Справа № 820/5255/16
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2017 р. № 820/5255/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

суддів - Білової О.В., Мар'єнко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Дирявої К.І.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_3 юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 освіти і науки України, про визнання постанов неправомірними, скасування постанов, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить суд:

- поновити ОСОБА_1 строк на подання позову на постанови від 04.07.2016 року за ВП №51168899 та від 03.08.2016 року за ВП №51514135 про закінчення виконавчого провадження;

- визнати постанови державного виконавця Рагімової А.Н. від 04.07.2016 року за ВП №51168899 та від 03.08.2016 року за ВП №51514135 про закінчення виконавчого провадження - неправомірними;

- скасувати постанови державного виконавця Рагімової А.Н. від 04.02.2016 року за ВП №51168899 та від 03.08.2016 року за ВП №51514135 про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №820/10384/15 від 03.03.2016 року.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_3 юстиції України ОСОБА_4 в рамках виконання виконавчих листів, виданих Харківським окружним адміністративним судом за результатами розгляду справи №820/108384/15, у виконавчих провадженнях №51168899 та №51168899 прийнято постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.07.2016 року та від 03.08.2016 року відповідно. Вказані постанови про закінчення виконавчого провадження прийнято державним виконавцем протиправно та без дотримання норм діючого законодавства, чим порушено права позивача, у звязку з чим вони підлягають скасуванню.

Представник відповідача у наданих до суду письмових запереченнях проти заявленого позову заперечував та зазначив, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_3 юстиції України ОСОБА_4 було відкрито виконавчі провадження №51168899 та №51168899 за заявами позивача. Після отримання відповідачем повідомлень від боржника за виконавчими листами №820/10384/15 від 03.03.2016 року про самостійне виконання вказаних виконавчих листів на підставі п.8 ч.1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі провадження було закінчено. Державний виконавець діяв у відповідності до норм діючого законодавства, а отже, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях проти позову.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановила наступне.

Спірні правовідносини виникли з приводу виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2016 року у справі №820/10384/15 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 освіти і науки України про визнання дій та бездіяльності протиправними і зобов'язання вчинити певні дії.

Вказаним судовим рішенням адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 освіти і науки України про визнання дій та бездіяльності протиправними і зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано бездіяльність посадових осіб ОСОБА_3 освіти та науки України протиправними щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_1 від 10.03.2015 року та 13.05.2015 року, 14.05.2015 року, 25.05.2015 року. Зобов'язано посадових осіб ОСОБА_3 освіти та науки України розглянути та провести перевірку доводів за зверненнями ОСОБА_1 від 10.03.2015 року та 13.05.2015 року, 14.05.2015 року, 25.05.2015 року. Зобов'язано посадових осіб ОСОБА_3 освіти та науки України по результату розгляду звернень ОСОБА_1 від 10.03.2015 року та 13.05.2015 року, 14.05.2015 року, 25.05.2015 року надати чіткі та обґрунтовані відповіді у письмовій формі відповідно до законодавства України. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З аналізу вищевказаної норми слід дійти висновку, що обставини встановлені судом в рамках розгляду адміністративної справи №820/10384/15 не підлягають доказуванню в рамках розгляду даної адміністративної справи.

Отже, судом під час розгляду справи №820/10384/15 було встановлено, що 10.03.2015 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ОСОБА_3 освіти і науки України, в якій просив провести перевірку законності дій посадових осіб Національного юридичного університету імені ОСОБА_5 та притягнення їх до відповідальності. 08.04.2015 року заступником Міністра ОСОБА_6 ОСОБА_1 на його звернення, в т.ч. яке надійшло з державної установи "Урядовий контактний центр" щодо неправомірного, на думку ОСОБА_1, призначення ОСОБА_7 на посаду радника ректора Національного юридичного університету імені ОСОБА_5 повідомлено, що ОСОБА_3 освіти і науки України звернулось до адміністрації Університету з метою отримання вичерпної інформації з поставленого питання у зверненні.

Також в подальшому, листом від 22.04.2015 року №1/11-5851 заступником Міністра ОСОБА_6 повідомлено ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_3 освіти і науки України розглянуто його звернення, в тому числі те, що надійшло з державної установи "Урядовий контактний центр", щодо неправомірного призначення ОСОБА_7 на посаду радника ректора Національного юридичного університету імені ОСОБА_5. Судом було встановлено, що разом із листом на адресу позивача надіслано лист першого проректора Національного юридичного університету імені ОСОБА_5 ОСОБА_8 від 11.04.2015 року №124-01-733.

