Справа № 824/369/17-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 р. м. Чернівці справа № 824/369/17-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.

за участю секретаря судового засідання Бідней О.В.

сторін:

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Хотинської районної державної адміністрації

про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати розпорядження голови Хотинської районної державної адміністрації №24-ОС від 15.05.2017 р. Про призначення ОСОБА_1П. та №27-ОС від 30.05.2017 р. Про звільнення ОСОБА_1П.;

- поновити її на посаді начальника відділу молоді та спорту Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області;

- стягнути з Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що у звязку із припиненням юридичної особи відділу молоді та спорту Хотинської районної державної адміністрації їй було попереджено про наступне вивільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України з пропозицією переведення на інші вакантні посади. Отримавши таке письмове повідомлення від 06.03.2017 р., вона неодноразово в усній формі та в заяві від 15.05.2017 р. повідомляла відповідача, що вона не надає згоду на переведення її на іншу посаду, у звязку з чим просила звільнити її із займаної посади начальника відділу молоді та спорту Хотинської районної державної адміністрації. Вважає, що відповідачем переведено її на посаду начальника відділу молоді та спорту управління освіти районної державної адміністрації без її згоди, а в подальшому незаконно звільнено.

Крім того, позивачка стверджувала, що нею жодні письмові заяви або інші письмові документи з проханням звільнити її зі служби за власним бажанням або з попередженням про розірвання трудового договору на підставі ст. 38 КЗпП України не складались, не підписувались та не подавались відповідачу.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали повністю та посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили суд задовольнити позовні вимоги.

Хотинська районна державна адміністрація Чернівецької області (далі відповідач) подала до суду письмові заперечення проти позову відповідно до яких, вважає позовні вимоги не правомірними та не обґрунтованими, зазначаючи, що оскільки від позивачки не надійшло жодних заяв, враховуючи приписи ст. 43 Закону України "Про державну службу" її було переведено на посаду, яка їй була запропонована в попередженні про звільнення. Відповідач також зазначав, що ініціатива звільнення виходила саме від ОСОБА_1, яка подала відповідну заяву, а тому він діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, просили суд у його задоволенні відмовити та надали пояснення аналогічні викладеним у запереченнях проти позову.

В судовому засіданні допитано свідків працівника Хотинського бюро надання правової допомоги ОСОБА_5, голову Хотинської районної державної адміністрації ОСОБА_6, головного спеціаліста з питань взаємодії з правоохоронними органами та запобігання корупції апарату Хотинської райдержадміністрації ОСОБА_7 та заступника голови Хотинської районної державної адміністрації ОСОБА_8 з питань, які стосуються предмету спору.

Вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 20.04.2005 р. прийняла присягу державного службовця та працювала на різних посадах Хотинської райдержадміністрації, а починаючи з 01.09.2015 р. по 15.05.2017 р. перебувала на посаді начальника відділу молоді та спорту Хотинської райдержадміністрації. Наведена обставина підтверджується записами зробленими в особовій картці та трудовій книжці серії АС № 664098, а також на заперечувалася сторонами в судовому засіданні (Т. 1 а.с. 11, 31-34, 35-37).

З метою оптимізації структури районної державної адміністрації та приведення її до вимог Закону України Про державну службу та постанови Кабінету Міністрів України Про упорядкування структури апарату центральних органів виконавчої влади, їх територіальних підрозділів та місцевих державних адміністрацій від 12.03.2005 р. № 179, 30.05.2016 р. Хотинською районною державною адміністрацією прийнято розпорядження № 231-р Про затвердження структури районної державної адміністрації, пунктом 7 якого в т.ч. утворено юридичну особу публічного права на правах самостійного структурного підрозділу райдержадміністрації - управління освіти, молоді та спорту райдержадміністрації, реорганізувавши його шляхом злиття відділу молоді та спорту райдержадміністрації та управління освіти райдержадміністрації. Пунктами 1 та 14 цього ж розпорядженням затверджено з 01.08.2016 р. структуру та граничну чисельність райдержадміністрації, а також зобов'язано начальників реорганізованих підрозділів вжити необхідних заходів, пов'язаних з реорганізацією відповідної юридичної особи (Т. 1 а.с. 121-123).

31.05.2017 р. відповідач попередив позивачку про право звільнитися 01.08.2016 р. за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Водночас відповідачем запропоновано позивачці посада начальника відділу молоді та спорту управління освіти, молоді та спорту райдержадміністрації із істотними змінами умов праці. З вказаним попередженням позивачку ознайомлено та вручено примірник 31.05.2016 р. (Т. 1 а.с. 195, 218).

