Справа № 813/2345/17
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/9629/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Апетик А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним і скасування наказу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 03.07.2017 звернувся в суд із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №942 від 06.06.2017 про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Позивач вважає, що оскаржуваний наказ прийнято без з'ясування усіх обставин під час службового розслідування, затвердженого 06.06.2017.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати на прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт зазначає, що ним не порушено строків розгляду скарги на постанову, оскільки скарга ОСОБА_3 на постанову у справі про адміністративне правопорушення надійшла та зареєстрована 18 листопада 2016 року за вх. №Г-270., а 25 листопада 2016 року, тобто у відведений десятиденний строк, ним подано начальнику Управління проект рішення по скарзі ОСОБА_3 на постанову. Лист-відповідь (рішення по скарзі на постанову) зареєстровано 02 грудня 2016 року за вих.№ 270/41/12/2016.

Вказує, що доводи відповідача про порушення п. 4.3. Розділу 4 Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організацій, їх особистого прийому в системі МВС України, затвердженого наказом МВС України від 10.10.2004 №1177, внаслідок не складення ним мотивованого висновку про результати розгляду скарги на постанову є безпідставні.

З посадовою інструкцією його ознайомили тільки 11.05.2017, відтак покладання на нього відповідальності за виконання службових обов'язків, зміст яких на час вказаних подій був невідомий вважає протиправним.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 проходить службу на посаді заступника начальника відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції.

Пунктом 1 наказу Департаменту патрульної поліції від 06.06.2017 №942 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні п.п. 1,2 ч. 1 ст.18 Закону України «Про національну поліцію», ст. 292 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 1 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», п. 4.3. Розділу 4 Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі МВС України, затвердженого наказом МВС України від 10.10.2004 №1177, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України заступнику начальника відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції майору поліції ОСОБА_1 оголошено зауваження.

Даний наказ прийнято на підставі висновків службового розслідування, яке проведено з метою встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції, що виразилося у неналежному опрацюванні звернення гр. ОСОБА_3

В ході службового розслідування встановлено, що заступник начальника відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції майор поліції ОСОБА_1, будучи виконавцем звернення гр. ОСОБА_3, що зареєстроване в Управлінні патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції від 18.11.2016 №Г-270, внаслідок недбалого ставлення до виконання службових обов'язків, нехтуючи вимогами чинного законодавства України, з порушенням встановленого строку за результатом розгляду вказаного звернення надав відповідь від 02.12.2016 №Г-270/41/12/2016.

Не погоджуючись із наказом від 06.06.2017 №942 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при прийнятті оскаржуваного наказу діяв на підставі, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Доводи позивача не спростовують наявності законних підстав для прийняття відповідачем спірного наказу. Натомість відповідач довів правомірність свого рішення, надавши для цього усі необхідні та достатні докази, копії яких долучені до матеріалів справи.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім'я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Як слідує зі змісту наведених норм, одним із основних обов'язків поліцейського є обов'язок сумлінно виконувати свої службові обов'язки, що передбачає виконання працівником поліції функцій, передбачених в його посадовій інструкції чи функціональних обов'язках. При цьому така посадова інструкція чи функціональні обов'язки повинні бути розроблені у відповідності до функцій, які виконує працівник поліції на конкретно зайнятій ним посаді і такий працівник повинен бути персонально ознайомлений з посадовою інструкцією чи функціональними обов'язками, про що засвідчує власним підписом.

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів, та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно статті 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ під проступком розуміється невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового i начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів i наказів начальників.

Відповідно до вимог статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно зі статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Отже, підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене у статті 1 Дисциплінарного статуту.

Службовим розслідуванням було встановлено, що гр. ОСОБА_3 звернувся до Управління патрульної поліції із скаргою на постанову в справі про адміністративне правопорушення АР№541181. Дана скарга зареєстрована 18.11.2016 за №Г-270.

02.12.2016 за результатом вказаної скарги, гр. ОСОБА_3 надано відповідь №Г-270/41/12/2016, у якій вказано, що постанову у справі про адміністративне правопорушення АР№541181 залишено без змін, а скаргу без задоволення.

В судовому засіданні позивач пояснив, що дану скаргу отримав на виконання 22.11.2016. Під час розгляду даної скарги керувався вимогами ст. ст. 288-293 КУпАП та інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, які не передбачають вимоги щодо складання висновку перевірки. 25.11.2017 він вказану скаргу з проектом відповіді на неї передав своєму начальнику, а тому 10-ти денний строк розгляду не порушив.

Вказані вище пояснення не спростовані відповідачем.

Колегія суддів також враховує, що під час призначення позивача на займану посаду його не було ознайомлено з посадовою інструкцією та функціональними обов'язками.

Станом на 30.06.2016 в Управління відсутні докази ознайомлення ОСОБА_1 з його посадовою інструкцією під час прийняття на вищевказану посаду.

З матеріалів справи видно, що з посадовою інструкцією позивач був ознайомлений лише 11.05.2017 (а.с. 11).

Статтею 29 Кодексу законів про працю України закріплено обов'язок власника або уповноваженого ним органу проінструктувати працівника і визначити йому робоче місце. Зокрема, до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Згідно з абзацами 3-6 Листа Міністерства праці та соціальної політики України №36-508 від 03.10.2005 «Посадові інструкції працівників», конкретний перелік посадових обов'язків визначається посадовими інструкціями керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців, які розробляють і затверджують на основі Довідника роботодавці, ураховуючи конкретні завдання та обов'язки, функції, права, відповідальність працівників цих груп та особливості штатного розпису підприємства, установи, організації. Посадові інструкції повинні відображати повний перелік завдань та обов'язків, повноважень і відповідальності, у разі потреби мати необхідні пояснення, а всі терміни - чіткі визначення. Посадові інструкції, після їх затвердження керівником підприємства, організації, установи або за дорученням його заступниками, обов'язково доводяться до працівника під розписку. Посадові інструкції складаються для працівників усіх посад, що зазначені в штатному розписі. Виняток можуть становити окремі керівники, правове положення яких визначено в Статуті (Положенні) підприємства, установи, організації або відповідного підрозділу, де зазначено основні завдання, обов'язки, права і відповідальність за виконання покладених на них функцій.

Обов'язкова наявність посадової інструкції передбачена і ч. 2 ст. 11 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла на момент призначення позивача на займану посаду), відповідно до якої конкретні обов'язки та права державних службовців визначаються на основі типових кваліфікаційних характеристик і відображаються у посадових положеннях та інструкціях, що затверджуються керівниками відповідних державних органів у межах закону та їх компетенції.

Колегія суддів зазначає, що незважаючи на вищенаведені положення чинного законодавства України, відповідач не ознайомив позивача з його посадовою інструкцією чи функціональними обов'язками під час призначення останнього на посаду заступника начальника відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції.

Відтак, позивач не може нести відповідальність за несумлінне виконання своїх службових обов'язків, зміст який йому навіть невідомий.

Колегія суддів вважає, що відповідач протиправно притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді усного зауваження.

Суд першої інстанції не врахував даних обставин та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

З огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуваний наказ відповідача від 06.06.2016 №942 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» не відповідає критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки прийнято необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При цьому, позивач довів обґрунтованість даного позову належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню як така, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права з прийняттям нової постанови про задоволення адміністративного позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198 п. 3, 202 п. 4, 205 ч. 2, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2017 року у справі №813/2345/17 скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №942 від 06.06.2017 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. І. Рибачук
Повний текст судового рішення виготовлено 06.11.2017