Справа № 822/2432/17
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2432/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 року 11:40м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:позивача: ОСОБА_3 представників відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання недійсними та скасування вимоги та рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області в якій просить суд: визнати недійсним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області форми "Ф" № від 09.08.2017, яким збільшено суму грошового зобов'язання з єдиного внеску на суму 43564,31 грн. та рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області № від 09.08.2017 про застосування штрафних санкцій за донарахуванням відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовані штрафні санкції в розмірі 7117,86 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за результатами документальної планової виїзної перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки: НОМЕР_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, проведеної Головним управлінням Державної фіскальної служби у Хмельницькій області. За результатами вказаної перевірки складено акт №0377/22-01-13-03/НОМЕР_1 від 18.04.2017.

Зазначає, що на підставі вищевказаного акта перевірки були винесені та направлені на адресу позивача вимога про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області форми "Ф" № від 09.08.2017, якою збільшено суму грошового зобов'язання з єдиного внеску на суму 43564,31 грн. та рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області № від 09.08.2017 про застосування штрафних санкцій за донарахуванням відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовані штрафні санкції в розмірі 7117,86 грн.

Позивач стверджує, що 27.07.2017 ним повернуто за накладною №4842 ТОВ "Ласунка" товару на суму 9549,75 грн. та 17.03.2016 повернуто за накладною №920 товару на суму 29652,50 грн. Повернення постачальником коштів за цей товар не було, так як на підставі листів позивача, суми сплачені за ці товари були зараховані в оплату за інший поставлений в липні 2015 року та травні 2016 ТОВ "Ласунка" товар.

Вказує, що станом на 31.07.2015 заборгованість позивача перед ТОВ "Ласунка" за поставлений вже реалізований ним товар становила 1049335,20 грн.

Зазначає, що станом на 17.03.2016 заборгованість позивача перед ТОВ "Ласунка" за поставлений вже реалізований ним товар становила 2419524,40 грн.

31.03.2015 за накладною №4528 позивачем повернуто ПАТ "Львівський Холодокомбінат" товару на суму 2810,15 грн., 06.06.2016 за накладною №15159, позивачем повернуто ПАТ "Львівський Холодокомбінат" товару на суму 16719,10 грн., 10.06.2015 за накладною №16713 повернуто ПАТ "Львівський Холодокомбінат" товару на суму 11608,55 грн., 16.06.2015 за накладними №18552 та №18553 позивачем повернуто ПАТ "Львівський Холодокомбінат" товару на загальну суму 22669,75 грн. Повернення постачальником коштів за цей товар не було, так як на підставі листів позивача, суми сплачені за ці товари були зараховані в оплату за інший поставлений в березні та черні 2015 року ПАТ "Львівський Холодокомбінат" товар.

Вказує, що станом на 31.03.2015 заборгованість позивача перед ПАТ "Львівський Холодокомбінат" за поставлений вже реалізований ним товар становила 1262829,20 грн. Станом на 30.06.2015 заборгованість позивача перед ПАТ "Львівський Холодокомбінат" за поставлений вже реалізований ним товар становила 3139398,98 грн.

15.02.2016 за накладною №14300 позивачем повернуто ТОВ "Санта-Україна" товару на суму 1617,60 грн. Постачальник ТОВ "Санта-Україна" коштів за цей товар не повертав, оплата була зарахована за інший поставлений товар.

Позивач вказує, що станом на 15.02.2016 його заборгованість перед ТОВ "Санта-Україна" за поставлений та вже реалізований товар становила 343103,88 грн.

28.03.2016 позивач вказує що ним повернуто за накладною №20929 ТДВ "М'ясокомбінат "Ятрань" товару на суму 835,45 грн. Постачальник коштів за вказаний товар не повертав, оплата була зарахована за інший поставлений товар.

Станом на 28.03.20216 заборгованість перед ТДВ "М'ясокомбінат "Ятрань" за поставлений та вже реалізований товар становить 49531,69 грн.