Відповідно до розпоряджень Хотинської районної державної адміністрації від 29.07.2016 р. № 335-р, від 29.08.2016 р. № 365-р, від 30.09.2016 р. № 434-р та від 01.12.2016 р. № 537-р, переносилися дати утворення нового органу та дати вивільнення працівників, а саме з 01.08.2016 р. перенесена на 01.09.2016 р., з 01.09.2016 р. на 01.10.2016 р., з 01.10.2016 р. на 01.12.2016 р. та з 01.12.2016 р. на 15.02.2017 р. (Т. 1 а.с. 124, 125, 126, 127).

У зв'язку з наведеним, 29.07.2016 р., 29.08.2016 р., 30.09.2016 р. та 08.12.2016 р. відповідач попереджував позивачку про наступне вивільнення у зв'язку із реорганізацією та запропонував посаду начальника відділу молоді та спорту управління освіти, молоді та спорту райдержадміністрації, а також низку інших посад (Т. 1 а.с. 187, 190, 193, 219, 220, 221, 222).

З матеріалів справи видно, що на підставі подання дисциплінарної комісії районної державної адміністрації від 02.02.2017 р. за невиконання розпорядження голови Хотинською районною державною адміністрацією від 30.05.2017 р. № 231-р Про затвердження структури районної державної адміністрації, накладено на позивачку дисциплінарне стягнення у вигляді догани (Т. 1 а.с. 128, 129-132).

Зі змісту довідки за результатами позапланової перевірки дотримання у Хотинській районній державній адміністрації законодавства про державну службу (за скаргою ОСОБА_1П.) від 28.04.2017 р. видно, що Міжрегіональне управління НАДС у Чернівецькій, Івано-Франківській та Тернопільській областях підтвердило висновок дисциплінарної комісії районної державної адміністрації від 02.02.2017 р. про невиконання позивачкою вимог п. 14 розпорядження голови Хотинською районною державною адміністрацією від 30.05.2017 р. № 231-р Про затвердження структури районної державної адміністрації, в результаті чого неодноразово відтерміновувалася дата утворення управління освіти, молоді та спорту райдержадміністрації (Т. 1 а.с. 133-136).

Як зазначав у письмових запереченнях відповідач, оскільки ліквідація юридичних осіб публічного права відділу молоді та спорту райдержадміністрації та управління освіти райдержадміністрації станом на 15.02.2017 р. не було проведено, 27.02.2017 р. Хотинською районною державною адміністрацією видано розпорядження № 83-р Про втрату чинності п. 7 розпорядження райдержадміністрації від 30.05.2017 р. № 231-р, яким процедура утворення управління освіти, молоді та спорту райдержадміністрації була припинена (Т. 1 а.с. 137).

Згідно п. 1 розпорядження Хотинської районної державної адміністрації № 86-р від 28.02.2017 р. Про припинення юридичної особи - відділу молоді та спорту районної державної адміністрації, шляхом приєднання до управління освіти районної державної адміністрації, припинено діяльність відділу молоді та спорту районної державної адміністрації (із статусом юридичної особи) шляхом приєднання до управління освіти районної державної адміністрації. Установлено, що управління освіти районної державної адміністрації є правонаступником майна, справ, зобов'язань і прав відділу молоді та спорту районної державної адміністрації (п. 2 розпорядження). Пунктом 9 цього ж розпорядження затверджено структуру управління освіти районної державної адміністрації з штатною чисельністю 7 штатних одиниць, в т.ч. начальник управління 1 штатна одиниця; відділ дошкільно, загальної середньої та позашкільної освіти: заступник начальника управління начальник відділу 1 штатна одиниця, головний спеціаліст 2 штатні одиниці; відділ молоді та спорту: начальник відділу 1 штатна одиниця; головний спеціаліст 2 штатні одиниці (Т. 1 а.с. 12-13)

Відповідно до списку працівників, посади яких зазнають змін істотних умов праці у зв'язку з припиненням діяльності юридичної особи - відділу молоді та спорту районної державної адміністрації, шляхом приєднання до управління освіти районної державної адміністрації, що є додатком до розпорядження Хотинської районної державної адміністрації № 68-р від 28.02.2017 р., ОСОБА_1, начальник відділу молоді та спорту районної державної адміністрації включена до вказаного списку (Т. 1 а.с. 14).

У звязку припиненням юридичної особи - відділу молоді та спорту районної державної адміністрації, шляхом приєднання до управління освіти районної державної адміністрації, 06.03.2017 р. відповідачем попереджено позивачку про майбутнє звільнення 15.05.2017 р. за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Водночас відповідачем запропоновано наступні посади: начальника відділу молоді та спорту управління освіти районної державної адміністрації із істотними змінами умов праці; головного спеціаліста відділу молоді та спорту управління освіти районної державної адміністрації; головного спеціаліста відділу культури райдержадміністрації; головного спеціаліста відділу управління персоналом та організаційної роботи апарату райдержадміністрації на період декретної відпустки; головного спеціаліста архівного сектору райдержадміністрації на період декретної відпустки.

З вказаним попередженням позивачку ознайомлено та вручено примірник 06.03.2017 р. (Т. 1 а.с. 15, 55).

Як вказували в судовому засіданні представники відповідача, 60 календарних днів від дати ознайомлення позивачки з попередженням про зміну істотних умов праці сплив 04.05.2017 р. Однак, нею не було вирішено питання щодо подальшого проходження державної служби і жодної письмової заяви з цього приводу до 04.05.2017 р. від неї до райдержадміністрації не надходило.

Оскільки до 15.05.2017 р, тобто до дня визначеного розпорядженням райдержадміністрації від 28.02.2017 р. № 86-р як кінцевий строк проведення ліквідації відділу молоді та спорту райдержадміністрації, позивачка не подала жодної заяви на звільнення з державної служби або переведення на запропоновану посаду, о 12 год. 30 хв. 15.05.2017 р. службовими особами райдержадміністрації, а саме начальником відділу управління персоналом та організації роботи апарату райдержадміністрації ОСОБА_3, начальник відділу фінансово-господарського забезпечення апарату райдержадміністрації ОСОБА_9 та начальник відділу правового забезпечення, документообігу, контролю та доступу до публічної інформації апарату райдержадміністрації ОСОБА_4, розяснили особисто позивачці у її робочому кабінеті зміст п.4 ст. 43 Закону України "Про державну службу" та запропоновували написати відповідну заяву, якщо вона немає бажання продовжувати працювати на запропонованих раніше їй посадах та розяснили наслідки неподання відповідної заяви, за результатами якого складено акт (Т. 1 а.с. 56).

В акті також зафіксовано, що ОСОБА_1 повідомила, що ніякої заяви писати не буде і у неї ще є час думати до кінця робочого дня, тобто до 17 год. 00 хв. До 17 год. 10 хв. 15.05.2017 р. від позивачки не надійшло жодних заяв і головою районної державної адміністрації ОСОБА_6 було підписано розпорядження від 15.05.2017 р. №24-ОС про її призначення на посаду начальника відділу молоді та спорту управління освіти райдержадміністраці.

З акта також вбачається, що вручити їй один примірник розпорядження голови райдержадміністрації від 15.05.2017 р. №24-ОС "Про призначення ОСОБА_1П." не було можливим, у звязку з тим, що робочий день закінчився і позивачки на робочому місці вже не було.

Дослідженням оскаржуваного розпорядження від 15.05.2017 р. № 24-ОС Про призначення ОСОБА_1П. встановлено, що вказаним розпорядженням відповідач визнав позивачку такою, що погодилася на продовження проходження державної служби, у зв'язку з відсутністю від неї заяв, відповідно до п. 4 ст. 43 Закону України Про державну службу та призначено позивачку з 16.05.2017 р. на посаду начальника відділу молоді та спорту управління освіти районної державної адміністрації за переведенням, звільнивши її з посади начальника відділу молоді та спорту районної державної адміністрації відповідно до ст. 32 КЗпП України (Т. 1 а.с. 38, 69).

У зв'язку з прийняттям вказаного розпорядженням, відповідачем в особовій картці позивачки зроблено відповідний запис, зокрема в графі Спосіб просування по службі: (конкурс; стажування; резерв) розділу ІІІ Просування по службі в державному органі 16.05.2017 р. зроблено запис переведення навпроти записів відділ молоді та спорту управління освіти РДА на підставі розпорядження від 15.05.2017 р. №24-ОС (Т. 1 а.с. 31 - 34).

Дослідженням трудової книжки позивачки серії АС № 664098, встановлено, що на сторінці 15 трудової книжки міститься запис № 15 від 16.05.2017 р. Призначена на посаду начальника відділу молоді та спорту управління освіти районної державної адміністрації за переведенням, звільнивши з посади начальника відділу молоді та спорту районної державної адміністрації (ст. 32 КЗпП України) на підставі розпорядження від 15.05.2017 р. №24-ОС (Т. 1 а.с. 35-37).

В наданих до суду поясненнях та в судовому засіданні позивачка вказувала, що 15.05.2017 р. розпочала свій робочий день о 08 год. 00 хв. із участі в апаратній нараді, що проводилася під керуванням голови райдержадміністрації. Після закінчення наради між нею та начальником управління освіти райдержадміністрації ОСОБА_10 було підписано передавальний акт прийому-передавання справ, які пов'язанні з припиненням діяльності юридичної особи - відділу молоді та спорту районної державної адміністрації, шляхом приєднання до управління освіти районної державної адміністрації.

Наведена обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні передавальним актом відділу молоді та спорту Хотинської районної державної адміністрації підписаним ОСОБА_1 та ОСОБА_10, а також членами комісії, який затверджений головою райдержадміністрації ОСОБА_6 без зазначення дати (Т. 2 а.с.5-8).

В ході судового розгляду справи позивачка повідомила, що після обідньої перерви 15.05.2017 р., приблизно о 14 год. 00 хв. до неї в кабінет зайшли начальник відділу управління персоналом та організації роботи апарату райдержадміністрації ОСОБА_3, начальник відділу фінансово-господарського забезпечення апарату райдержадміністрації ОСОБА_9 та начальник відділу правового забезпечення, документообігу, контролю та доступу до публічної інформації апарату райдержадміністрації ОСОБА_4, в присутності яких ОСОБА_3 запропонувала написати заяву про звільнення або переведення на запропоновану посаду.

В судовому засіданні позивачка наполягала, що на вказану пропозицію, вона відмовилася писати будь-яку заяву. В той же час, вона наголосила присутнім, що прийняла рішення не переводитись на іншу посаду, відтак зважаючи на скорочення належної їй посади начальника відділу молоді і спорту райдержадміністрації з 15.05.2017 р. та при відсутності її заяви на переведення на іншу вакантну посаду, відповідач зобов'язаний звільнити її за скороченням штатів.

Враховуючи наведене, 15.05.2017 р. позивачка заповнила декларацію державного службовця, яка подається перед звільненням. Наведена обставина підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, згідно якої видно, що вказана декларація опублікована 15.05.2017 р. о 17 год. 09 хв. (Т.1 а.с. 197). Крім того, показаннями свідка головного спеціаліста з питань взаємодії з правоохоронними органами та запобігання корупції апарату Хотинської райдержадміністрації ОСОБА_7 встановлено, що 15.05.2017 р. в другій половині дня, він в своєму робочому кабінеті на прохання позивачки допомагав заповнити їй декларацію суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави.

Окрім того, під час судового розгляду справи позивачка пояснила та підтверджується показаннями свідка ОСОБА_11, що в другій половині дня 15.05.2017 р. вона звернулася в Хотинське бюро надання правової допомоги до ОСОБА_11 за роз'ясненнями щодо необхідності подання заяви про відмову від запропонованих посад та звільнення у зв'язку із скороченням займаної посади. За наслідками отриманої консультації, як вказувала позивачка, вона написала 15.05.2017 р. заяву на ім'я голови Хотинської райдержадміністрації ОСОБА_6, в якій зазначила, що відмовляється від запропонованих посад у попередженні райдержадміністрації від 06.03.2017 р. № 19-120-02-30.

Із цією заявою 15.05.2017 р. о 16 год. 50 хв., як зазначала позивачка, вона пішла до голови та заступника голови РДА, однак на робочому місці їх не було. На наступний день, 16.05.2017 р. під час очікування позивачки на вході в приміщення керівництво РДА, ОСОБА_3 вручила їх оскаржуване розпорядження № 24-ОС від 15.05.2017 р. яке вона розірвала.

Як видно із матеріалів справи, 16.05.2017 р. посадовими особами відповідача складено акт, який засвідчив факт про те, що о 08.30 год. 16.05.2017 р. при врученні ОСОБА_1 розпорядження від 15.05.2017 р. №24-ОС «Про призначення ОСОБА_1П.», позивачка демонстративно без пояснень розірвала на чотири частини вказане розпорядження (Т. 1 а.с. 57).

Дочекавшись заступника голови райдержадміністрації ОСОБА_8, в її робочому кабінеті позивачка пояснила, що не надавала згоду на переведення на іншу посаду, а тому вважала що має були звільнена у зв'язку із скороченням штатів 15.05.2017 р., про що написала відповідну заяву від 15.05.2017 р. У зв'язку з цим ОСОБА_8І викликала до себе в кабінет ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в присутності яких в заяві від 15.05.2017 р. на вимогу ОСОБА_4 позивачкою було дописано новий абзац наступного змісту: Прошу звільнити мене відповідно до Закону Про державну службу. Вказана обставина не заперечувалася сторонами в судовому засіданні та підтверджується показаннями свідка ОСОБА_8

Дана заява подана позивачкою до райдержадміністрації 16.05.2017 р. та відповідно зареєстрована цього ж дня за вхідним номером № Г-108/2 (Т. 1 а.с. 58).

Дослідженням заяви від 15.05.2017 р. встановлено, що за результатами її розгляду, 17.05.2017 р. головою Хотинської райдержадміністрації ОСОБА_12 проставлена резолюція: ОСОБА_3 звільнити згідно чинного законодавства.

31.05.2017 р. ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу молоді та спорту управління освіти Хотинської районної державної адміністрації за власним бажанням у звязку з поданою заявою, про що винесено розпорядження №27-ос від 30.05.2017 р. (Т. 1 а.с. 20, Т. 2 а.с. 19).

В присутності посадових осіб відповідача, 31.05.2017 р. у телефонному режимі з мобільного номера НОМЕР_1 ОСОБА_1 було повідомлено про видання розпорядження від 30.05.2017 р. №27-ОС "Про звільнення ОСОБА_1П." на підставі її заяви від 15.05.2017 р., про що складено акт. Також ОСОБА_1 запрошено до райдержадміністрації у відділ управління персоналом та організаційної роботи апарату райдержадміністрації для ознайомлення з вищевказаним розпорядженням та отримання трудової книжки (Т.1 а.с. 59).

Крім того, вказане розпорядження направлене позивачці рекомендованим поштовим відправленням з відмітною про вручення, яке отримане останнім 09.06.2017 р. (Т. 1 а.с. 60, 61).

Не погоджуючись із прийнятими розпорядженнями, позивачка звернулася до суду із вказаним позовом.

Судовим розглядом також встановлено, що позивачку листом від 22.05.2017 р. за №9-242-02-30 повідомлено про те, що відносно неї розпочато дисциплінарне провадження по факту демонстративного знищення розпорядження від 15.05.2017 р. №24-ОС "Про призначення ОСОБА_1П.". Вказаний лист отриманий позивачкою 09.06.2017 р., що підтверджується відміткою про вручення рекомендованого поштового відправлення (Т. 1 а.с. 63).

У зв'язку із звільненням позивачки, 19.06.2017 р. розпорядженням Хотинської райдержадміністрації № 287-р, на підставі подання Дисциплінарної комісії райдержадміністрації, закрито дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_1 (Т. 1 а.с. 157, 158).

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначено в Законі України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

До публічної служби у встановлених випадках відноситься державна служба. Так, за змістом ст. 1 Закону №889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Віднесення служби до державної, тобто публічної, можливе, якщо це: професійна діяльність осіб, які її обіймають, здійснюється на основі Конституції, законів та інших нормативно-правових актів, за змістом полягає у виконанні завдань та функцій держави, оплачується з державних коштів.

Суд зазначає, що служба позивача на посадах начальника відділу молоді та спорту Хотинської районної державної адміністрації та начальника відділу молоді та спорту управління освіти Хотинської районної державної адміністрації відноситься до публічної служби, відтак спірні правовідносини сторін підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 83 Закону № 889-VIII встановлено, що державна служба припиняється за ініціативою суб'єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою субєкта призначення є:

1) скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі;

2) встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування;

3) отримання державним службовцем двох підряд негативних оцінок за результатами оцінювання службової діяльності;

4) вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Частиною 3 вказаної статті Закону визначено, що процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю.

Отже, приписами Закону № 889-VIII передбачають можливість поширення на службові відносини трудового законодавства. У зв'язку з цим, суд виходить з того, що при вирішенні публічного спору пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Оскільки норми спеціального закону (Закон № 889-VIII) не регулюють питання вивільнення державних службовців, суд застосовує у спірних правовідносинах норми трудового законодавства.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 51 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Підставами припинення трудового договору згідно з положеннями п. 4 ч.1 ст. 36 КЗпП України є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (статті 45).

Згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (п. 2 ч.1 ст.40 КЗпП України).

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що припинення державної служби за ініціативою субєкта призначення з працівником має супроводжуватися наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених КЗпП України, а також дотриманням установлених вимог при вивільненні працівника (попередження за 2 місяці про наступне вивільнення, врахування переважного права на залишення на роботі, наявність скорочення чисельності або штату працівників, змін в організації виробництва і праці тощо). Ці норми кореспондуються з конституційним правом громадянина на захист від незаконного звільнення (ст. 43 Конституції України).

Судом встановлено, що згідно п. 1 розпорядження Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області № 86-р від 28.02.2017 р. Про припинення юридичної особи - відділу молоді та спорту районної державної адміністрації, шляхом приєднання до управління освіти районної державної адміністрації, припинено діяльність відділу молоді та спорту районної державної адміністрації (із статусом юридичної особи) шляхом приєднання до управління освіти районної державної адміністрації. Установлено, що управління освіти районної державної адміністрації є правонаступником майна, справ, зобов'язань і прав відділу молоді та спорту районної державної адміністрації (п. 2 розпорядження).

Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, 15.05.2017 р. внесено запис за №8001017 про припинення Відділу молоді та спорту Хотинської районної державної адміністрації (Т. 1 а.с. 64-68).

Сторонами не заперечувалося, що 06.03.2017 р. позивачку попереджено про майбутнє звільнення 15.05.2017 р. за п. 1 ст. 40 КЗпП України та запропоновано вакантні посади для можливого переведення.

Як вбачається із матеріалів справи, у звязку із припиненням відділу молоді та спорту районної державної адміністрації шляхом приєднання до управління освіти та у звязку з відсутністю від позивачки заяви на продовження державної служби, 15.05.2017 р. Хотинською районною державною адміністрацією винесено оскаржуване розпорядження № 24-ОС про призначення 16.05.2017 р. ОСОБА_1 на посаду начальника відділу молоді та спорту управління освіти районної державної адміністрації за переведенням звільнивши її з посади начальника молоді та спорту районної державної адміністрації.

Порядок переведення державних службовців, а також продовження проходження державної служби державним службовцем у разі зміни істотних умов державної служби врегульовано ст. ст. 41 та 43 Закону № 889-VIII.

Так, згідно 41 Закону № 889-VIII державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійної компетентності може бути переведений без обов'язкового проведення конкурсу: 1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби; 2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

Державний службовець, призначений на посаду без конкурсу, не може бути переведений на вищу посаду державної служби без проведення конкурсу. Переведення здійснюється лише за згодою державного службовця.

Отже, на думку суду, відповідач без згоди позивачки не міг перевести її на іншу посаду.

Підставами для зміни істотних умов державної служби є: 1) ліквідація або реорганізація державного органу; 2) зменшення фонду оплати праці державного органу; 3) скорочення чисельності або штату працівників у зв'язку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу (ч. 1 ст. 43 Закону № 889-VIII).

Відповідно до ч. 2 - 4 ст. 43 Закону № 889-VIII не вважається зміною істотних умов державної служби зміна назви структурного підрозділу державного органу або посади, не пов'язана із зміною функцій державного органу та основних посадових обов'язків. Зміною істотних умов державної служби вважається зміна: 1) належності посади державної служби до певної категорії посад; 2) основних посадових обов'язків; 3) умов (системи та розмірів) оплати праці або соціально-побутового забезпечення; 4) режиму служби, встановлення або скасування неповного робочого часу; 5) місця розташування державного органу (в разі його переміщення до іншого населеного пункту).

Про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.

У разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв'язку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 цього Закону або заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду не пізніш як за 60 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби.

Якщо протягом 60 календарних днів з дня ознайомлення державного службовця з повідомленням про зміну істотних умов служби від нього не надійшли заяви, зазначені в абзаці другому цієї частини, державний службовець вважається таким, що погодився на продовження проходження державної служби.

У разі незгоди державного службовця із зміною істотних умов державної служби він має право оскаржити відповідне рішення в порядку, визначеному статтею 11 цього Закону.

На переконання суду, доказами про відмову від продовження проходження державної служби у зв'язку із зміною істотних умов державної служби є не тільки письмова заява працівника, в якій він вказує про небажання продовжувати свою роботу, а й усна заява, та інші дані, які свідчать про це.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується показаннями свідків ОСОБА_6 ОСОБА_8, що позивачка після отримання попередження, в березні 2017 р. усно доводила до відома голови Хотинської райдержадміністрації ОСОБА_6 та заступника голови Хотинської райдержадміністрації ОСОБА_8, що вона немає наміру переводитись на посади в інших структурних підрозділах та відмовилась продовжувати проходження державної служби у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Таким чином, оскільки позивачка не виявила бажання на продовження проходження державної служби у звязку із зміною істотних умов державної служби в Хотинській державній адміністрації, вона підлягала звільненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VIII, п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржуване розпорядження Хотинської районної державної адміністрації №24-ОС від 15.05.2017 р. Про призначення ОСОБА_1П. є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно вимог позивачки про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Хотинської районної державної адміністрації №27-ОС від 30.05.2017 р. Про звільнення ОСОБА_1П., поновлення її на посаді начальника відділу молоді та спорту Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Як видно із оскаржуваного розпорядження №27-ОС від 30.05.2017 р. Про звільнення ОСОБА_1П., відповідач при прийнятті вказаного розпорядження керувався ст. 86 Закону України Про державну службу та ст. 38 КЗпП України.

Так, згідно положень ст. 86 Закону № 889-VIII державний службовець має право звільнитися зі служби за власним бажанням, попередивши про це суб'єкта призначення у письмовій формі не пізніш як за 14 календарних днів до дня звільнення. Державний службовець може бути звільнений до закінчення двотижневого строку, передбаченого частиною першою цієї статті, в інший строк за взаємною домовленістю із суб'єктом призначення, якщо таке звільнення не перешкоджатиме належному виконанню обов'язків державним органом. Суб'єкт призначення зобов'язаний звільнити державного службовця у строк, визначений у поданій ним заяві, у випадках, передбачених законодавством про працю.

Відповідно до ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Дослідженням заяви про звільнення встановлено, що вона написана та підписана власноручно позивачкою 15.05.2017 р. на імя голови Хотинської РДА ОСОБА_6 Зі змісту вказаної заяви вбачається, що вона містить два абзаци: перший Я, ОСОБА_1 начальник відділу молоді та спорту райдержадміністрації відмовляюся від запропонованих посад у попередженні райдержадміністрації від 06.03.2017 р. № 19-120-02-30. Другий абзац заяви, як встановлено судовим розглядом дописано позивачкою 16.05.2017 р. на вимогу працівника відповідача, наступного змісту: Прошу звільнити мене відповідно до Закону Про державну службу.

На вказаній заяві 17.05.2017 р. головою Хотинської райдержадміністрації ОСОБА_12 проставлена резолюція: ОСОБА_3 звільнити згідно чинного законодавства.

При цьому, суд звертає увагу на те, що в заяві про звільнення та під час судового розгляду позивачка вказувала, що вона просила звільнити її з посади начальника відділу молоді та спорту райдержадміністрації, у зв'язку з відмовою від запропонованих посад у попередженні райдержадміністрації від 06.03.2017 р.

Разом з тим, як вбачається із оскаржуваного розпорядження № 27-ОС від 30.05.2017 р., позивачку звільнено на підставі п. 1 ст. 38 КЗпП України, ст. 86 Закону № 889-VIII.

Таким чином, Хотинською районною державною адміністрацією фактично самостійно змінено визначену позивачкою підставу звільнення з роботи, що є порушенням вимог КЗпП України та Закону України "Про державну службу".

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20.02.2013 р. справа №6-157цс12.

Враховуючи, що відповідачем фактично змінено визначену ОСОБА_1 підставу звільнення, а також протиправність переведення її на посаду начальника відділу молоді та спорту управління освіти Хотинської районної державної адміністрації, суд приходить до висновку, що часткове задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування розпорядження Хотинської районної державної адміністрації №27-ОС від 30.05.2017 р. Про звільнення ОСОБА_1П. в частині формулювання підстав звільнення та дати звільнення позивачки, виходячи з такого.

Пунктом 3 ст. 235 КЗпП України передбачено, що у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Пленум Верховного Суду України в п. 18 постанови Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 р. № 9, роз'яснив, що якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю.

Частиною 3 ст. 40 КЗпП України визначено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів №9 від 06.11.1992 р. правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч. 3 ст. 40 КЗпП України) стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП України, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачка з 16.05.2017 р. по 25.05.2017 р. перебувала на амбулаторному та з 26.05.2017 р. по 09.06.2017 р. стаціонарному лікуванні в Хотинській центральній лікарні, що підтверджується листками непрацездатності від 16.05.2017 р. серії АГФ №114783 та від 09.06.2017 р. серії АГГ №969435 (а.с. 17, 19).

Враховуючи встановлені по справі обставини та наведені норми права, а також те, що в оскаржуваному розпорядженні № 27-ОС від 30.05.2017 р. відповідачем наведена неправильна юридична кваліфікація підстав і дати звільнення позивачки та з огляду на відсутність законних підстав для її поновлення на посаді, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування розпорядження Хотинської районної державної адміністрації №27-ОС від 30.05.2017 р. Про звільнення ОСОБА_1П. в частині формулювання підстав та дати звільнення ОСОБА_1 звільнити 31.05.2017 р. з посади начальника відділу молоді та спорту управління освіти районної державної адміністрації за власним бажанням, у зв'язку з поданою заявою, відповідно до ст. 86 Закону України Про державну службу, п. 1 ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять (ч. 2 ст. 11 КАС України).

Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Із змісту вказаних норм вбачається, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин у випадку, якщо своїми незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю суб'єкт владних повноважень порушує такі права, свободи та інтереси осіб. Приблизний перелік способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві встановлено ч. 2 ст. 162 КАС України. При цьому адміністративний суд може застосувати інший спосіб захисту права, який би гарантував захист прав, свобод та інтересів осіб. Критерієм обрання способу захисту порушеного права є те, що він з урахуванням особливостей спірних відносин повинен бути спрямований на реальне відновлення порушених прав позивача.

Враховуючи вищевикладене, з метою захисту порушених трудових прав позивачки, виходячи з принципу правової визначеності у спірних правовідносинах, суд зобовязує Хотинську районну державну адміністрацію внести зміни до розпорядження Хотинської районної державної адміністрації №27-ОС від 30.05.2017 р. Про звільнення ОСОБА_1П., якими: змінити формулювання підстав та дати звільнення ОСОБА_1 з звільнити 31.05.2017 р. з посади начальника відділу молоді та спорту управління освіти районної державної адміністрації за власним бажанням, у зв'язку з поданою заявою, відповідно до ст. 86 Закону України Про державну службу, п. 1 ст. 38 КЗпП України на звільнити з посади начальника відділу молоді та спорту районної державної адміністрації, у зв'язку з припиненням юридичної особи - відділу молоді та спорту районної державної адміністрації, шляхом приєднання до управління освіти районної державної адміністрації, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України Про державну службу, п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Вважати датою звільнення ОСОБА_1 перший робочий день після виходу її з лікарняного.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги позивачки щодо поновлення її на посаді начальника відділу молоді та спорту Хотинської райдержадміністрації та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки судовим розглядом встановлено, що позивачка не бажала продовжувати проходження державної служби у звязку із зміною істотних умов державної служби в Хотинській державній адміністрації.

В той же час, суд розяснює, що згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 87 Закону № 889-VIII встановлено, що у разі звільнення з державної служби на підставі пункту 1 частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі середньої місячної заробітної плати.

Згідно ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

У відповідності до п.п. 2.3 п. 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 р. за № 110, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.

Оскільки, постанова суду вимагає вчинення певний дій, суд вважає за необхідне встановити Хотинській районній державній адміністрації десятиденний строк з дати набрання постановою законної сили для подання звіту про виконання судового рішення та попередити про можливість застосування заходів, передбачених ч. 2 ст. 267 КАС України.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність прийняття оскаржуваних розпоряджень, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню частково з підстав, які зазначено вище.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що за подання позовної вимоги про визнання протиправним та скасування оскаржуваного розпорядження № 24-ОС від 15.05.2017 р., позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0.795256999.1 від 27.06.2017 р.

Таким чином, суд присуджує на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) у сумі 640,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Хотинської районної державної адміністрації.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 70-72, 86, 158, 160 - 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Хотинської районної державної адміністрації №24-ОС від 15.05.2017 р. Про призначення ОСОБА_1П..

3. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Хотинської районної державної адміністрації №27-ОС від 30.05.2017 р. Про звільнення ОСОБА_1П. в частині:

- формулювання підстав та дати звільнення ОСОБА_1 звільнити 31 травня 2017 року з посади начальника відділу молоді та спорту управління освіти районної державної адміністрації за власним бажанням, у зв'язку з поданою заявою, відповідно до ст. 86 Закону України Про державну службу, п. 1 ст. 38 КЗпП України.

4. Зобовязати Хотинську районну державну адміністрацію внести зміни до розпорядження Хотинської районної державної адміністрації №27-ОС від 30.05.2017 р. Про звільнення ОСОБА_1П., якими:

- змінити формулювання підстав та дати звільнення ОСОБА_1 з звільнити 31 травня 2017 року з посади начальника відділу молоді та спорту управління освіти районної державної адміністрації за власним бажанням, у зв'язку з поданою заявою, відповідно до ст. 86 Закону України Про державну службу, п. 1 ст. 38 КЗпП України на звільнити з посади начальника відділу молоді та спорту районної державної адміністрації, у зв'язку з припиненням юридичної особи - відділу молоді та спорту районної державної адміністрації, шляхом приєднання до управління освіти районної державної адміністрації, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України Про державну службу, п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Вважати датою звільнення ОСОБА_1 перший робочий день після виходу її з лікарняного.

5. Зобов'язати Хотинську районну державну адміністрацію подати безпосередньо до канцелярії Чернівецького окружного адміністративного суду у десятиденний строк з дати набрання постановою законної сили звіт про виконання судового рішення.

6. Попередити Хотинську районну державну адміністрацію про можливість застосування заходів, передбачених ч. 2 ст. 267 КАС України.

7. Стягнути з Хотинської районної державної адміністрації за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 640,00 грн.

8. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно ст. 254 КАС України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.К. Левицький

Постанова в повному обсязі складена 31 жовтня 2017 р.