Також, судом було встановлено, що 06.05.2015 року заступником Міністра ОСОБА_6 надано ОСОБА_1 відповідь на його звернення від 10.03.2015 року, в якій останнього повідомлено, що наведену ним у зверненні інформацію ОСОБА_3 взято до уваги.

13.05.2015 року ОСОБА_1 направлено скаргу до ОСОБА_3 освіти і науки України, яка надійшла 19.05.2015 року, в якій просив провести перевірку за фактом бездіяльності заступника Міністра ОСОБА_6 та притягнути його до відповідальності щодо неналежного розгляду його звернення від 08.02.2015 року. Листом від 30.06.2015 року №1/11-9059 заступник Міністра ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_1 про те, що питання, зазначені у його зверненнях належать до категорії трудових спорів. Крім того, у своєму листі посилався на приписи ст. 221 Кодексу законів про працю та ст. 124 Конституції України, та зазначив, що ОСОБА_3 не наділене повноваженнями по здійсненню судочинства та не має права втручатись у роботу суду.

Судом в ході розгляду справи №820/10384/15 було встановлено, що 14.05.2015 року позивачем направлено на ім'я Міністра освіти і науки України скаргу на бездіяльність першого заступника Міністра ОСОБА_9 ОСОБА_3 освіти і науки України щодо неналежного розгляду його звернення від 16.02.2015 року, яке було отримано ОСОБА_3 18.05.2015 року.

Також, судовим розглядом було встановлено, що ОСОБА_1 25.05.2015 року направлено скаргу до ОСОБА_3 освіти і науки України на бездіяльність заступника Міністра ОСОБА_6 щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 10.03.2015 року, яке отримано відповідачем 27.05.2015 року.

У постанові Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2016 року у справі №820/10384/15 суд дійшов висновку, що відповідачем по справі, а саме ОСОБА_3 освіти і науки України, не у повній мірі з'ясовано викладені ОСОБА_1 у своїх зверненнях питання. При цьому, ОСОБА_3 освіти і науки України не надано жодної обґрунтованої відповіді на звернення позивача від 14.05.2015 року та від 25.05.2015 року.

Судом також вказано, що листи, які були надані відповідачем по справі на скарги ОСОБА_1 від 10.03.2015 року, 13.05.2015 року, не містили обґрунтованої, змістовної та вичерпної відповіді, як то передбачено положеннями діючого законодавства України.

Також, суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем по справі не було доведено факту надання обґрунтованої відповіді на звернення та скарги позивача від 10.03.2015 року, 13.05.2015 року, 14.05.2015 року, 25.05.2015 року, а також проведення відповідних перевірок за фактом порушень посадовими особами Національного юридичного університету імені ОСОБА_5 та ОСОБА_3 освіти і науки України положень діючого законодавства, вказаних ОСОБА_1 у вищевказаних скаргах та зверненнях, то суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого ОСОБА_1 позову в рамках адміністративної справи №820/10384/15.

На виконання постанови від 01.02.2016 року Харківським окружним адміністративним судом 03.03.2016 року видано виконавчі листи про зобов'язання посадових осіб ОСОБА_3 освіти та науки України розглянути та провести перевірку доводів за зверненнями ОСОБА_1 від 10.03.2015 року та 13.05.2015 року, 14.05.2015 року, 25.05.2015 року, а також про зобов'язання посадових осіб ОСОБА_3 освіти та науки України по результату розгляду звернень ОСОБА_1 від 10.03.2015 року та 13.05.2015 року, 14.05.2015 року, 25.05.2015 року надати чіткі та обґрунтовані відповіді у письмовій формі відповідно до законодавства України.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 04.05.2016 року до відділу з примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_3 юстиції України направлено заяву про відкриття виконавчого провадження із долученням виконавчого листа №820/10384/15 від 03.03.2016 року про зобов'язання посадових осіб ОСОБА_3 освіти та науки України по результату розгляду звернень ОСОБА_1 від 10.03.2015 року та 13.05.2015 року, 14.05.2015 року, 25.05.2015 року надати чіткі та обґрунтовані відповіді у письмовій формі відповідно до законодавства України.

На підставі вказаної заяви позивача головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_3 юстиції України ОСОБА_4 винесено 23.05.2016 року постанову про відкриття виконавчого провадження № 51168899, якою надано боржнику добровільний строк для виконання 7 днів з моменту винесення (отримання) постанови про відкриття виконавчого провадження.

Представником відповідача в ході судового розгляду справи у наданих поясненнях зазначено, що вказану постанову направлено сторонам виконавчого провадження за вих. №428/5-20.1: боржнику до виконання, іншим особам до відома.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що 09.06.2016 року до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_3 юстиції України надійшов лист від 07.06.2016 року за вих. № 1/12-2744 за підписом заступника Міністра - керівника апарату. Вказаним листом ОСОБА_3 освіти і науки повідомило державного виконавця про направлення на адресу ОСОБА_1, який є стягувачем за даним виконавчим листом, листа від 07.06.2016 року №1/11-7471, яким надано обґрунтовану відповідь на звернення від 10.03.2015 року, 13.05.2015 року, 14.05.2015 року та 25.05.2015 року. У звязку з зазначеними обставинами ОСОБА_3 освіти і науки України повідомлено державного виконавця про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження через фактичне виконання рішення суду в повному обсязі (а.с. 107).

У звязку з отриманням вказаного листа головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_3 юстиції України ОСОБА_4 04.07.2016 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.07.2016 року відповідачем було направлено сторонам виконавчого провадження та до Харківського окружного адміністративного суду за вих. № 428/5-20.1.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 30.07.2016 року направлено на адресу відповідача скаргу, яку відповідачем було отримано 03.08.2016 року за вх. №С-19878 (а.с.112-113).

У направленій на адресу відповідача скарзі позивач просив скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 04.07.2016 року за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду і провести перевірку законності виконавчого провадження №51168899.

Листом від 12.08.2016 року №С-19878/20.1 «Про розгляд скарги» позивача було повідомлено про відсутність підстав для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №51168899 від 04.07.2016 року (а.с. 114).

В ході судового розгляду справи позивачем було повідомлено суду, що відповідь на дану скаргу та ще одну направлену позивачем скаргу ним було отримано 22.09.2016 року в одному конверті, на підтвердження чого до суду надано копія конверту, в якому отримано відповіді та на якому зафіксовано вихідні номери відповідей (а.с. 160).

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 01.06.2016 року до відділу з примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_3 юстиції України направлено заяву про відкриття виконавчого провадження із долученням виконавчого листа №820/10384/15 від 03.03.2016 року про зобов'язання посадових осіб ОСОБА_3 освіти та науки України розглянути та провести перевірку доводів за зверненнями ОСОБА_1 від 10.03.2015 року та 13.05.2015 року, 14.05.2015 року, 25.05.2015 року.

На підставі вказаної заяви позивача головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_3 юстиції України ОСОБА_4 винесено 29.06.2016 року постанову про відкриття виконавчого провадження №51514135, якою надано боржнику добровільний строк для виконання 7 днів з моменту винесення (отримання) постанови про відкриття виконавчого провадження.

Представником відповідача в ході судового розгляду справи у наданих поясненнях вказано, що вказану постанову направлено сторонам виконавчого провадження за вих. №498/5-20.1: боржнику до виконання, іншим особам до відома.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що 06.07.2016 року до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_3 юстиції України надійшов лист від 06.07.2016 року за вих. № 1/12-3188.

Вказаним листом ОСОБА_3 освіти і науки України повідомило державного виконавця про те, що ОСОБА_3 розглянуто звернення ОСОБА_1 від 10.03.2015 року, 13.05.2015 року, 14.05.2015 року та 25.05.2015 року, перевірено доводи, викладені в них та листом від 07.06.2016 року №1/11-7471 надано останньому обґрунтовану відповідь, чим самостійно виконано рішення суду.

У звязку з зазначеними обставинами ОСОБА_3 освіти і науки України повідомлено державного виконавця про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження через фактичне виконання рішення суду в повному обсязі (а.с. 122).

На підставі отриманого від ОСОБА_3 освіти і науки України листа головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_3 юстиції України ОСОБА_4 03.08.2016 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №51514135 на підставі п.8 ч.1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 03.08.2016 року відповідачем було направлено сторонам виконавчого провадження та до Харківського окружного адміністративного суду за вих. №498/5.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 22.08.2016 року направлено на адресу відповідача скаргу на постанову про закінчення виконавчого провадження №51514135, яку відповідачем було отримано 29.08.2016 року за вх. №С-21917 (а.с.130-131).

У направленій на адресу відповідача скарзі позивач просив скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 04.07.2016 року за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду і провести перевірку законності виконавчого провадження №51514135.

Листом від 06.09.2016 року №С-21917/20.1 «Про розгляд скарги» позивача було повідомлено про відсутність підстав для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №51514135 від 03.08.2016 року (а.с. 129).

В ході судового розгляду справи позивачем було повідомлено, що відповідь на скаргу ним було отримано 22.09.2016 року, в одному конверті із відповіддю від 12.08.2016 року №С-19878/20.1, на підтвердження чого, як вже було вказано судом надано копія конверту, в якому отримано зазначені відповіді та на якому зафіксовано вихідні номери відповідей.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Приписами ч.2 ст. 181 КАС України передбачено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Під час судового розгляду справи з наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що копії відповідей за результатами розгляду скарг позивачем було отримано 22.09.2016 року, доказів протилежного до суду не надано. Водночас, до суду з даним позовом позивач звернувся 28.09.2016 року. Таким чином позивачем не пропущено строк на звернення до суду з даним позовом.

В ході судового розгляду справи позивачем у наданих поясненнях зазначено, що оскаржувані постанови про закінчення виконавчого провадження №51168899 від 04.07.2016 року та №51514135 від 03.08.2016 року відповідачем прийнято на підставі отриманого від ОСОБА_3 освіти і науки України листа від 07.06.2016 року №1/12-2744, від 06.07.2016 року №1/12-3188 та копії відповіді від 07.06.2016 року. Однак, вказані листи не свідчать про фактичне виконання боржником ОСОБА_3 освіти і науки України судового рішення у справі №820/10384/15 в повному обсязі. Про вказані обставини свідчить і саме рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі №820/10384/15. На підтвердження не виконання ОСОБА_3 освіти і науки України в повному обсязі судового рішення у справі №820/10384/15 позивачем також було надано копії його звернень від 10.03.2015 року, 13.05.2015 року, 14.05.2015 року та 25.05.2015 року та зазначено, що направлений ОСОБА_3 лист не містить відповідей на порушені ним у зверненнях питання. У зв'язку з зазначеним, направлення ОСОБА_3 освіти і науки України листа від 07.06.2016 року №1/11-7471 не може вважатись повним виконанням судового рішення у справі №820/10384/15.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Приписами статті 6 ЗУ "Про виконавче провадження", який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, встановлені гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні.

Відтак, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 11 Закону України Про виконавче провадження, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, передбачений обов`язок державного виконавця здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України Про виконавче провадження, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, зокрема, у випадку закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону.

Згідно з приписами ст.75 Закону України Про виконавче провадження, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого

органу (посадової особи), що його видав.

Частинами 1 та 2 статті 89 Закону України Про виконавче провадження, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.8 ч. 1 ст. 49 Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом (ч.ч.2, 3 ст.49 Закону України Про виконавче провадження.

Таким чином, Законом України Про виконавче провадження чітко передбачено послідовність дій державного виконавця, що має передувати закінченню виконавчого провадження.

Отже, за відсутності підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у судовому рішенні у державного виконавця відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження.

Судовим розглядом встановлено, що підставами для прийняття державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_3 юстиції України оскаржуваних позивачем в даній справі постанов про закінчення виконавчого провадження №51168899 від 04.07.2016 року та №51514135 від 03.08.2016 року слугували отримані від ОСОБА_3 освіти і науки України листи від 07.06.2016 року №1/12-2744, від 06.07.2016 року №1/12-3188 та копія відповіді від 07.06.2016 року, направлена на ім'я ОСОБА_1

З аналізу змісту листа від 07.06.2016 року №1/11-7471 вбачається, що ОСОБА_3 освіти і науки України повідомлено ОСОБА_1, що його звернення від 10.03.2015 року, 13.05.2015 року, 14.05.2015 року та 25.05.2015 року стосуються трудових відносин, що виникають між Національним юридичним університетом імені ОСОБА_5 та ОСОБА_7, іншими працівниками та виходять за межі компетенції ОСОБА_3. Також повідомлено заявника про встановлений законодавством порядок звернення до суду відповідно до приписів ст. 221 Кодексу законів про працю України та ст.3 ЦПК України. ОСОБА_3 освіти і науки України вказано, що з метою здійснення належного контролю за діяльністю підпорядкованих навчальних закладів та перевірки фактів, викладених у зверненнях від 10.03.2015 року, 13.05.2015 року, 14.05.2015 року та 25.05.2015 року МОН звернулось до Національного юридичного університету імені ОСОБА_5 з проханням надати пояснення з цього приводу та у відповідь першим проректором Національного юридичного університету імені ОСОБА_5 було повідомлено про обставини призначення ОСОБА_7 на відповідну посаду. ОСОБА_3 освіти і науки України зазначено, що процедура призначення ОСОБА_7 відбулася з дотриманням всіх вимог передбачених законодавством. Також у листі вказано, що стосовно питань порушення моральних норм та етикету ректором Національного юридичного університету імені ОСОБА_5 у зверненні ОСОБА_1 відсутні конкретні факти порушення ОСОБА_10 норм законодавства, у звязку з чим відсутні підстави для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності (а.с. 108-109).

