Справа № 296/9764/15-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 року м. Київ К/800/4789/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Голяшкіна О.В. Мороза В.Ф.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Виконавчого комітету Житомирської міської ради

на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 21 грудня 2015 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого

2016 року

у справі № 296/9764/15-а

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Виконавчого комітету Житомирської міської ради,

Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища

Житомирської міської ради,

третя особа: Комунальне підприємство "Управління автомобільних шляхів"

Житомирської міської ради,

про визнання протиправним і скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Виконавчого комітету Житомирської міської ради, Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради «Про втрату чинності окремих пунктів рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради» № 503 від 05.08.2015 р. в частині пунктів 1 додатку 1 до пункту 1 даного рішення, а саме: щодо втрати чинності пункту 1.16 рішення міськвиконкому від 02.03.2012 року № 91, дозволи № № 2044, 2045, 2046, 2047, 2048, 2049, 2050, 2051, 2052, 2053 банери на парканах за адресами відповідно: по вул. Київська, 17/1; вул. Київська, 77; вул. В.Бердичівська, 33, 46/15; вул. Черняховського, 8; майдан Згоди, 6; вул. Вітрука, 32, вул. Щорса, 63; вул. Перемоги, 71-а; проспект Миру, 8.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» виключно законами, які регулюють відносини пов'язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюється виключний перелік підстав для відмови у видачі дубліката, анулювання документа дозвільного характеру.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 21 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року, адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради «Про втрату чинності окремих пунктів рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради» № 503 від 05.08.2015року в частині пункту 1 додатку № 1 до пункту 1 рішення про втрату чинності пункту 1.16 рішення міськвиконкому від 02.03.2012 року № 91, дозволи № № 2044, 2045, 2046, 2047, 2048, 2049, 2050, 2051, 2052, 2053 банери на парканах за адресами відповідно: по вул. Київська, 17/1; вул. Київська, 77; вул. В.Бердичівська, 33, 46/15; вул. Черняховського, 8; майдан Згоди, 6; вул. Вітрука, 32, вул. Щорса, 63; вул. Перемоги, 71-а; проспект Миру, 8.

В задоволенні позову до Управління містобудування архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради - відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Виконавчий комітет Житомирської міської ради звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанції в частині визнання протиправним і скасування рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

На адресу Вищого адміністративного суду України заперечень на касаційну скаргу не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що згідно п.1.16 рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 02.03.2012 року № 91 ФОП ОСОБА_5 надано дозвіл на розміщення зовнішньої реклами в м. Житомирі за адресами: вул. Київська, 17/1; вул. Київська, 77; вул. В.Бердичівська, 33, 46/15; вул. Черняховського, 8; майдан Згоди, 6; вул. Вітрука, 32, вул. Щорса, 63; вул. Перемоги, 71-а; проспект Миру, 8 строком на 6 місяців.

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 05.09.2012 року № 363 продовжено строк дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 27.05.2013 року між ФОП ОСОБА_5 (продавець) та ФОП ОСОБА_4 (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 001, згідно якого продавець передав у власність покупцю конструкції зовнішньої реклами (банери на парканах) в кількості 10 шт. ФОП ОСОБА_4, 01.06.2013 року внесено зміни до дозволів № № 2044, 2045, 2046, 2047, 2048, 2049, 2050, 2051, 2052, 2053 на розміщення зовнішньої реклами, які надані згідно рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 02.03.2012 року № 91 п.1.16, зі строком дії з 02.09.2012 року по 01.09.2017 року.

Листом № 78 від 12.05.2015 р. балансоутримувача турнікетного огородження міста комунального підприємства «Управління автомобільних шляхів» Житомирської міської ради, яке набуло права володіння на турнікетне огородження відповідно рішення Житомирської міської ради від 18.09.2013 року № 468, першого заступника міського

голови ОСОБА_6 повідомлено про відмову у наданні згоди на розміщення засобів зовнішньої реклами на турнікетному огородженні міста.

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 503 від 05.08.2015 року, з врахуванням рекомендації комісії з питань розміщення зовнішньої реклами в м .Житомирі від 22.05.2015 року (протокол № 8), визнано такими що втратили чинність окремі пункти рішень виконавчого комітету Житомирської міської ради «Про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами в м. Житомирі» стосовно надання дозволу на розміщення банерів на парканах вздовж проїзної частини вулиць міста у зв'язку з непогодженням місць розташування засобів зовнішньої реклами балансоутримувачем - КП «Управління автомобільних шляхів» Житомирської міської ради.

Відповідно до п. 1 додатку № 1 даного рішення: втратили чинність п.1.16 рішення міськвиконкому від 02.03.2012 року № 91, дозволи №№ 2044, 2045, 2046, 2047, 2048, 2049, 2050, 2051, 2052, 2053 банери на парканах за адресами відповідно: по вул. Київська, 17/1; вул. Київська, 77; вул. В.Бердичівська, 33, 46/15; ву. Черняховського, 8; майдан Згоди, 6; вул. Вітрука, 32, вул. Щорса, 63; вул. Перемоги, 71-а; проспект Миру, 8 (ФОП ОСОБА_4.).

Листом № 316/12 від 05.08.2015 року Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради повідомило позивача про прийняте рішення, щодо втрати чинності окремих пунктів рішень виконавчого комітету міськради.

Не погоджуючись із таким рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглядаючи адміністративну справу та частково задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 503 від 05.08.2015 року прийнято за межами повноважень, з порушенням законодавства, зокрема Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 року № 2067, та необґрунтовано, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад.

Відносини, що виникають у зв'язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами врегульовано згідно Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 року № 2067.

Відповідно до п. 24 Типових правил, виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов'язаних з розташуванням рекламного засобу. Дозвіл надається строком на п'ять років, якщо менший строк не зазначено у заяві (п.23 Типових правил).

Згідно п. 31 Типових правил визначено, що дозвіл скасовується до закінчення строку дії на підставі рішення виконавчого органу ради за письмовою заявою розповсюджувача зовнішньої реклами у разі невикористання місця розташування рекламного засобу безперервно протягом шести місяців або не переоформлення дозволу в установленому порядку. Перелік підстав для скасування дозволу є вичерпним.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи підставою для рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 503 від 05.08.2015 року «Про втрату чинності окремих пунктів рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради» в частині пункту 1 додатку № 1 до пункту 1 рішення про втрату чинності пункту 1.16 рішення міськвиконкому від 02.03.2012 року № 91, дозволи № № 2044, 2045, 2046, 2047, 2048, 2049, 2050, 2051, 2052, 2053 банери на парканах за адресами відповідно: по вул. Київська, 17/1; вул. Київська, 77; вул. В.Бердичівська, 33, 46/15; вул. Черняховського, 8; майдан Згоди, 6; вул. Вітрука, 32, вул. Щорса, 63; вул. Перемоги, 71-а; проспект Миру, 8 було відсутність погодження на розміщення засобів зовнішньої реклами на турнікетному огородженні міста балансоутримувачем турнікетного огородження, якому зазначене огородження передане у 2013 році (рішення Житомирської міської ради від 18.09.2013 № 468).

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що на час прийняття рішення міськвиконкому Житомирської міської ради від 02.03.2012 року № 91, яким надано дозвіл позивачу на розміщення реклами на термін до 01.09.2017 року, турнікетне огородження не перебувало на балансі комунального підприємства «Управління автомобільних шляхів». У 2012 році позивачем отримання погодження на таке розміщення від попереднього балансоутримувача турнікетних огороджень Спеціалізованої монтажно-експлуатаційної установи Житомирської міської ради (а.с. 178-197).

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За змістом ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 15 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що питання щодо скасування актів органів виконавчої влади, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням ради, прийнятим у межах її повноважень, вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Згідно з ч. 9 ст. 59 цього Закону рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

У ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Системний аналіз наведених положень Конституції і законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.

Разом з тим, у статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Цей принцип знайшов своє відображення у статті 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

В рішенні від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 «У справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування)" Конституційним Судом України зазначено, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону).

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є гарантією стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Отже, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, приймаючи рішення № 503 від 05.08.2015 року Виконавчий комітет Житомирської міської ради фактично припинив своє попереднє рішення - від 02.03.2012 року № 91 без урахування того, що строк дії дозволів згідно рішення від 02.03.2012 року № 91 надано до 01.09.2017 року та на час прийняття спірного рішення відповідача ще не сплинув.

У справі, що розглядається, суди встановили, що на підставі рішення відповідача від 02.03.2012 р. № 91 позивач отримав дозвіл на розміщення реклами на термін до 01.09.2017 року. Внаслідок зазначеного рішення виконавчого комітету виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією позивачем певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, що перешкоджає органу місцевого самоврядування скасовувати таке рішення, або ж вносити до нього зміни за відсутності підстав, визначених у п. 31 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 року № 2067.

З огляду на наведене, судова колегія погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що спірне рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради прийняв № 503 від 05.08.2015 року прийняте за відсутності підстав, визначених у п. 31 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 року № 2067 та без урахування закінчення строку виданих рішенням від 02.03.2012 року дозволів суб'єктам господарювання на розміщення реклами.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованих висновків про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З урахуванням викладеного, судами першої апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Житомирської міської ради відхилити.

Постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 21 грудня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року у справі № 296/9764/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановлених статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді