Справа № 695/2442/17
Суддя: Таратін В. О.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області Справа № 695/2442/17
номер провадження 2-а/695/93/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Таратіна В.О.,

при секретарі Біліченко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги як інваліду війни 2 групи,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом доДепартаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги як інваліду війни 2 групи.

Дана заява мотивована тим, що він є інвалідом війни 2 групи, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_1 від 4 жовтня 2016 року та має право на пільги, встановлені законодавством України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» для інвалідів війни. У 2017 році Департаментом соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації йому було нараховано та виплачено щорічну разову грошову допомогу у розмірі 3100 грн., яку він отримав 12.08.2017 р. Сам вид щорічної разової грошової допомоги та її розмір було встановлено ЗУ «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25. 12. 1998 р. № 367-ХІУ. Для інвалідів війни 2 групи її було визначено у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

У відповіді на його звернення про нарахування та виплату невиплаченої частини щорічної разової грошової допомоги як інваліду війни 2 групи за 2017 рік у сумі 7396 (сім тисяч триста дев'яносто шість) гривень Департамент соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації відмовивйому у доплаті невиплаченої частини разової грошової допомоги.

Він вважає, що керуючись принципом верховенства права, визначеним ст. 8 Конституції України та ст. 8 КАС України, загальними засадами пріоритетності прав людини вважає, що при призначенні щорічної разової допомоги інвалідам війни у 2017 році необхідно було застосовувати положення ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону України від 25.12.1998 р. № 367-ХІV, а не Постанову Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 р. № 233 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2017 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» та положення п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України». Останні єтакими, що звужують обсяг передбачених Конституцією та Законами України права на соціальний захист інваліда війни.

У судовому засіданні позивач підтвердив обставини викладені в адміністративному позові та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заперечення де просили суд розглядати справу у їх відсутність та відмовити в задоволенні даного позову мотивуючи тим, що позивач помилково вважає, що його конституційні права та свободи було порушено при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів та наявна суперечність між нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-ХІІ) та постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 № 223. Так, як на його думку Закону № 3551-ХІІ має вищу юридичну силу. Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації вважає необґрунтованими вищевказані аргументи позову відповідача у зв'язку з тим, що у 2017 році виплата разової грошової допомоги проводилась відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 № 223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань», уряд України встановив нові розміри щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2017 році. Виплату щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій, інвалідам війни, учасникам війни, особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», передбачено у таких розмірах:інвалідам війни з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин:групи - 3500 гривень;групи - 3100 гривень;групи - 2700 гривень;учасникам бойових дій - 1200 гривень;особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, - 3500 гривень;членам сімей загиблих - 600 гривень;учасникам війни - 500 гривень.

Виплату зазначеної допомоги здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київськоїміської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення).

Районні органи соціального захисту населення перераховують кошти через відділення зв'язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами за місцем їх проживання).

Право встановлювати розміри виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня надано Кабінету Міністрів України із 01.01.2015 Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VIII, яким внесено зміни до Прикінцевих положень Бюджетного кодексу України.

Будь-які зобов'язання, взяті за коштами Державного бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань, або ж з перевищенням повноважень, встановлених Бюджетним Кодексом та Законом «Про Державний бюджет», не вважаються бюджетними зобов'язаннями. Витрати державного бюджету на покриття таких зобов'язань не можуть здійснюватися.

Згідно статті 87 Бюджетного Кодексу України видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення здійснюється в межах обсягів призначень, передбачених у Державному бюджеті на відповідний рік.

Пунктом 26 прикінцевих положень Бюджетного кодексу України, установлено, що норми статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином має місце суперечність між нормами законів, що мають однакову юридичну силу, а саме: з однієї сторони Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року№ 79-УІІІ і відповідно пункту 26 прикінцевих положень Бюджетного кодексу України, а з іншої - норми Закону № 3551 -XII, а не як трактує позивач - Закону № 3551 -XII та постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 № 223.

У разі наявності суперечностей між нормами законів, що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той із них, який прийнято пізніше - в даному випадку це Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VIII.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до посвідченнясерії НОМЕР_1 від 4 жовтня 2016 року ОСОБА_1, є інвалідом 2 групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Згідно п. 3 ст. 116 Конституції України, Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту. Згідно з бюджетними призначеннями Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомоги.

Статтею 48 Бюджетного кодексу України визначено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язанні та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Відповідно до п. 26 Прикінцевих положень Бюджетного кодексу України, установлено, що норми ст.. 12,13,14,15,16 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Отже право встановлювати розміри виплати щорічної разової грошової допомоги до 05 травня з 01.01.2015 року надано Кабінету Міністрів України.

В 2017 році виплата проводилася відповідно до постанови КМУ від 05.04.2017 року за № 233 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2017 році відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» інвалідам війни 2-ї групи у розмірі 3100 грн..

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 жовтня 2015 року у справі № К/9991/52485/11 колегія суддів вказала, що за наявності декількох законів, норми яких по різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих правовідносинах, слід застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 січня 2016 року у справі № 800/827/16 суд, визначив, що положення постанови Кабінету Міністрів України від 31 березня 2015 року № 147 неконституційними не визнавались, а тому їх застосування є правомірним.

Статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Конституційний Суд України у Рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011, визначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Конституційний Суд України, вирішуючи це питання, враховує також положення актів міжнародного права, зокрема міжнародну судову практику. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 роз'яснено повноваження Кабінету Міністрів України щодо регулювання порядку та розмірів соціальних виплат, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України на основі і на виконання Закону України про Державний бюджет України на відповідний рік. Зокрема, приймаючи вказане рішення Конституційний Суд України виходив з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції України та законів України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Пунктами 2 та 3 рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 13 січня 2012 року вирішено, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України».

Отже виплата здійснена ОСОБА_1 є здійсненою в межах чинного законодавства.

Керуючись ст. ст.158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ

В задоволенні адміністративного позовну - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського адміністративного апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя В. О. Таратін