Справа № 750/6731/17
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/6731/17 Головуючий у 1-й інстанції: Рахманкулова І.П. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

07 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України звернулося до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області, в якому просить зобов'язати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області Назаренко М.Б. закінчити виконавче провадження № 53247607 та скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 53247607 від 07 червня 2017 року в сумі 78 грн. 48 коп.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 вересня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Позивачем, подано апеляційну скаргу, у якій скаржник просить скасувати постанову та прийняти нову про задоволення адміністративного позову.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 вересня 2016 року у справі № 750/8492/16-а зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на дату призначення пенсії, в розмірі 90% заробітної палати працюючого державного службовця, починаючи з 01.08.2016 року (з урахуванням усіх надбавок і виплат (премій), з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування і які були враховані під час призначення пенсії), з урахуванням довідки Головного управління статистики у Чернігівській області №176 від 05.08.2016 року, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого перерахунку.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 лютого 2017 року виправлено описку в постанові Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 вересня 2016 року та викладено третій абзац резолютивної частини постанови суду наступним чином: «Зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на дату призначення пенсії, в розмірі 90% заробітної палати працюючого державного службовця, починаючи з 01.08.2016 року, з урахуванням довідки Головного управління статистики у Чернігівській області № 176 від 05.08.2016 року, у в зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого перерахунку».

На виконання вказаного судового рішення стягувачу було видано виконавчий лист, який перебував на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

Як зазначено позивачем, дане судове рішення Чернігівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України було виконано до відкриття виконавчого провадження, а тому виконавче провадження слід закінчити.

Проте, судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Назаренко М.Б. від 21 червня 2017 року було закінчено виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, 07 червня 2017 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Назаренко М.Б. відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» винесла постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 78 грн. 48 коп. У розрахунок витрат виконавчого провадження включено: друк 1 аркуша (папір включено): 0,50х8=4 грн.; конверти: 2х0,34=0,68 грн.; направлення рекомендованого листа: 2х11,40=22,80 грн.; плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження: 1х51,00= 51 грн.

Не погоджуючись із такими діями та рішенням Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при винесенні постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження відповідач діяв на підставі та в межах своїх повноважень, у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування зазначеної постанови.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що ним було виконано судове рішення у добровільному порядку до початку примусового виконання.

В той же час, з матеріалів справи не вбачається, що позивач оскаржував постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52058146.

Крім того, Закон № 1404 не передбачає підстав для повернення виконавчого документа з мотивів добровільного виконання зобов'язальної частини судового рішення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що виконавче провадження здійснено в межах діючого законодавства.

З огляду на це, суд апеляційної інстанції підтримує позицію про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог про скасування оскаржуваної постанови від 06.07.2017 року у зв'язку з необґрунтованістю розрахунків витрат на виконавче провадження колегія суддів встановила наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 43 Закону № 1404 кошти виконавчого провадження складаються, в тому числі, з стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 42 Закону № 1404 розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Згідно наказу Міністерства юстиції України № 2830/5 від 29 вересня 2016 року «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» (далі - Наказ № 2830/5) до видів витрат виконавчого провадження відносяться: 1) виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари; 2) пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв'язку; 9) послуги за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 Р. І Наказу № 2830/5 до видів витрат виконавчого провадження належать:

1) Виготовлення документів виконавчого провадження:

- папір;

- копіювання, друк документів;

- канцтовари.

2) Пересилання документів виконавчого провадження:

- конверти;

- знаки поштової оплати (марки);

- послуги маркувальної машини;

- послуги поштового зв'язку.

У відповідності до ч. 1, ч. 2 Р. ІІ Наказу № 2830/5 розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах.

Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта».

У відповідності до ч. 1 Р. ХІІІ Закону № 1404 цей Закон набирає чинності одночасно з набранням чинності Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», крім статей 8, 9 та положень, що стосуються діяльності приватних виконавців, які вводяться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

Так вказаний закон набрав чинності 05.10.2016 року, відтак, ст. 8 Закону № 1404 набрала чинності з 05.01.2017 р., тобто до виникнення спірних правовідносин.

У відповідності до наказу Міністерства юстиції України № 3917/5 від 29 грудня 2016 року «Про встановлення розмірів плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями» з 5 січня 2017 року плата за користування системою становить 51 грн. за кожне відкрите виконавче провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає витрати за користування позивачем автоматизованою системою виконавчого провадження такими, що заявлені відповідачем правомірними.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у розрахунок витрат виконавчого провадження включено: друк 1 аркуша (папір включено): 0,50х8=4 грн.; конверти: 2х0,34=0,68 грн.; направлення рекомендованого листа: 2х11,40=22,80 грн.; плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження: 1х51,00= 51 грн.

Таким чином, у межах виконавчого провадження ВП №53247607 відповідачем доведено обґрунтованість витрат.

Розрахунки, наведені відповідачем в оскаржуваній постанові, відповідають встановленим розмірам станом на дату їх обрахунку.

В апеляційній скарзі позивач вважає вказані витрати завищеними, проте, не доводить належними та допустимими доказами, що встановлені розмірі не відповідають дійсній вартості друкованого паперу, конвертів та поштових марок.

В той же час, наявними в матеріалах справи доказами зазначена відповідачем вартість не спростовується, з огляду на що колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги позивача за необґрунтованістю.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки дії державного виконавця при вирахуванні суми стягнення відповідають нормам чинного законодавства..

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - залишити без задоволення, постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 вересня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма