Справа № 308/2190/17
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

24 жовтня 2017 року м. Київ К/800/34279/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 липня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :
3 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача та зобов`язати призначити йому пенсію зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 липня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 жовтня 2017 року, позов задоволено. Визнано неправомірними дії відповідача та зобов`язано призначити позивачу пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Так, судами встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1987 роках ІІ категорії, має право на пільги та компенсації встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 15 березня 2012 року.

Згідно наданої позивачем анкети запиту по документам військової частини НОМЕР_2 на підтвердження військової служби та інших даних на рядовий та сержантський склад, наданої Ужгородським міськвійськкомом 27 лютого 2017 року встановлено, що позивач в складі частини приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 29.09.1986 року по 11.04.1987 року та отримав дозу опромінення 2,17 ренген.

28 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області за призначенням пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачає надання дострокової пенсії за віком особам, які проживали або працювали на територіях радіоактивного забруднення.

3 лютого 2017 року Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 10 років, посилаючись на те, що смт. Народичі, де розміщувалась його частина, відноситься до зони безумовного (обов`язкового) відселення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що надані позивачем документи у їх сукупності підтверджують його статус як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а отже дають право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

У касаційній скарзі відповідач посилається на те, що позивач не має права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки в наданих позивачем документах не зазначено днів виїзду у зону відчуження.

Проте із вказаними доводами відповідача погодитись не можна з огляду на те, що Верховний Суд України у постановах від 21 листопада 2006 року та від 4 вересня 2015 року (справи № 21-1048во06, № 690/23/185-а) щодо застосування положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» дійшов висновку, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

А тому, враховуючи викладене, висновки судів попередніх інстанцій про те, що надані позивачем документи у їх сукупності підтверджують його статус як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а отже дають йому право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є правильними.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п`ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 липня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а додані до касаційної скарги матеріали повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець