Справа № 205/4968/17(2а/205/192/17)
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 листопада 2017 рокусправа № 205/4968/17(2а/205/192/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Шальєвої В.А. Білак С.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.

За участю представників:

Позивача ОСОБА_1 ( довіреність від 28.10.2017 року)

Відповідача ОСОБА_2 ( довіреність від 13.09.2017 № 1265/08/23)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі

на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2017 р.

у справі № 205/4968/17(2а/205/192/17)

за позовом ОСОБА_3

до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі

про зобов'язання призначити пенсію,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі, в якому просив визнати незаконною відмову Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку в порядку передбаченому ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку в порядку передбаченому ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просить суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

В судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії та має право на пільги встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченням серії А № 226597 від 13.01.2010 року.

04 липня 2017 року позивач звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі із заявою про призначення пенсії як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії із зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом відповідача № 3100/04/21 від 13.07.2017 року позивачу відмовлено у призначені пенсії, з посиланням на те, що основним документом, що визначає час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження являється довідка ф.122, яка видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами та організаціями, в складі яких працівник безпосередньо виконував роботи по ліквідації наслідків аварії.

Не погодившись з вказаними висновками пенсійного органу, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмова пенсійного органу у призначенні Позивачу пенсії була необґрунтованою, оскільки позивачем було надано всі необхідні документи для призначення йому пенсії за віком згідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачені діючим законодавством.

Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками з огляду на наступні обставини.

Згідно ст.9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Приписами ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів зменшується вік на 10 років.

Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року N 22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додається, у тому числі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, форма якої затверджена постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 №122; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Відповідно до п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином, з викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для призначення особі пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є наявність в неї відповідного стажу роботи, який надає право саме на таку пенсію, що має бути підтверджений посвідченням учасника ліквідації наслідків на ЧАЕС та первинними документами, основним серед яких є довідка про період участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою № 122, і лише за відсутності такої довідки пільговий стаж роботи має підтверджуватися архівними довідками або іншими первинними документами.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що особам, які працювали у зоні відчуження у період з 01.07.1986 року по 31.12.1986 року не менше 5 календарних днів, пенсійний вік зменшується на 10 років.

Як свідчать встановлені обставини справи, позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджується копією відповідного посвідчення.

Відповідно до довідки Дніпропетровського територіально-виробничого об'єднання автомобільного транспорту від 03.05.1993 року № 106 працював в Дніпропетровському АТП-11262 водієм в період з 28.06.1986 року по 05.07.1986 року, 06.07.1986 року по 13.07.1986 року, з 01.08.1986 року по 15.08.1986 року знаходився на роботах по ліквідації наслідків на ЧАЕС.

Слід зазначити, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» довідки про період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є лише підставою для визнання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

За змістом п.2 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, віднесеними до 2 категорії, є особи, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов'язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення.

Отже, особа має право отримати статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії лише у випадках, які передбачені п.2 ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Будь-яких зауважень до посвідчення, яке було пред'явлено позивачем для призначення пенсії, у відповідача не виникло. Доказів оскарження правомірності видачі вказаного посвідчення матеріали справи не містять.

Отже за матеріалами справи, встановлено, що факт виконання позивачем робіт, які надають йому право на державну пенсію на пільгових умовах на підставі ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто зі зниженням пенсійного віку, підтверджується не тільки посвідченням учасника ліквідації наслідків на ЧАЕС, архівною довідкою Дніпропетровського територіально-виробничого обєднання автомобільного транспорту.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що позивач звернувшись до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі із заявою про призначення йому пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», подав всі необхідні документи, що передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення пенсій.

Надані документи підтверджують особливий статус позивача, а саме те, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, працював у зоні відчуження до 1 липня 1986 року та має право на призначення пенсії відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За таких обставин, оскільки позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, і поданими ним документами підтверджено період роботи коли позивачем проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем порушено право позивача на належний соціальний захист, безпідставно та необґрунтовано відмовлено в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 10 років, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та в порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України, не доведено правомірності своїх дій.

В даному випадку, пенсійним органом не було надано до суду додаткових доказів або пояснень, які б спростовували висновки суду першої інстанції та свідчили про необґрунтованість прийнятої ним постанови.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості задоволення позовних вимог.

За таких обставин, судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2017 р. у справі № 205/4968/17(2а/205/192/17) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст.212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено 03.11.2017 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак