Справа № 804/2456/17
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2017 р. Справа № 804/2456/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТулянцевої І.В.
при секретаріБаришніковій Д.Г.
позивача представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 Борисенко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому із врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просить:
- визнати противоправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 905 від 09.03.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника сектора розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами ВКП Кам'янського ВП майора поліції ОСОБА_3.» в частині накладення дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 101 о/с від 20.03.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника сектора розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами ВКП Кам'янського ВП майора поліції ОСОБА_3.» в частині накладення на ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції;
- поновити ОСОБА_3 на службі в поліції на посаді начальника сектору розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Кам'янського відділу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_3 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 21.03.2017 року по дату поновлення на посаді;
- допустити до негайного виконання постанову в частині поновлення майора поліції ОСОБА_3 на посаді начальника сектору розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Кам'янського відділу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 20.03.2017 року № 101 о/с його звільнено зі служби за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з посади начальника сектора розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції з 21 березня 2017 року. Позивач вважає своє звільнення незаконним з огляду на те, що підставою для звільнення став наказ від 09.03.2017 року № 905 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким його за порушення службової дисципліни, вимог ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п.1. ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, абзацу 1, 2 пункту 1 розділу II пункту 3 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, що виразилось у керуванні 24.02.2017 році транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння, накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Зазначає, що його звільнення здійснено передчасно, оскільки не було рішення суду про визнання позивача винним у скоєнні адміністративного правопорушення. Крім того, 30.03.2017 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська справу про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, а тому, накази № 905 від 09.03.2017 року та №101 о/с від 20.03.2017 року підлягають скасуванню, а позивач - поновленню на роботі.
У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі із викладених обставин.
Відповідач - Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області проти позову заперечував, надав до суду письмові заперечення, які приєднані до матеріалів справи. Представник відповідача суду пояснив, що підставою видання наказу про звільнення ОСОБА_3 зі служби став наказ від 09.03.2017 року № 905, яким на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Підставою видання наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції став висновок службового розслідування від 09.03.2017 року за фактом складання 24.02.2017 року протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №280378 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно начальника сектору розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами ВКП Кам'янського ВП майора поліції ОСОБА_3, яким встановлено, що позивач з ознаками алкогольного сп'яніння керував транспортним засобом. Встановлений факт свідчить про скоєння позивачем дисциплінарного проступку, що було визначальним для вирішення питання щодо виду дисциплінарного стягнення, яке накладено на ОСОБА_3 За викладених обставин відповідач вважає, що звільнення ОСОБА_3 проведено з дотриманням норм діючого законодавства і підстав для скасування наказів та поновлення його на посаді, немає.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Позивач перебував на службі в органах внутрішніх справ України з 01.08.1997 року, а на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №1 о/с від 07.11.2015 року був прийнятий на службу в Національну поліцію України на посаду начальника сектору розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Кам'янського відділу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
24 лютого 2017 року близько 22:00 год. ОСОБА_3 у зв'язку із службовою необхідністю був викликаний керівництвом Кам'янського відділу поліції на роботу. На виконання вимоги керівництва він на особистому автомобілі НОМЕР_1 вирушив від місця мешкання до адміністративної будівлі Кам'янського відділу поліції. Близько 22:35 год. біля будинку № 64 по проспекту Аношкіна в м. Кам'янському позивач був зупинений працівниками поліції з нагляду за дорожнім рухом, які попросили надати їм для перевірки посвідчення водія та технічний паспорт на автомобіль, що він і зробив.
На прохання працівників поліції, оскільки на їх погляд від нього був чутний запах алкоголю, позивач пройшов процедуру перевірки на стан сп'яніння на спеціальному технічному засобі - алкотестері, однак у зв'язку із тим, що пристрій не показав результату (не було видано чек з показниками стану сп'яніння), погодився пройти медичний огляд в лікарні.
Близько 22:30 год. 24.02.2017 року ОСОБА_3 в супроводі працівників поліції ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 прибув в Комунальний заклад «Кам'янска міська лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради, де позивач попросив надати йому можливість поспілкуватись з адвокатом і після цього погоджувався пройти медичний огляд.
У зв'язку із тим, що ОСОБА_3 медичний огляд в лікарні не пройшов, молодшим інспектором взводу супроводження Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції ОСОБА_6 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 280378 від 24.02.2017 року, в якому відображено, що 24.02.2017 року о 22:15 год. в м. Кам'янське по пр. Аношкіна водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах з порожнини рота). Водій у присутності двох свідків в міській лікарні КЗ «КМЛ №1» ДОР відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП).
З метою повної і всебічної перевірки обставин вищевказаної події на підставі статті 14 та статті 17 Дисциплінарного статуту, статті 70 Закону України «Про національну поліцію», пунктів 2.5, 2.6, 7.1, 7.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року №230, наказом ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області від 27.02.2017 року №760 було призначено службове розслідування за фактом складання 24.02.2017 року протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 280378 за частиною 1 статті 130 КУпАП відносно начальника сектору розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами ВКП Кам'янського ВП майора поліції ОСОБА_3
Згідно з висновками, встановленими за результатами службового розслідування від 09.03.2017 року, затвердженого начальником Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області генералом поліції третього рангу ОСОБА_9, відомості щодо складання 24.02.2017 року протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 280378 за частиною 1 статті 130 КУпАП відносно начальника сектору розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами ВКП Кам'янського ВП майора поліції ОСОБА_3 визнано такими, що знайшли своє об'єктивне підтвердження, а службове розслідування - завершеним.
Також за порушення службової дисципліни, вимог ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п. 1. ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, абзацу 1 пункту 1 розділу II, абзацу 1 пункту 3 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, що виразилось у керуванні 24.02.2017 році у місті Кам'янському транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, запропоновано накласти на начальника сектора розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами ВКП Кам'янського ВП майора поліції ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №905 від 09.03.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника сектора розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами ВКП Кам'янського ВП майора поліції ОСОБА_3.» на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
20.03.2017 року відповідачем видано наказ №101 о/с від 20.03.2017 року про звільнення майора поліції ОСОБА_3 (0045131) начальника сектору розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Кам'янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за п. 6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 21.03.2017 року.
Вважаючи накази відповідача № 905 від 09.03.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та № 101 о/с від 20.03.2017 року про звільнення зі служби протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду щодо їх оскарження.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі висновку спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам частини 3 статті Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580 - VIII (далі - Закон України № 580 - VIII) поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Частиною 1 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Згідно з ч. 1 ст. 62 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави.
Пунктом 6 ч. 1. ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Пунктом 9 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".
Отже, сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів Національної поліції України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначається Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 року № 3460 (далі - Статут) службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст. 2 Статуту).
За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ч. 1, 2 ст. 5 Статуту).
Згідно зі ст. 14 Статуту, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.
Порядок проведення службового розслідування встановлюється Міністром внутрішніх справ України.
Відповідно до п. 2.1. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України 12.03.2013 № 230 (далі - Інструкція) підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ (РНС) службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.
Згідно з п.п. 2.2.5 п. 2.2 Інструкції, службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі скоєння особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України адміністративного правопорушення.
Пунктом 5.4 Інструкції передбачено, якщо вину особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Як вбачається з висновку службового розслідування, проведеного за фактом складання 24.02.2017 року протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 по ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідачем було встановлено, що 24.02.2017 року позивач керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння.
При цьому, як свідчать матеріали службового розслідування, такі висновки були зроблені на підставі пояснень інспекторів взводу супроводження ГУНП ОСОБА_6 і ОСОБА_7, пояснень заступника начальника ВІОС УКЗ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11, опитаних в ході розслідування.
Суд зазначає, що підставою для звільнення позивача зі служби визначено п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» згідно з якою поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу (частина 15 статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України).
В даному випадку підставою для звільнення ОСОБА_3 стало порушення ним службової дисципліни, що виявилось у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.
Між тим, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 280378, складеного 24.02.2017 року працівниками поліції вбачається, що 24.02.2017 року о 22-15 в м. Кам'янське по пр. Аношкіна водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах з порожнини рота). Водій у присутності двох свідків в міській лікарні КЗ «КМЛ № 1» ДОР відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпПА.
Справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП розглядалась Заводським районним судом м. Дніпродзержинська (справа № 208/1250/17, провадження № 3/208/443/17).
Однак на момент проведення службового розслідування та на момент звільнення ОСОБА_3 з посади, вина позивача у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена не була.
Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.03.2017 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, закрито у зв'язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП. Вказане рішення прийнято 30.03.2017 року та набрало законної сили 10.04.2016 року, тобто вже після звільнення позивача із займаної посади.
Таким чином, судовими рішення встановлено відсутність вини позивача та відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та, відповідно, дисциплінарного проступку, за вчинення якого позивача звільнено зі служби в поліції.
При цьому суд звертає увагу, що відповідно до пп. 6.2.1 п. 6.2 Інструкції виконавець (голова, члени комісії) з метою забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, має право: у разі необхідності проведення значного обсягу дій звертатися з рапортом до начальника, який призначив службове розслідування, про продовження строку службового розслідування та (або) додаткове залучення працівників з метою своєчасного його завершення.
Згідно з пп. 6.2.2 п. 6.2 Інструкції, до обов'язків виконавця (голови, членів комісії) належить, зокрема: дотримання вимог законодавства при проведенні службового розслідування, уживати необхідних заходів щодо недопущення порушення прав та законних інтересів учасників службового розслідування.
Разом з тим, в порушення наданих прав та встановлених обов'язків відповідачем не продовжено строк службового розслідування, з метою забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування та отримання судових рішень щодо вирішення питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, натомість прийнято рішення, які ґрунтуються лише на усних поясненнях без дослідження усіх письмових доказів, що свідчить про необ'єктивність відповідача під час проведення службового розслідування відносно позивача та прийняття оскаржуваних рішень.
