Справа № 814/1567/17
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

23 жовтня 2017 року Справа № 814/1567/17

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "ВІК ТЕХНОЛОГІЇ", вул. Поштова, 30-А, м. Миколаїв, 54036

до відповідачів1: ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській обл., вул. Потьомкінська, 24/2, м. Миколаїв, 54030 2: Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.12.2016 р. № , № і від 05.04.2017 р. № ,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вік Технології" звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - ДПІ) від 29.12.2016 р. № і № , а також податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - ГУ ДФС) від 05.04.2017 р. № .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що вимоги законодавства по взаємовідносинам із контрагентами-постачальниками ним дотримані, первинні документи бухгалтерського обліку наявні, складені належним чином та підтверджують обставини реального здійснення господарських операцій.

Відповідачі надали суду письмові заперечення, в яких зазначили, що позивач включив до витрат вартість робіт і матеріалів та ПДВ до податкового кредиту по контрагентам ТОВ "Кігенс", ТОВ "Будівельна компанія "Перспектива Моноліт", ПП "СКН-Груп", ТОВ "Юкатан Груп", ПП "Сінтез-Інвест", ТОВ "Лекс Про", ТОВ "Бертран-Сервіс", ТОВ "Крец", ТОВ "Укртрейдальянс", ТОВ "Оріон Строй", ТОВ "Буд Строй ЛТД" і ТОВ "Промстрой Альянс", по яким не встановлено реальності здійснення робіт і факту придбання матеріалів.

У судове засідання прибула представник відповідачів Сухоненко О.В. За клопотанням представника позивача справу розглянуто в порядку письмового провадження.

З'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд дійшов висновку, що позов належить задоволенню, виходячи з наступного:

У жовтні-листопаді 2016 р. ДПІ проведена документальна планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2015 р. по 30.06.2016 р., за результатами якої складено акт перевірки від 17.11.2016 р. № 531/14-03-14-01/36486467.

Перевіркою виявлено наступні порушення:

- п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 6624097,00 грн.;

- п. 198.1, 198.3 ст. 198, п. 200.1, 200.2 ст. 200 ПК України, в результаті чого занижено ПДВ на загальну суму 6983512 грн.;

- п. 198.1, 198.3 ст. 198, п. 200.1, 200.4 ст. 200 ПК України, в результаті чого завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, на загальну суму 417643,00 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки ДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 29.12.2016 р. № , яким позивачу знижено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту на суму 417643,00 грн.;

- від 29.12.2016 р. № , яким нараховано податкове зобов'язання з ПДВ у сумі 6983512,00 грн. за основним платежем і 3491756,00 за штрафними (фінансовими) санкціями;

- від 29.12.2016 р. № , яким нараховано податкове зобов'язання з податку на прибуток у сумі 6624097,00 грн. за основним платежем і 2405193,00 за штрафними (фінансовими) санкціями.

За результатами адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення від 29.12.2016 р. № скасоване ГУ ДФС.

05.04.2017 р. ГУ ДФС винесло податкове повідомлення-рішення № , яким нараховано податкове зобов'язання з податку на прибуток у сумі 2510381,50 грн. за основним платежем і 1129259,25 за штрафними (фінансовими) санкціями.

Як встановлено судом з матеріалів справи, відповідачі дійшли висновку про нереальність господарських операцій позивача з контрагентами ТОВ "Кігенс", ТОВ "Будівельна компанія "Перспектива Моноліт", ПП "СКН-Груп", ТОВ "Юкатан Груп", ПП "Сінтез-Інвест", ТОВ "Лекс Про", ТОВ "Бертран-Сервіс", ТОВ "Крец", ТОВ "Укртрейдальянс", ТОВ "Оріон Строй", ТОВ "Буд Строй ЛТД" і ТОВ "Промстрой Альянс".

Основним видом діяльності позивача є будівництво трубопроводів, на який позивачем отримано ліцензію Державної архітектурно-будівельної ліцензії з терміном дії 25.04.2012 р. - 25.04.2017 р. Для здійснення господарської діяльності позивач у період, що підлягав перевірці, залучав субпідрядників, а також придбавав у контрагентів-продавців будівельні матеріали.

Висновки відповідачів про нереальність господарських операцій позивача з вказаними вище контрагентами мотивовані відсутністю: документального підтвердження передачі матеріалів позивачем на адресу субпідрядників; документів про допуск працівників, матеріалів та обладнання контрагентів на територію ДП "Миколаївський морський торговельний порт"; списків працівників контрагентів, залучених до виконання підрядних робіт (із зазначенням прізвища, імені, по батькові, паспортних даних); журналів з проведення інструктажів з техніки безпеки з працівниками контрагентів; документів або пояснень щодо залучення контрагентами до виконання робіт на об'єкті субпідрядників; результатів проектних робіт (технічне завдання, проект, техніко-економічне обґрунтування, робоча документація з кресленнями тощо) (по контрагентам ТОВ "Кігенс", ТОВ "Будівельна компанія "Перспектива Моноліт", ПП "СКН-Груп", ТОВ "Юкатан Груп", ПП "Сінтез-Інвест", ТОВ "Крец", ТОВ "Оріон Строй", ТОВ "Буд Строй ЛТД"). Крім того, відповідачі вказали про неможливість фактичного здійснення поставки товарів від ТОВ "Лекс Про" і ТОВ "Бертран-Сервіс" з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів та відсутності взаємовідносин з автоперевізниками; придбані постачальниками товари не співпадають з поставленими позивачу за відповідний період. По контрагентам ТОВ "Укртрейдальянс" і ТОВ "Промстрой Альянс" ДПІ зазначила на неможливість встановити власника техніки, персоналу та об'єктів, на яких техніка була задіяна через відсутність усіх даних в актах надання послуг та змінних рапортів про роботу.

