Справа № 335/10251/17
Суддя: Воробйов А. В.
Дата ухвалення: 2017-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2017 року м.Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя Воробйов А.В., розглянувши в порядку скороченого провадження відповідно до ст. 183-2 КАС України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання поновити виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом визнання дій протиправними та зобов'язання поновити виплату пенсії, в якому просить визнати протиправним рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя № 29/05 від 03.08.2017р. про відмову у поновленні виплати пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 ОСОБА_3 та зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 ОСОБА_3 з 07.10.2009р., із нарахуванням компенсації втрати частини доходів, застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, як не працюючому пенсіонеру, дитині війни, передбачених чинним пенсійним законодавством України на визначений пенсіонером банківській рахунок. З посиланням на Рішення Конституційного суду України від 07 жовтня 2009 року у справі № 25-рп/2009 зазначив, що ним була направлена заява до відповідача про поновлення пенсії, на яку позивач отримав відповідь що особа повинна пред'явити паспорт, або інший документ, що засвідчує місце проживання (реєстрації). Документи, які засвідчують місце проживання (реєстрації) в Україні відсутні.

Представник відповідача надано письмові заперечення проти позову, в яких вказується, що рішення є правомірним, оскільки прийнято з урахуванням положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка встановлює, що пенсія виплачується щомісяця в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України, або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством. З наведених підстав просить у позові відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2, виданий 21.01.2011 року, ІПН НОМЕР_1.

До червня 1995р. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3., проживав у АДРЕСА_1, йому було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1, яку він отримував до виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю, що підтверджено трудовою книгою. Виплату пенсії припинено у зв'язку із виїздом за кордон 01.06.1995 року.

Починаючи з 01.06.1995 року і станом на сьогоднішній день, Позивач призначеної по закону пенсії не отримує.

21.07.2017р. представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 особисто звернулася до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою про перерахунок та поновлення виплати пенсій за віком на пільгових умовах за списком № 1 (додаток 2 до Порядку № 22-1).

Рішенням Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя № 29/05 від 03.08.2017р. в поновленні пенсії ОСОБА_1 відмовлено через відсутність документів, які засвідчують місце проживання(реєстрації) в Україні.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року пункт 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з 07.10.2009 року порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положень п.2 ч.1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Після прийняття даного рішення Конституційного Суду України і на теперішній час інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, не прийнято.

Крім того, ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46цього Закону.

ОСОБА_1, проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни цієї держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Отже, рішення Центрального об"єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя № 29/05 від 03.08.2017р. про відмову у поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 є протиправним, а порушене право позивача підлягає захисту шляхом скасування рішення органу ПФУ та зобов'язання відповідача поновити виплату належної позивачу пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, позивач просить зобов'язати відповідача відновити виплату пенсії, починаючи з 07.10.2009 року .

Відповідно до ст.ст.99, 100 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 28.08.2017 року звернувся до суду з вимогами щодо зобов'язання відповідача поновити йому виплату пенсії з 07.10.2009 року.

Про порушення свого права позивач знав з моменту припинення їй виплати такої пенсії 01.06.1995 року.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Частиною 1 ст. 102 КАС України передбачено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений за клопотанням особи, що бере участь у справі.

Позивач в адміністративному позові не ставить питання про поновлення строку на звернення до суду, зазначивши, що поновлення пенсії повинно відбуватися з 07 жовтня 2009 року в розмірах відповідно до чинного законодавства, оскільки після прийняття рішення №25рп/2009 Конституційним Судом України, Управління Пенсійного фонду зобов'язано поновити виплату пенсій особам, яким така виплата була незаконно припинена.

Проте, позивач до пенсійного органу звернувся лише у липні 2017 року, та отримавши відмову в поновлені, оскаржив її 28.08.2017 року.

Згідно тексту позову та доданих до нього документів, суд не вбачає поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з вказаним позовом, а тому вимоги заявлені з 07.10.2009 року по 27.02.2017 року підлягають залишенню без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 18, 70 -71, 99, 122, ,138, 158-163, 167,183-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя № 29/05 від 03.08.2017р. про відмову у поновленні виплати пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 ОСОБА_3.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя поновити ОСОБА_3 виплату раніше призначеної пенсії за віком, починаючи з 28.02.2017 року.

Позовні вимоги про відновлення виплати ОСОБА_3 пенсії з 07.10.2009 р. по 27.02.2017 року - залишити без розгляду.

В решті позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 гривню за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Десятиденний строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя: А.В. Воробйов