Справа № 357/11458/17
Суддя: Кошель Б. І.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2-а/357/953/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 жовтня 2017 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. , розглянувши в порядку скороченого провадження в місті Білій Церкві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, третя особа Узинська районна лікарня про визнання дій протиправними та зобов"язати вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із адміністративним позовом до Білоцерківського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, третя особа Узинська районна лікарня про визнання дій протиправними та зобов"язати вчинити дії. Позов мотивований тим, що позивачка у зв`язку із тим, що вислуга років становить більше 26 років, звернулась до Білоцерківського ОУ ПФУ у Київській області із письмовою заявою про призначення їй пенсії на пільгових умовах, однак отримала відмову у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу, яка обґрунтована тим, що основним документом для визначення права на зарахування до спеціального стажу періодів роботи є трудова книжка, згідно записів якої спеціальний стаж ОСОБА_1 на день звернення за призначенням пенсії за вислугу років складає 23 роки 03 місяці 06 днів. Період роботи з 17.02.1997 року по 29.02.2000 року на посаді 0,5 ставки дезінфектора та на 0,5 ставки медсестри зубопротезної лабораторії Білоцерківським ОУ ПФУ у Київській області не зараховано до спеціального стажу, оскільки позивачка працювала за сумісництвом, а до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років зараховується час роботи згідно Постанови КМУ від 04.11.1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту. А тому, не погоджуючись із вказаною відмовою, позивачка просила суд визнати протиправними дії Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови їй у призначенні пенсії за вислугу років на пільгових умовах та зобов`язати призначити та виплатити пенсію за вислугу на пільгових умовах на підставі п. «е» ст.. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з 08.02.2017 року.
Відповідач направив до суду письмові заперечення на позов, просив відмовити в задоволенні позову, а тому суд на підставі ч.5 ст. 183-2 КАС України вважає за можливе розглянути дану справу.
Суд, вивчивши надані відповідачем Білоцерківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області заперечення на позов, прийшов до висновку про можливість ухвалення у справі законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, а тому на підставі ст. 183-2 КАС України справа розглянута в порядку скороченого провадження.
Суд, оглянувши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що з 01.09.1981 року по 02.07.1983 року позивачка навчалась у Київському медичному училищі №4, після закінчення навчання їй було присвоєно кваліфікацію медична сестра загального профілю та прийнято на роботу у Київську лікарню №12 на посаду медсестри травматологічного відділення, де працювала до 01.10.1983 року. 07.03.1984 року була прийнята на роботу у Другу Житомирську обласну психлікарню на посаду медсестри 7-го відділення, де працювала до 13.12.1985 року. В подальшому 07.12.1989 року була прийнята на роботу в дитячий садок №23 в/ч 62400 на посаду помічника вихователя, 05.06.1990 року її було переведено на посаду вихователя вище вказаного дитячого садка. З 16.11.1993 року позивачка працювала Узинській районній лікарні на посаді 0,5 ставки медичної сестри Іванівського терапевтичного відділення, а з 01.04.1994 року переведена на посаду 0,5 ставки медсестри зубопротезного кабінету Узинської районної лікарні. 17.02.1997 року її було зараховано на посаду 0,5 ставки дезінфектора стаціонару Узинської районної лікарні. 01.03.2000 року переведена на посаду 1,0 ставки медсестри зубопротезної лабораторії Узинської районної лікарні, а 07.02.2017 року позивачку було звільнено з посади медсестри зубопротезної лабораторії Узинської районної лікарні за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію за вислугу років.
07.02.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення їй пенсії на пільгових умовах.
Як вбачається із матеріалів справи рішенням Білоцерківського ОУ ПФУ в Київській області № 66/1084 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні даного виду пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу та зазначено, що період роботи з 17.02.1997 року по 29.02.2000 року в Узинській районній лікарні на посаді дезінфектора та одночасно на посаді медсестри зубопротезної лабораторії зарахувати до спеціального стажу немає можливості, оскільки до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховується час роботи на зазначених у Переліку посадах у відповідних закладах і установах, якщо це є основною роботою, а згідно наказу №18 від 14.02.1997 року слідує, що гр. ОСОБА_1 працювала за основною посадою на 0,5 ставки дезінфектора (яка не передбачена Переліком №909) та за сумісництвом на 0,5 ставки медсестри зубопротезної лабораторії. Робота за сумісництвом не дає права на пенсію за вислугою років.
ОСОБА_1 працювала в Узинській районній лікарні з 16.11.1993 року по 07.02.2017 року на різних посадах, зокрема наказом №18 від 14.02.1997 року остання була зарахована на посаду 0,5 ставки дезінфектора стаціонару, що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_1 .
Згідно відомостей про нарахування заробітної плати з листопада 1993 по січень 1997 в графі «за основною посадою» зазначена посада «медсестра», з лютого 1997 по лютий 2000 року в графі «за основною посадою» зазначено «медсестра, дезінфектор» та з березня 2000 по лютий 2017 в графі «за основною посадою» зазначено «сестра медична» та в графі «за сумісництвом» - «дезінфектор», що підтверджується актом Управління пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області «46 від 28.02.2017 року.
Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» видами державних пенсій є трудові пенсії: за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років.
Згідно п. «а» ст. 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів,- за умови сплати підприємствами та рганізаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Як встановлено у ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. А у ст. 52 вказаного Закону зазначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я та освіти.
Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
Згідно ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Як передбачено ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» основне місце роботи - місце роботи, де працівник працює на підставі укладеного трудового договору, де знаходиться (оформлена) його трудова книжка, до якої вноситься відповідний запис про роботу.
Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Пунктом 2 Постанови КМУ від 04.11.1993 року №909 до закладів охорони здоров`я, які дають право на пенсію за вислугу років віднесені Лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги,заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепід служби, Держпраці, Держпродспожив-
служби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно -епідеміологічні заклади, діагностичні центри лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).
Наказом Міністерства охорони здоров`я України N35 від 23.02.93 р. Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.12.1993р. за № 180 «Про оплату праці працівників охорони здоров`я та соціального захисту населення на основі Єдиної тарифної сітки» Додаток N 7 «ТАРИФНІ РОЗРЯДИ СЕРЕДНЬОГО МЕДИЧНОГО ПЕРСОНАЛУ» пункт 4 «Дезінфектори - тарифний розряд 10».
Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 229 від 23.11.93р Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.1993р. за № 198 «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників закладів охорони здоров`я та соціального захисту населення» Глава П. «Тарифні розряди працівників охорони здоров`я» пункт З «ТАРИФНІ РОЗРЯДИ СЕРЕДНЬОГО МЕДИЧНОГО ПЕРСОНАЛУ» підпункт 3.4 «Дезінфектори - тарифний розряд 10».
Наказом Міністерства охорони здоров`я України № N 161/137 від 06.04.2001р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 квітня 2001 р. за N 333/5524 «Про впорядкування та затвердження Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення» пункт 2.3. «Визначення схемних посадових окладів середнього медичного персоналу» підпункт 2.3.4 «Дезінфектори».
Згідно наказу Міністерства охорони здоров`я СРСР від 21.10.1974 року № 990 «Про затвердження переліку вищих і середніх спеціальних навчальних закладів, підготовка і отримання звання в яких дають право займатися медичною та фармацевтичною діяльністю» в пункті 3 «Примітки» зазначено, що особи, які не отримані спеціальної підготовки і звань в середніх спеціальних "Переліку", можуть допускатися до роботи на посадах: медичного реєстратора, дезінфектора, дератизатори, препаратора.
В пункті 5 «Примітки» наказу Міністерства охорони здоров`я СРСР від 13.07.1989 року № 418 «Про затвердження нової редакції Переліку вищих і середніх спеціальних навчальних закладів, підготовка і отримання звання в яких дають право займатися медичною та фармацевтичною діяльністю» зазначено, що Особи, які не отримали спеціальної підготовки і звань в середніх спеціальних навчальних закладах, зазначених у цьому "Переліку", можуть допускатися до роботи на посадах: інсгруктора-дезінфектора, медичного реєстратора, дезінфектора, продавця оптики, молодшого фармацевта, продавця кіоску.
Враховуючи вище викладене, посада «Дезінфектор», на якій працювала позивачка відноситься саме до працівників середнього медичного персоналу.
При цьому, відповідно до Інструкції для посади "Дезінфектор", "ДОВІДНИК кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 78. Охорона здоров`я. (Із змінами, внесеними згідно з наказами Міністерства охорони здоров`я N 131-0 від 18.06.2003 p. N 277 від 25.05.2007 p. N 153 від 21.03.2011 p. N 121 від 14.02.2012 р.)", що затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України 29.03.2002 p. N 117. Погоджений Міністерством праці та соціальної політики України, зазначено, що «Кваліфікаційні вимоги - повна або базова загальна середня освіта, підготовка на курсах або на робочому місці.».
Таким чином, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що позивачем було надано відповідачу всі необхідні дані, що дають підстави для призначення їй пенсії на пільгових умовах, а тому суд приходить до висновку, що відповідачем порушено право позивача на зарахування періоду з 17.02.1997 по 29.02.2000 р. до страхового стажу для призначення пенсії, та призначення їй пенсії на пільгових умовах, а тому порушене право підлягає захисту шляхом задоволення її позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 6, 10, 11, 17, 69, 104, 160, 163, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про пенсійне забезпечення» Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Постановою КМУ від 04.11.1993 року №909 суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Позов задовольнити.
Визнати протиправним відмову Білоцерківського об`єднаного Управління ПФУ Київської області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на пільгових умовах.
Зобов`язати Білоцерківське об`єднане Управління ПФУ Київської області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на пільгових умовах з 08.02.2017 року
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Суддя Б. І. Кошель