Позивач вважає, що твердження контролюючого органу, викладені в акті перевірки, щодо порушення п. 44.2 ст. 44, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України (далі - ПК України), щодо включення позивачем до суми витрат вартості товарів, які були повернуті постачальникам є безпідставним. Стверджує, що до складу витрат у відповідності до вимог ст. 177 ПК України та Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат вартості товарів, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність правомірно ним на законних підставах включені витрати, що безпосередньо пов'язані з отриманим доходом, а саме суми оплати постачальникам за поставлений та на час оплати реалізований товар.

Позивач в судовому засіданні підтвердив викладені в позовній заяві обставини, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідачів проти позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 заперечили, про що надали письмове заперечення на адміністративний позов.

Вважають, вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області форми "Ф" № від 09.08.2017, яким збільшено суму грошового зобов'язання з єдиного внеску на суму 43564,31 грн. та рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області № від 09.08.2017 про застосування штрафних санкцій за донарахуванням відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовані штрафні санкції в розмірі 7117,86 грн. законними та такими, що винесені на підставі чинного законодавства, у результаті виявлених порушень позивача. А тому просять суд в задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. ст. 69-72 КАС України, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 зареєстрований виконавчим комітетом Кам'янець-Подільської міської ради 23 вересня 2013 року. Взято на облік в контролюючому органі 24.09.2013, станом на 17.04.2017 перебуває на обліку в Кам'янець-Подільській ОДПІ.

У період з 21.03.2017 по 10.04.2017 посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області проведено документальну планову виїзну перевірку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки: НОМЕР_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2016.

За результатами вказаної перевірки складено акт №0377/22-01-13-03/НОМЕР_1 від 18.04.2017 "Про результати документальної планової виїзної перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки: НОМЕР_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2016".

У висновках вищевказаного акта перевірки зафіксовано, що документальною плановою виїзною перевіркою встановлені порушення суб'єктом господарювання:

- пп. "а" п. 176.1 ст. 176, п. 177.10 ст. 177 ПК України, зі змінами та доповненнями та п. 6 Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність затвердженого в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за №1686/24218 - порушено ведення книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему;

- п. 44.1 ст. 44, п. 177.4 ст. 177 ПК України, підприємцем, в періоді, що перевірявся занижено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на суму 77631,35 грн. в 2016 році;

- п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 2 ст. 6 та п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 11 ст. 8, абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", пп. 2 п. 5 розділу ІV Наказу Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, "Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", відповідачем занижено суму єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, що підлягає сплаті до бюджету всього на суму 43564,31 грн., в тому числі в 2015 році - 27614,31 грн., в 2016 році - 15950,00 грн.;

- п. 16-1 підрозділу 10 "Інші перехідні положення"ПК України, відповідачем в періоді, що перевірявся занижено суму податкових зобов'язань з військового збору в розмірі 6469,28 грн.;

- пп. 168.1.2, пп. 168.1.4, п. 168.1 ст. 168, пп. "а" п. 176.2 ст. 176, пп. 1.4, пп. 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, відповідачем несвоєчасно перераховано до відповідного бюджету утриманих сум військового збору з виплачених та/або нарахованих доходів фізичним особам в сумі 2,15 грн., в т.ч. в лютому 2016 року в розмірі 0,47 грн., в березні 2016 в розмірі 1,68 грн.;

- пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п.202.1 ст. 202 ПК України відповідачем несвоєчасно подано до Кам'янець-Подільської ОДПІ податкову декларацію з ПДВ за лютий 2015 року, а саме: граничний термін подання декларації 20.03.2015 року, фактично подано декларацію 21.03.2015 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем винесені: вимога про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області форми "Ф" № від 09.08.2017, якою збільшено суму грошового зобов'язання з єдиного внеску на суму 43564,31 грн. та рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області № від 09.08.2017 про застосування штрафних санкцій за донарахуванням відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовані штрафні санкції в розмірі 7117,86 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до підпункту 20.1.18, 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право: визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов'язань платників податків; застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п. 177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Судом встановлено, що згідно даних податкової декларації про майновий стан та доходи позивача за 2015 рік сума отриманого доходу складає 13460829,41 грн.

Відповідно до даних книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність в графі 4 "Загальна сума отриманого доходу, яка підлягає декларуванню" за 2015 рік відображено дохід в розмірі 47529739,77 грн.

Згідно з даними виписок банку, наданих позивачем під час проведення перевірки, сума отриманого доходу складає 47529739,77 грн.

Судом встановлено, що за результатами проведеної перевірки правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження підприємницької діяльності, працівниками контролюючого органу зроблено висновок про його заниження в 2015 році в сумі 34068910,36 грн.

Суд погоджується з висновками контролюючого органу, що вартість документально підтверджених витрат, пов'язаних зі здійсненням господарської діяльності за 2015 рік становить 47259690,05 грн. Згідно даних податкової декларації про майновий стан та доходи позивача за 2015 рік сума витрат, пов'язаних зі здійсненням діяльності, відображених у додатку Ф4 складає 13190779,69 грн.

Позивачем протягом періоду, що перевірявся було здійснено повернення товарів постачальникам на суму 95462,85 грн. При цьому, до складу вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік платником включено вартість повернутих товарів в розмірі 32105,55 грн., а саме:

- ПП "Санта-Україна" згідно видаткової накладної від 15.02.2016 №14300 на суму 1617,60 грн.;

- ТОВ "Ласунка" згідно видаткової накладної від 17.03.2016 №920 на суму 29652,50 грн.

- ТДВ "М'ясокомбінат "Ятрань" згідно видаткової накладної від 28.03.2016 №20929 на суму 835,45 грн.

Всього за перевіряємий період позивачем списано товарів, що втратили свою первісну якість та товарний вигляд, та не підлягають подальшій реалізації покупцям, тобто не можуть бути використані в межах господарської діяльності, на загальну суму 508205,45 грн.

Представниками відповідача доведено, що до складу вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік, позивачем неправомірно включено вартість списаних товарів, які не підлягають подальшій реалізації покупцям, а також не можуть бути використані в межах господарської діяльності в розмірі 399179,75 грн.

Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних зі здійсненням діяльності, відображених у додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік, встановлено завищення на суму 431285,30 грн., в результаті віднесення до їх складу суми коштів, яка документально не підтверджена використанням в межах господарської діяльності позивача.

Перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу відображеного в додатку Ф4 (з 01.01.2016 додатку Ф2) до податкової декларації про майновий стан і доходи , встановленого його заниження на суму 431285,30 грн. в 2016 році.

Вказана сума заниженого чистого доходу стала базою для оподаткування податком на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, військовим збором та єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Суд не погоджується з твердженнями позивача стосовно того, що будь-якими нормативно-правовими актами не визначений порядок коригування доходів та витрат минулих періодів та порядок перерахунку доходів та витрат та зменшення податкових зобов'язань, сплачених за минулі періоди, з підстав наведеного нижче.

Відповідно до пп. 16.1.2 та пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Підпунктом 47.1.2 пункту 47.1 статті 47 ПК України визначено, що відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть фізичні особи - платники податків та їх законні чи уповноважені представники у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 54.3 ст. 54 ПК України Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Суд також бере до уваги, що під час проведення контролюючим органом перевірки, позивачу надавалася вимога про надання документів та копій документів від 28.03.2017 №2783/22-01-13-03 із зобов'язанням надати довідку про дебіторську та кредиторську заборгованість станом на початок та кінець періоду, що перевірявся, залишки товарно-матеріальних цінностей у самозайнятої особи станом на початок та кінець перевіряємого періоду, акти взаємозаліків та договори про взаємозаліки, акти звірки взаєморозрахунків з постачальниками та покупцями (у разі наявності), видаткових накладних на повернення товару, розрахунків коригування до податкових накладних.

Представниками відповідача в ході судового розгляду доведено, що під час проведення перевірки та після її завершення та до дня прийняття рішень контролюючим органом за результатами проведеної перевірки, вказані документи позивачем не подавалися.

Відповідно до п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з п. 44.6 ст. 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В той же час згідно з ч. 2 ст. 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його рішень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені під час судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачами доведена правомірність своїх дій, відповідачі діяли у спосіб визначений законом та у межах наданих законом повноважень, а тому підстави для задоволення позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - відсутні.

На підставі ст. 94 КАС України, у зв'язку з відмовою в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, судові витрати не стягуються.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в адміністративному позові фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання недійсними та скасування вимоги і рішення відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 06 листопада 2017 року 13:00

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1