Справа № 816/246/17
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/246/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Канигіної Т.С., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом
позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест-Експрес"
до відповідача Головного управління ДФС у Полтавській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В:

13.02.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Вест-Експрес" (надалі ТОВ "Вест-Експрес", позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі ГУ ДФС у Полтавській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.01.2017 №.

В обґрунтування адміністративного позову ТОВ "Вест-Експрес" зазначило, що витрати у розмірі 970155,00 грн, зарахування яких до складу витрат ставиться під сумнів відповідачем, здійснено позивачем для придбання автомобільних запчастин автомобільних шин у ПП "Трак-шина-сервіс-1", з метою наступного їх використання при експлуатації власного автотранспорту, що є основним видом діяльності позивача.

Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, проти задоволення адміністративного позову заперечував.

У письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач зазначив, що позивачем порушено вимоги пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, оскільки позивачем неправомірно віднесено до складу витрат витрати по заміні шин.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Вест-Експрес" (ідентифікаційний код 23815414) зареєстроване у якості юридичної особи та перебуває на податковому обліку в Кременчуцькій ОДПІ /т. 1 а.с. 9-10/.

У період з 21.11.2016 по 16.12.2016 проведено планову виїзну перевірку ТОВ "Вест-Експрес" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.06.2016, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 30.06.2016 /т. 1 а.с. 41-59/.

За висновками перевірки встановлено порушення позивачем, зокрема пункту 134.1 статті 134.1, підпункту 140.4.2 підпункту 140.4 статті 140 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на прибуток за півріччя 2016 року у сумі 174628,00 грн /а.с. 58 зворотній бік/.

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.01.2017 № /т.1 а.с. 11/, яким ТОВ "Вест-Експрес" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 261942,00 грн, у тому числі за податковим зобов'язанням у розмірі 174628,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 87314,00 грн.

Позивач не погодився з указаним рішенням та оскаржив його до суду.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи правову оцінку вимогам позивача, суд виходив з такого.

Контролюючим органом в акті перевірки встановлено завищення задекларованих показників, відображених у рядку 2050 Звіту про фінансові результати (Ф №2) "Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)" за півріччя 2016 року в сумі 970155,00 грн у тому числі: І квартал 2016 року на суму 412838,00 грн; ІІ квартал 2016 року на суму 557317,00 грн. Також перевіркою встановлено придбання у ПП "Трак-шина-сервіс-1" у 2016 році шин на суму 970155,00 грн без ПДВ. Відповідач зазначив, що кошти за придбані шини, встановлені на автомобілі, підприємством у повному обсязі віднесено до складу витрат. Водночас контролюючий орган зазначив, що шини, встановлені на автомобілі, використовуються в обороті підприємства та повинні обліковуватись на субрахунку 207 "Запасні частини" до списання на підставі картки обліку пробігу у разі досягнення фактичного пробігу. Відповідно до пункту 23 П(С)БО 9 "Запаси" дозволяється виключати зі складу активів і списувати у витрати при передачі в експлуатацію тільки вартість малоцінних і швидкозношувальних предметів, а шини, за твердженням відповідача, такими не є /т.1 а.с. 16-18/.

Суд зазначає, що згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податку на прибуток приватних підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Так, статтею 140 Податкового кодексу України визначено різниці, які виникають при здійсненні фінансових операцій, а саме: фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років (підпункт 140.4.2 пункту 140.4).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (пункт 44.2 статті 44 Податкового кодексу України).

Відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.12.1999 за № 893/4186, на субрахунку 207 рахунку 20 "Запасні частини" ведеться облік придбаних чи виготовлених запасних частин, готових деталей, вузлів, агрегатів, які використовуються для проведення ремонтів, заміни зношених частин машин, обладнання, транспортних засобів, інструменту, а також автомобільних шин у запасі та обороті. На цьому ж субрахунку ведеться облік обмінного фонду повнокомплектних машин, устаткування, двигунів, вузлів, агрегатів, що створюються в ремонтних підрозділах підприємств, на ремонтних підприємствах.

У пункті 4 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 "Запаси", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 № 246, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 за № 751/4044 (далі Положення 9), визначено, що запаси активи, які: утримуються для подальшого продажу (розподілу, передачі) за умов звичайної господарської діяльності (абзац третій пункту 4 із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства фінансів України від 30.11.2009 № 1396, зміни, внесені наказом Міністерства фінансів України від 30.11.2009 № 1396, діють до 01.01.2015); перебувають у процесі виробництва з метою подальшого продажу продукту виробництва; утримуються для споживання під час виробництва продукції, виконання робіт та надання послуг, а також управління підприємством/установою (абзац п'ятий пункту 4 із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства фінансів України від 30.11.2009 № 1396, зміни, внесені наказом Міністерства фінансів України від 30.11.2009 № 1396, діють до 01.01.2015).

Пунктом 14 Положення 9 встановлено, що не включаються до первісної вартості запасів, а належать до витрат того періоду, в якому вони були здійснені (встановлені), зокрема загальногосподарські та інші подібні витрати, які безпосередньо не пов'язані з придбанням і доставкою запасів та приведенням їх до стану, в якому вони придатні для використання у запланованих цілях.

Відповідно до пункту 15 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 92, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 за № 288/4509, витрати, що здійснюються для підтримання об'єкта в робочому стані (проведення технічного огляду, нагляду, обслуговування, ремонту тощо) та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, включаються до складу витрат.

Згідно з пунктом 6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248 (далі Положення 16), витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Відповідно до пункту 4 Положення 16 об'єктом витрат є продукція, роботи, послуги або вид діяльності підприємства, які потребують визначення пов'язаних з їх виробництвом (виконанням) витрат.

