Справа № 804/1348/17
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2017-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"16" жовтня 2017 р.справа № 804/1348/17
Суддя Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Прокопчук Т.С., перевіривши на відповідність нормам КАС України матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року

по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Кабінету Міністрів України про скасування запису, визнання незаконними постанов, -

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідачів ОСОБА_2 управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі по тексту ГУ НП в Дніпропетровській області), Кабінету Міністрів України (далі по тексту КабМіну України) про скасування запису, визнання незаконними постанов.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУ НП в Дніпропетровській області, КабМіну про скасування запису, визнання незаконними постанов передано до розгляду до окружного адміністративного суду м. Києва.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 189 КАС України, отримавши апеляційну скаргу, суддя-доповідач протягом трьох днів перевіряє її відповідність вимогам ст. 187 КАС України.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам ст. 187 КАС України, було встановлено, що зазначену апеляційну скаргу було подано з порушенням вимог закону, що полягає в наступному.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи, апеляційну скаргу було подано з порушенням вимог ч. 3 ст. 187 КАС України, зокрема: апелянтом ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено чи бажає апелянт ОСОБА_1 взяти участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, чи просить суд розглянути адміністративну справу за відсутності апелянта ОСОБА_1; з порушенням вимог ч. 6 ст. 187 КАС України, а саме: апелянтом ОСОБА_1 до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору або документ в підтвердження звільнення апелянта ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом.

Ухвалою судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року залишена без руху, у звязку з не відповідністю вимогам ст. 187 КАС України та апелянту ОСОБА_1 надано строк до 15 жовтня 2017 року включно на їх виправлення, а саме: апелянту ОСОБА_1 пропонувалось в строк до 15 жовтня 2017 року включно повідомити суду апеляційної інстанції чи бажає апелянт ОСОБА_1 взяти участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, чи просить суд розглянути адміністративну справу за відсутності апелянта ОСОБА_1, а також надати суду апеляційної інстанції оригінал квитанції про сплату судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом на суму 1600 грн. на підтвердження сплати судового збору.

Із матеріалів адміністративної справи вбачається, що копія ухвали судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху отримана особисто апелянтом ОСОБА_1, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах адміністративної справи, однак ухвала судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року в строк до 15 жовтня 2017 року включно виконана апелентом ОСОБА_1 не в повному обсязі, зазначені недоліки апелентом ОСОБА_1 в строк до 15 жовтня 2017 року включно усунені частково, з яких вбачається наступне.

10 жовтня 2017 року від апелянта ОСОБА_1 на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання, відповідно до змісту якого, на виконання вимог ч. 3 ст. 187 КАС України, апелянтом ОСОБА_1 повідомлено про не бажання взяти участь в судовому засіданні.

Разом з тим, в порушення вимог ч. 6 ст. 187 КАС України, апелянтом ОСОБА_1 не надано документ про сплату судового збору або документ в підтвердження звільнення апелянта ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом на суму 1600 грн. на підтвердження сплати судового збору.

Натомість, клопотання апелента ОСОБА_1, яке надійшло на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 10 жовтня 2017 року, містить вимогу, відповідно до змісту якої апелянт ОСОБА_1 звертається до суду апеляційної інстанції з проханням про звільнення апелянта ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», вказуючи, що апелянт ОСОБА_1 має скрутне майнове становище через те, що не працює, а сім`я утримується за рахунок заробітку дружини.

Розглянувши клопотання апелянта ОСОБА_1, яке надійшло на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 10 жовтня 2017 року, про звільнення апелянта ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом, в порядку ст. 8 Закону України «Про судовий збір», а також вивчивши наведені у ньому підстави, приходжу до висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Виключний перелік заяв та клопотань, за подання яких не справляється судовий збір, встановлений частиною 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» також встановлено перелік категорій осіб, які звільняються від сплати судового збору. Зазначені переліки є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

З огляду на викладене, апелянт ОСОБА_1 не відноситься до осіб, які звільнені від сплати судового збору та повинен сплачувати судовий збір.

У розумінні приписів ст. 8 Закону України «Про судовий збір», відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

До того ж, вважаю за можливе наголосити на тому, що даною статтею передбачено право суду, а не обовязок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення від сплати судового збору.

Посилання апелянта ОСОБА_1 в своєму клопотанні, яке надійшло на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 10 жовтня 2017 року, на скрутне матеріальне становище є необґрунтованими, оскільки дана обставина не є встановленою законом підставою для звільнення від сплати судового збору.

Аналіз такого врегулювання та судової практики дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Водночас, апелянтом ОСОБА_1 не надано суду апеляційної інстанції жодних доказів наявності скрутного майнового становища, як на підставу для звільнення від сплати судового збору.

Питання зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення судових витрат врегульовані ст. 88 КАС України.

Так, відповідно до ст. 88 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Особа, яка вважає свій майновий стан незадовільним, через що в неї існують перешкоди для доступу до правосуддя, має подати до суду відповідне клопотання і документи, які свідчили би про важкий майновий стан (податкова декларація про доходи, довідка про заробітну плату, пенсію, стипендію, тощо).

При зменшенні тягаря судових витрат, суд може виходити з такого. Якщо при сплаті необхідних судових витрат середньомісячний дохід особи буде меншим від рівня прожиткового мінімуму, встановленого законом для відповідної категорії осіб, тоді у суду є підстави для застосування заходів, визначених статтею 88 КАС України. Суд може врахувати також, наприклад, великі витрати особи на лікування чи інші життєво необхідні витрати, що не дають можливості оплати судових витрат.

Однак, як вбачається із клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке надійшло на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 10 жовтня 2017 року, жодних документів, які свідчили би про наявність скрутного майнового становища (довідка про заробітну плату, пенсію, перебування в центрі зайнятості, тощо), апелянтом ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції надано не було, у звязку з чим доводи, наведені в даному клопотанні, вважаю неповажними.

Клопотання про продовження строку, встановленого судом для усунення недоліків апеляційної скарги, відповідно до ч. 4 ст. 189 КАС України, від апелянта ОСОБА_1 на адресу суду апеляційної інстанції станом на 16 жовтня 2017 року не надійшло.

Враховуючи наявність вказаних недоліків, відсутність документа про сплату судового збору за подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції по адміністративній справі за адміністративним позовом на суму 1600 грн. на підтвердження сплати судового збору станом на 16 жовтня 2017 року, а також відсутність клопотання про продовження строку, встановленого судом апеляційної інстанції для усунення недоліків апеляційної скарги, відповідно до ч. 4 ст. 189 КАС України, дана адміністративна справа не може бути розглянута Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 189 КАС України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 187 КАС України, застосовуються правила ст. 108 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 108 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишили без руху.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року у даній адміністративній справі вважається неподаною та підлягає поверненню апелянту ОСОБА_1

Керуючись ст. 108 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Кабінету Міністрів України про скасування запису, визнання незаконними постанов вважати неподаною та повернути апелянту ОСОБА_1.

Повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Суддя Т.С. Прокопчук

< Дата набрання законної сили (НОВОВИЯВЛЕННІ) >