Справа № 562/1888/17
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Мичка І.М.
Суддя-доповідач:Шевчук С.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"06" листопада 2017 р. Справа № 562/1888/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Бучик А.Ю.

Мацького Є.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від "11" вересня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, в якому, з урахуванням клопотання про уточнення позовних, вимог просив зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок та виплату пенсії за віком шляхом підвищення її до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, враховуючи, що розмір нарахованої та виплаченої йому пенсії з дати перерахунку та надалі, не може бути нижчим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 11.09.2017 року позов задоволено.

Зобов'язано Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області провести ОСОБА_3 перерахунок та виплату пенсії за віком шляхом підвищення її до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність починаючи з 21.10.2016, врахувавши, що розмір нарахованої та виплаченої пенсії ОСОБА_3, з дати перерахунку та надалі, не може бути нижчим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Не погоджуючись з постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та прийняти нову про відмову у задоволені позову.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 195 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 17.06.2013 року перебуває на обліку в Рівненському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

21 квітня 2017 року позивач звернувся до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про проведення перерахунку його пенсійної виплати з 01 вересня 2015 року, з 01 травня 2016 року та з 01 грудня 2016 року у зв'язку зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, оскільки розмір його пенсії становить 949 грн.

Листом від 28 квітня 2017 року за № Б-08 відповідач у проведенні перерахунку пенсії відмовив, мотивуючи тим, що пенсія обчислена пропорційно наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком. Оскільки розмір пенсії не досягає 949 грн., то відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 року №265 надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, тому загальний розмір пенсії складає 949 грн.

Вважаючи таку відмову протиправною, оскільки розмір пенсійних виплат, які проводяться, є меншим, ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, визначений законом, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, ігноруючи норми Конституції України та практику Європейського Суду з прав людини в аналогічних справах та не здійснюючи підвищення пенсії, порушив право позивача на отримання пенсії в розмірі не нижчому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлений законом.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з вказаними висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 станом на час призначення пенсії мав страховий стаж 15 років 7 місяців 25 днів, а тому пенсія за віком встановлена позивачу в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265 у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949,00 грн., таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

У зв'язку з тим, що розмір пенсії ОСОБА_3, не досягав 949,00 грн., то відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265 йому надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

Таким чином, загальний розмір пенсії за віком, яку отримує позивач складає 949,00 грн.

Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку, що позивач має право на щомісячне отримання пенсійних виплат у розмірі не нижчому, ніж встановлений Законом розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, однак не звернув уваги на положення ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за яким, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом для чоловіків наявності у них 35 років страхового стажу.

Позивач маючи страховий стаж лише 15 років 7 місяців 25 днів не має права на отримання мінімального розміру пенсії, а тому і підвищення прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність згідно Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік», Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" та Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік" не впливають на розмір її пенсії та не є підставою для перерахунку.

Колегія суддів враховує посилання суду першої інстанції на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" та "Петриченко проти України", зазначаючи при цьому, що в зазначених рішеннях визнано порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв'язку з тим, що у цій справі національні суди не розглянули доводи заявників з прямим посиланням на статтю 46 Конституції України про те, що розмір їх пенсії був нижчим від встановленого у відповідний час прожиткового мінімуму, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Норми частини третьої статті 46 Конституції України, якими передбачено право громадянина на соціальний захист слід застосовувати у системному зв'язку з положеннями статті 92 Конституції України, яка є імперативною та прямо передбачає, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Крім того, застосування цієї норми можливе, за умови, якщо пенсія, інші види соціальних виплат та допомога є основним джерелом існування громадянина.

Отже, враховуючи системний аналіз норм колегія суддів зазначає, що посилання суду першої інстанції на рішення суду ЄСПЛ є безпідставним, оскільки вказаними рішеннями ЄСПЛ встановив порушення ст.6 Конвенції, що стосується мотивування судового рішення, під час якого суд повинен надати відповідь на головні аргументи сторін.

Одночасно суд апеляційної інстанції зазначає, що з огляду на субсидіарну роль Європейського суду з прав людини, останній у цитованих судом першої інстанції рішеннях не встановлював права осіб, що знаходяться під юрисдикцією України, на пенсію в розмірі не нижче прожиткового мінімуму.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції вирішуючи спір, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволені позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області задовольнити, постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від "11" вересня 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_3 у задоволені позову до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про перерахунок пенсії.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: А.Ю.Бучик

Є.М. Мацький

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області вул.Яворницького,34,м.Рівне,33001

4-третій особі: - ,