Згідно з пунктом 11 Положення 16 собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з: виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду; нерозподілених постійних загальновиробничих витрат; наднормативних виробничих витрат.

Водночас, виробнича собівартість продукції (робіт, послуг) включає витрати, безпосередньо повязані з виробництвом продукції, зумовлені технологією та організацією виробництва (прямі матеріальні витрати, прямі витрати на оплату праці, інші прямі витрати), а також змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати. До загальновиробничих витрат належать, зокрема витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, операційну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення.

Виробнича собівартість продукції зменшується на справедливу вартість супутньої продукції, яка реалізується, та вартість супутньої продукції в оцінці можливого її використання, що використовується на самому підприємстві.

У пункті 3.19 Положення про технічне обслуговування і ремонт дорожніх транспортних засобів автомобільного транспорту, затвердженого наказом Мінтрансу України від 30.03.1998 № 102, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.1998 за № 268/2708, зазначено, що операції щодо заміни на дорожньому транспортному засобі (надалі - ДТЗ) шин та акумуляторних батарей не належать до реконструкції, модернізації, технічного переозброєння та інших видів поліпшення ДТЗ.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 7.1 Експлуатаційних норм середнього ресурсу пневматичних шин колісних транспортних засобів і спеціальних машин, виконаних на колісних шасі, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 20.05.2006 №488 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.06.2006 за №712/12586, пневматичну шину списують у разі досягнення фактичного пробігу, що відповідає установленим (скоригованим) нормам. У картці обліку пробігу (наробітку) пневматичної шини (додаток 5) зазначають сумарний пробіг до списання та інформацію про подальше використання шини відновлення зношеного протектора, ремонт або її переробка (утилізування). У цьому разі картка обліку пробігу (наробітку) пневматичної шини має статус акта її списання. Картку підписують члени комісії з питань втрати пневматичними шинами споживчих властивостей.

Наказом-розпорядженням ТОВ "Вест-Експрес" № 3 від 02.01.2013 створено робочу комісію по прийманню-передачі (внутрішньому переміщенню) основних засобів, інших необоротних матеріальних /т.1 а.с. 80/.

Позивачем надано до суду карки обліку автомобільних шин /т.1 а.с. 85, 90, 91, 96, 97, 99, 100, 102, 103, 108, 109, 111, 112, 113, 114, 116, 117, 118, 119, 120, 121, 123, 124, 125, 126, 127, 128, 133, 134, 139,140,141,142, 144, 145, 147, 148, 149, 150,152, 153, 155, 156, 161, 162, 163, 164, 165, 170, 171, 173, 174, 179, 180, 182, 183, 185, 186, 191, 192, 194, 195, 196, 197, 199, 200, 201, 202, 207, 208, 210, 211, 216, 217, 222, 223, 224, 225, 227, 229, 290, 231, 232, 233, 234, 239, 240, 241, 242, 243, 244, 249, 250, т. 2 а.с. 5-10, 15-20, 22-27, 32-33, 35-38, 43-48/.

Крім того, на підтвердження списання автомобільних шин позивачем надано до суду акти списання автомобільних шин /т. 1 а.с. 84, 89, 95, 98, 101, 107, 110, 115, 122, 132, 138, 143, 146, 151, 154, 160, 163, 169, 172, 178, 181, 184, 190, 193, 198, 206, 209, 215, 221, 226, 228, 238, 248, т.2 а.с. 4, 14, 21, 31, 34, 42/.

Згідно з пунктом 7 Положення 16 витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Також суд звертає увагу, що пунктом 53 Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі Методичні рекомендації), визначено, що витрати за статтею "Автомобільні шини" включаються безпосередньо до собівартості окремих видів перевезень. Якщо автомобіль здійснював кілька видів перевезень, то витрати, пов'язані з експлуатацією встановлених на ньому шин, розподіляються між об'єктами калькулювання пропорційно до обсягу перевезень.

Пунктом 36 Методичних рекомендацій визначено, що до статті калькуляції "Автомобільні шини" включаються всі витрати, пов'язані з експлуатацією автомобільних шин, зокрема транспортно-заготівельні витрати і націнки підприємств-постачальників у частині, що припадає на вартість автомобільних шин, виданих зі складу в поточному місяці.

Отже, позивач має право включати до складу витрат вартість придбаних шин після видачі їх зі складу (тобто установки на транспортний засіб) у тому періоді, у якому відбувалась така установка.

Суд звертає увагу, що відповідачем не заперечується реальність господарських операцій з придбання шин, а також наявність економічної мети та господарської потреби позивача у придбанні спірного товару.

Позивач на підтвердження використання придбаного товару у власній господарській діяльності та необхідності установки на транспортних засобах та списання придбаних шин після їх придбання надав до суду такі докази: договори оренди транспортних засобів, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів /т. 2 а.с.74-150/, докази здійснення перевезень: акти наданих послуг, міжнародні товарно-транспортні накладні /т.2 а.с.170-252, т.3, т. 4 а.с. 1-132/.

Отже, доводи податкового органу стосовно завищення позивачем задекларованих показників, відображених у рядку 2050 Звіту про фінансові результати (Ф №2) "Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)" за півріччя 2016 року в сумі 970155,00 грн є безпідставними та необґрунтованими. За таких обставин, податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 19.01.2017 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене, відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, не довів суду правомірності винесення спірного рішення, що є підставою для задоволення адміністративного позову.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест-Експрес" до Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області № НОМЕР_1 від 19.01.2017.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест-Експрес" () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3929 (три тисячі дев'ятсот двадцять дев'ять) гривень 13 (тринадцять) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.С. Канигіна