Відповідачі посилаються на лист ДП "Миколаївський морський торговельний порт" від 10.11.2016 р. № 40/973, в якому зазначено, що ДП не мало взаємовідносин з позивачем та його контрагентами.

Суд встановив, що позивач за період, що підлягав перевірці, виконував будівельні роботи не лише на території ДП "Миколаївський морський торговельний порт", а й на об'єктах інших суб'єктів господарювання. Безпосередньо з ДП "Миколаївський морський торговельний порт" позивач не мав господарських взаємовідносин, а був лише підрядником по виконанню робіт для ТОВ "УкрБуд" і ТОВ "ЄТСК". Під час організації виконання робіт на території ДП "Миколаївський морський торговельний порт" для доступу на об'єкт позивач формував загальний список працівників для отримання пропуску, до якого були включені власні працівники позивача та працівники його контрагентів-субпідрядників. Вказані списки подавалися замовнику, який формував загальний список без зазначення назви підприємств, на яких працівники були оформлені. Викладене підтверджується листами ТОВ "УкрБуд" і ТОВ "ЄТСК".

Розрахунки ДПІ щодо необхідної кількості працівників для виконання будівельних робіт суд не може прийняти до уваги, оскільки вони жодним чином не обґрунтовують нереальність господарських операцій позивача з контрагентами, а є лише припущеннями. Крім того, можливе використання субпідрядниками неоформлених працівників тягне відповідальність для цих підприємств, однак не може бути підставою для нарахування податкового зобов'язання позивачу.

Ненадання до перевірки вказаних ДПІ документів щодо передачі матеріалів на адресу субпідрядників, допуску працівників, матеріалів та обладнання, журналів, результатів проектних робіт тощо не може бути підставою для висновків про нереальність господарських операцій, оскільки останні мають підтверджуватися первинними бухгалтерськими документами, передбаченими ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Відтак, відсутність зазначених ДПІ в акті перевірки документів не може вплинути на податковий облік господарських операцій.

Дійсність господарських операцій позивача з контрагентами-постачальниками підтверджується наданими суду первинними бухгалтерськими та податковими документами, договорами, іншими документами, що підтверджують факт отримання товару, підрядних робіт та послуг, виконання сторонами умов договорів та сплату ПДВ. В первинних документах на придбання товарів визначені всі обов'язкові реквізити щодо найменування товару, його вартості та інша інформація. Документи мають обов'язкові реквізити, підписи та відбитки печаток. Транспортування товару підтверджено відповідними товарно-транспортними документами. Отримання робіт підтверджено актами приймання будівельних робіт, які містять інформацію щодо переліку виконаних робіт, їх вартість, витрати на заробітну плату працівників. Кожен з відповідних актів містить перелік обладнання (найменування, марка), що використане під час виконання робіт, визначена загальна кількість годин роботи та їх вартість.

Всі контрагенти, залучені позивачем до виконання будівельних робіт, здійснювали діяльність у будівельній сфері, сфері інжинірингу та мали статус платника ПДВ.

Можливе порушення податкового законодавства контрагентами позивача не означає "автоматичного" порушення вимог податкового законодавства самим позивачем. У позивача відсутній обов'язок і можливості перевіряти добросовісність своїх контрагентів.

Зазначена позиція узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" проти Болгарії" Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 р. в п. 71 зазначив, що платник податку не повинен нести відповідальності за наслідки невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також пеню. На думку суду, такі вимоги стали б надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини", українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Стаття 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину визначає недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1-5 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У відповідності до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідачі не надали будь-яких доказів суперечності правочинів позивача Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як вказано в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2012 р. № 1936/11/13-11 сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, не доведено суду правомірність оскаржуваних рішень. Позивач надав первинні документи на доказ реальності господарських операцій з контрагентами, а обставини, зазначені в акті перевірки, не спростовують факту виконання контрагентами позивача своїх зобов'язань.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав платіжне доручення про сплату судового збору на загальну суму 217988,28 грн., що й підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області від 29.12.2016 р. № і № .

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 05.04.2017 р. № .

4. Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вік Технології" (ідентифікаційний код 36486467) судовий збір у сумі 163393,67 грн. за рахунок бюджетних асигнувань державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області.

5. Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вік Технології" (ідентифікаційний код 36486467) судовий збір у сумі 54594,61 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності з моменту закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Н.В. Лісовська