Колегія суддів, дослідивши лист ОСОБА_3 освіти і науки України від 07.06.2016 року №1/11-7471 та надані позивачем копії звернень від 10.03.2015 року, 13.05.2015 року, 14.05.2015 року, 25.05.2015 року зазначає, що вище зазначений лист третьої особи у справі не містить в собі доказів розгляду та проведених перевірок посадовими особами боржника доводів за всіма зверненнями ОСОБА_1 та усіма порушеними у них питаннями, а також не містить доказів надання позивачу чітких та обґрунтованих відповідей за кожним порушеним у зверненнях питанням у письмовій формі відповідно до законодавства України і фактично дублює вже надані на адресу позивача відповіді, про що свідчать також висновки суду, викладені в постанові від 01.02.2016 року у справі №820/10384/15.

При цьому, вказана відповідь взагалі не містить в собі обґрунтованих відповідей на звернення позивача від 14.05.2015 року та 25.05.2015 року, а також не містить доказів надання позивачу відповідей за його зверненнями від 10.03.2015 року та 13.05.2015 року.

Водночас, колегія суддів зазначає, що посилання посадових осіб ОСОБА_3 освіти і науки України у листі на обставини направлення з метою перевірки фактів, викладених у зверненнях від 10.03.2015 року, 13.05.2015 року, 14.05.2015 року та 25.05.2015 року прохання надати пояснення до Національного юридичного університету імені ОСОБА_5 та отриманої відповіді першого проректора Національного юридичного університету імені ОСОБА_5 не можуть слугувати підставою для висновку про проведення посадовими особами боржника перевірки доводів позивача, викладених у зверненнях, після прийняття Харківським окружним адміністративним судом рішення у справі №820/10384/15, оскільки у листі не вказано даних отриманої відповіді та дати її отримання, а також її копію не було надано ані позивачу, ані державному виконавцю. В той же час, судом у постанові від 01.02.2016 року у справі №820/10384/15 також вказано на направлення на адресу ОСОБА_1 копії відповіді першого проректора Національного юридичного університету імені ОСОБА_5 ОСОБА_8 від 11.04.2016 року №124-01-733.

З врахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що прийняття головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_3 юстиції України ОСОБА_4 в рамках виконання виконавчих листів, виданих Харківським окружним адміністративним судом за результатами розгляду справи №820/108384/15, у виконавчих провадженнях №51168899 та №51168899 постанов про закінчення виконавчого провадження від 04.07.2016 року та від 03.08.2016 року відповідно, відбулося передчасно та протиправно, оскільки державним виконавцем не було в повній мірі досліджено надані боржником ОСОБА_3 освіти і науки України листи та виконавчі документі, які перебували на виконанні, що стало підставою для невірного висновку про повне виконання боржником рішення суду, в той час як таке рішення не було виконано посадовими особами ОСОБА_3 освіти і науки у спосіб визначений судом у судовому рішенні, а саме постанові Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2016 року у справі №820/10384/15.

Отже, оскільки постанови про закінчення виконавчого провадження №51168899 від 04.07.2016 року та №51168899 від 03.08.2016 року державним виконавцем прийнято протиправно та вони порушують права позивача як стягувача у виконавчих провадженнях, то вони підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_3 юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 освіти і науки України, про визнання постанов неправомірними, скасування постанов, зобов'язання вчинити певні дії.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_3 юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 освіти і науки України, про визнання постанов неправомірними, скасування постанов, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними та скасувати постанови державного виконавця Рагімової А.Н. у виконавчому провадженні №51168899 від 04.07.2016 року та у виконавчому провадженні №51514135 від 03.08.2016 року про закінчення виконавчого провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 08 листопада 2017 року.

Головуючий суддя Р.В. Мельников

Суддя О.В. Білова

Суддя Л.М. Мар'єнко