Справа № 819/1280/17
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10233/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання Середюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2017 року у справі № 819/1280/17 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 19 червня 2017 року № 106774-13 винесеного Головним управлінням ДФС у Тернопільській області.

На підтвердження позовних вимог покликається на те, що Головним управлінням державної фіскальної служби України у Тернопільській області винесено податкове повідомлення - рішення від 19.06.2017 № 106774-13 про визначення податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, яке перебуває у власності фізичних осіб, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік у розмірі 33212,56 грн.

Зазначав, що нерухоме майно, яке належить йому на праві власності, не є об'єктом оподаткування, оскільки використовується ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником для розведення свиней.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 19 червня 2017 року № 106774-13 винесене Головним управлінням ДФС у Тернопільській області.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що позивач не є сільськогосподарським товаровиробником, а є фізичною особою, що має у власності нежитлову нерухомість, у зв'язку з чим є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець, перебуває на обліку в Тернопільській ОДПІ як платник податків, перебуває на спрощеній системі оподаткування, є платником єдиного податку та здійснює господарську діяльність для розведення свиней, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку серії НОМЕР_1

Позивач є власником нежитлових приміщень - комплексу приміщень свинарника, що знаходиться по АДРЕСА_1 що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 175 15744 від 28.01.2008 року.

Вказаний комплекс використовується позивачем у сільськогосподарській діяльності для розведення свиней.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача не виникло обов'язку зі сплати податку на нерухоме майно, відмінене від земельної ділянки, оскільки позивач є сільськогосподарським товаровиробником, згідно з Законом України "Про сільськогосподарський перепис", тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим і підлягає скасуванню.

Оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами апеляційний суд виходить з наступних міркувань.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" визначено, що виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно - правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності.

Згідно з положеннями пп.14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Відповідно до п.п.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, а об'єктом оподаткування, згідно з п.п.266,2.1 п.266.2 ст.266 ПК України, є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пп. "ж" пп. 266.2.2. п. 266.2 ст. 266 ПК України, не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до п.п.266.3.3 п.266.3 ст.266 ПК України є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, а тому числі його часток.

Пунктом 30.1, п. 30.2., п. 30.3., п. 30.8, п.п. "г" п. 30.9 ст. 30 ПК України визначено, що податкова пільга, це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Податкова пільга надається шляхом звільнення від сплати податку та збору.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об'єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Оскільки, комплекс приміщень свинарника, що знаходиться по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві власності та використовується безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником шляхом розведення свиней, то відповідно до абзацу «а» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України вказаний комплекс не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Апеляційний суд прийшов до переконання в тому, що у даному випадку виключення комплексу приміщень свинарника, що належать на праві власності фізичній особі, та використовується цією ж фізичною особою, як підприємцем, з числа об'єктів нерухомості, які не є об'єктами оподаткування, негативно впливає на конкурентоздатність такого підприємця порівняно з юридичними особами та не забезпечує визначені Податковим кодексом України принципи щодо рівності усіх платників перед законом, недопущення будь - яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу.

При цьому, норма пп. «є» п. 266.2.2. ст. 266 ПКУ в порушення основоположного принципу єдиного підходу до встановлення податків і зборів, передбаченого пп. 4.1.11 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, і принципу нейтральності оподаткування, встановленого у пп. 4.1.8 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України не містить жодних виключень, обмежень чи застережень щодо включення будівель, що належать на праві власності фізичній особі, та використовується цією ж фізичною особою, як підприємцем, до об'єктів, які не оподатковуються.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, в даному випадку згідно з п.п. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України конфлікт інтересів в спірних правовідносинах має бути вирішений на користь платника податку.

Апеляційним судом встановлено те, що ОСОБА_1 є сільськогосподарським товаровиробником, ОСОБА_1 на праві власності належить нерухоме майно, яке використовується позивачем, як суб'єктом підприємницької діяльності, та яке не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а тому податкове повідомлення - рішення від 19 червня 2017 року № 106774-13 винесене Головним управлінням ДФС у Тернопільській області слід скасувати.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і в повному обсязі встановив обставини справи, прийняв законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2017 року у справі № 819/1280/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Я. С. Попко
Р. П. Сеник