Частиною 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративний проступок, яка набрала законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.
Згідно зі статтею 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.
Таким чином, оскільки в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння), що встановлено судом, висновки відповідача щодо доведеності вини позивача у порушенні службової дисципліни, що виразилось у керування транспортного засобу з явними ознаками сп'яніння, є помилковими та не ґрунтуються на фактичних обставинах справи.
Суд також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП було складно у зв'язку із нібито відмовою позивача від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, у той час, коли факт знаходження його у стані алкогольного сп'яніння є лише суб'єктивним твердженням працівників поліції, проте це не підтверджено ні відповідним судовим рішенням ні будь - якими іншими доказами, дослідженими судом у даному судовому засіданні.
Так, лише судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення можливо встановити вину особи в скоєнні адміністративного проступку, оскільки таке рішення приймається із повним з'ясуванням усіх обставин адміністративного правопорушення та дотриманням прав та законних інтересів особи, що притягується до адміністративної відповідальності.
Відповідно до закріпленого у ч. 1 ст. 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу презумпції невинуватості особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законом, і встановлено рішенням суду, що набрало законної сили.
У рішенні від 10 лютого 1995 року в справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Європейський Суд з прав людини у рішенні від 07 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, - щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.
З огляду на це, сам по собі факт складення протоколу про адміністративне правопорушення, не свідчить про доведеність вини у його вчиненні, отже в ході службового розслідування обставини вчинення дисциплінарного порушення не з'ясовані, вина позивача належним чином не доведена.
Разом з тим, відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.
Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
Окрім того, суд зазначає, що відповідачем не було взято до уваги від час службового розслідування позитивні характеристики позивача, показники службової діяльності, трудовий стаж, який складає двадцять років, відсутність дисциплінарних стягнень.
Суд також зазначає, що не може прийняти до уваги докази відповідача щодо керування ОСОБА_3 24.02.2017 року транспортним засобом з явними ознаками сп'яніння, а саме, пояснення свідків - інспекторів взводу супроводження ГУНП ОСОБА_6 і ОСОБА_7, пояснень заступника начальника ВІОС УКЗ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_8, оскільки в ході розгляду справи було встановлено, що будь - яких об'єктивних фактів щодо знаходження позивача у стані алкогольного сп'яніння, окрім суб'єктивного бачення, ними не встановлено. Процедура проведення огляду ОСОБА_3 на стан алкогольного сп'яніння працівниками поліції була грубо порушена, що підтверджується встановленими судовим рішенням обставинами (постанова Заводського районного суду м. Кам'янське від 30.03.2017 року). Записи відео фіксації, зроблені як на місці зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_3 так і в медичному закладі, змонтовані, що не заперечувалось заступником начальника ВІОС УКЗ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_8 Крім того, з оглянутих в судовому засіданні відеозаписів було встановлено, що час, відображений на відео реєстраторі не співпадає із часом складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача та не містять об'єктивних даних про стан алкогольного сп'яніння позивача. Тобто, не можуть розглянуті судом, як належні докази по справі.
Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
На підставі встановлених у судовому засіданні фактів, оцінюючи докази, які є у справі, їх достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що при звільненні позивача з органів внутрішніх справ, відповідачем не було враховано всіх обставин та необґрунтовано винесено наказ від 09.03.2017 року № 905 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника сектору розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами ВКП Кам'янського ВП майора поліції ОСОБА_3.» щодо накладення на ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді - звільнення зі служби в поліції, та наказ від 20.03.2017 року № 101 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_12 (0045131) начальника сектору розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Кам'янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за п. 6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).
Оскільки судом встановлено неправомірність оскаржуваних наказів відповідача, похідні позовні вимоги позивача щодо поновлення його на посаді також підлягають задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (ч. 2 ст. 235 КЗпП України).
Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (далі - Порядок) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.
Пунктом 8 Порядку визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.
За викладених обставин суд вважає, що постанова у частині поновлення ОСОБА_3 на службі в поліції на посаді начальника сектору розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Кам'янського відділу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми за один місяць підлягає негайному виконанню.
Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтями 71, 86 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про задоволення адміністративного позову.
З урахуванням вимог ст. 94 КАС України у зв'язку із відсутністю понесених судових витрат у даній справі, судовий збір стягненню не підлягає.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 09.03.2017 року № 905 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника сектору розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами ВКП Кам'янського ВП майора поліції ОСОБА_3.» в частині накладення на ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді - звільнення зі служби в поліції.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 20.03.2017 року № 101 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_12 (0045131) начальника сектору розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Кам'янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за п. 6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).
Поновити ОСОБА_3 на службі в поліції на посаді начальника сектору розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Кам'янського відділу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 21 березня 2017 року.
Постанову в частині поновлення ОСОБА_3 на службі в поліції на посаді начальника сектору розкриття злочинів проти власності та незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Кам'янського відділу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми за один місяць - допустити до негайного виконання.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 19 червня 2017 року.

Суддя І.В. Тулянцева