Справа № 804/4189/17
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2017 р. Справа № 804/4189/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: судді Дєєва М.В., при секретарі судового засідання - Сергієнко В.Ю., за участю представників: позивача - Тиховліс В.Р., представника відповідача - Дроздюк А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті»
до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби
про визнання протиправним та скасування наказу,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасувати наказ СДПІ з обслуговування великих платників податків у м.Дніпропетровську № 5 від 28.08.2016 року.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що Дніпропетровським управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби протиправно видано наказ № 5 від 28.08.2016 року «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Трейд Коммодіті». Зазначений наказ вважає протиправними та таким, що підлягає скасуванню, оскільки він був прийнятий всупереч нормам діючого законодавства. З огляду на вищевикладене, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечував посилаючись при цьому на письмові заперечення надані суду, у яких зазначено, що відповідачем було винесено наказ про проведення фактичної перевірки, відповідач вважає оскаржуваний наказ правомірним, та таким, що винесено відповідно до вимог діючого законодавства, у зв'язку з чим, підстави для його скасування відсутні.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» перебуває на обліку, як платник податків в Дніпропетровському управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.
19.03.2016 року позивачем було подано до СДПІ з ОВП у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС, Акт інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 1 березня 2016 року.
Судом встановлено, що 28.08.2016 року відповідно до пп.80.2.5 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України на підставі абз.3 п.9 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідних положень» Податкового кодексу України, Дніпропетровським управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби прийнято наказ №5 "Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Трейд Коммодіті» терміном 10 робочих днів.
На підставі наказу від 28.08.2016 року №5 та направлення на перевірку №427/28-0150 та 427/28-01-50 від 29.08.2016 року посадовими особами Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби було здійснено вихід на перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті».
З 31.08.2016 р. по 14.09.2016 р. на підставі проведена фактична перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті», відповідно до якої перевірено акт інвентаризації обсягів залишку пального, поданого відповідно до абзацу третього п. 9 підрозділу 5 розділу ХХ Податкового кодексу.
За результатами зазначеної перевірки складено Акт перевірки від 15.09.2016 р. № 0026/28/01/14/30536344 «Про результати фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД КОММОДІТІ» даних акту інвентаризації обсягів залишку пального, поданого відповідно до п.9 підрозділу 5 розділу ХХ Податкового кодексу України щодо відповідності обсягів пального, зазначених в акті інвентаризації, фактичним даним та/або даних бухгалтерського обліку».
Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України).
Особливості проведення фактичної перевірки визначено ст.80 ПК України.
Відповідно до п.80.1 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Згідно пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Відповідно до пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Судом встановлено, що перевірка проводилась саме щодо даних акту інвентаризації залишку пального поданого позивачем. Відповідно до п.9 підрозділу 5 Перехідних положень Податкового кодексу України протягом 20 календарних днів, починаючи з 1 березня 2016 року, платник податку зобов'язаний подати контролюючому органу акт проведення інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 1 березня 2016 року із зазначенням адрес об'єктів, на яких зберігаються відповідні обсяги залишків пального, перелік резервуарів, в яких зберігаються обсяги залишку пального, їх технічних параметрів (фізична місткість, що відповідає технічним паспортам), правовстановлюючих документів на відповідні об'єкти та документів, що засвідчують правові підстави експлуатації таких об'єктів. Зазначені у такому акті інвентаризації обсяги залишку пального контролюючий орган враховує у формулі, визначеній пунктом 232.3 статті 232 цього Кодексу, як обсяг, на який платник податку має право зареєструвати акцизні накладні та/або розрахунки коригування в системі електронного адміністрування реалізації пального.
Таким чином, відповідач відповідно до вимог зазначених правових норм Перехідних положень Податкового кодексу, на виконання покладених на контролюючі органи функцій, спірним наказом призначив відповідну фактичну перевірку щодо дотримання вимог торгівлі підакцизними товарами, зокрема, пальним.
Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п.80.5 ст.80 ПК України).
Відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів.
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.
З аналізу даних правових норм слідує, що у посадової особи контролюючого органу виникає право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених Податковим кодексом України, направлення на проведення перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення.
Судом встановлено, що до початку проведення фактичної перевірки оскаржуваний наказ та направлення на проведення перевірки вручено під розписку особисто директору ТОВ «ТРЕЙД КОММОДІТІ»
Тобто, службові особи контролюючого органу були допущені до перевірки, при цьому зауважень до наказу в момент вручення не було.
Суд зазначає, що згідно з правовою позицією Верховного Суду України, що наведена у постанові від 24.12.2010 у справі №21-25а10, платник податку який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковим органом.
Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе.
Відповідно до п.86.1 ст.86 ПК України результати перевірок оформляються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності), у разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.
У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов'язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.
Складений за результатами проведеної перевірки акт є носієм доказової інформації, яка в подальшому має використовуватись контролюючим органом для прийняття рішення щодо визначення платнику податків грошових зобов'язань. Акт перевірки складається посадовими особами контролюючого органу, позаяк це є їх службовою діяльністю на виконання посадових обов'язків із збирання доказової інформації щодо дотримання платником податків податкової дисципліни, та не містить волевиявлення самого органу щодо виявлених посадовими особами фактів.
Крім того, судом встановлено, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД КОММОДІТІ" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування акту, зобов'язання вчинити певні дії було визнано, що перевірка була проведена законно, встановлені порушення встановлені відповідно до вимог чинного законодавства. Дана постанова набрала законної сили - 15.06.2017 року.
Відповідно до частини 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на вищевикладене, суд вважає правомірними дії податкового органу в спірних правовідносинах, оскільки останній, отримавши податкову інформацію, що свідчить про можливі порушення законодавства платником податків мав правову підставу для прийняття оскаржуваного наказу та здійснив дії по його прийняттю відповідно до вимог законодавства.
Керуючись ст.ст. 71, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД КОММОДІТІ» - відмовити.
Скасувати заходи забезпечення адміністративного позову застосовані згідно ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2017 року.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови складено 10.10.2017 року.

Суддя М.В. Дєєв