Справа № 819/714/17
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/7815/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Святецького В.В.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.06.2017 року у справі за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3 04.05.2017 року звернувся до суду з позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 02.12.2016 року.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.06.2017 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Тернопільська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Тернопільській області подала апеляційну скаргу. В якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 з 03.08.2004 року зареєстрований виконавчим комітетом Тернопільської міської ради як фізична особа-підприємець, перебуває на обліку в Тернопільській ОДПІ, з 13.07.2011 року є платником ПДВ. Основним видом діяльності субєкта господарювання є вантажний автомобільний транспорт.

Тернопільською ОДПІ проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань достовірності нарахування сум, що підлягають бюджетному відшкодуванню ПДВ на рахунок платника у банку за вересень 2016 року, результати якої оформлено актом № 4533/19-18-13-03/НОМЕР_2 від 18.11.2016 року.

В ході проведення перевірки встановлено, що транспортний засіб сідельний тягач марки DAF модель TE05NF2E38 був імпортований на митну територію України імпортером товариством з обмеженою відповідальністю «Трі-оф-лайф», митна вартість якого становила 162778,05 грн., та придбано ФОП ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 215 від 20.04.2016 року. Поставку підтверджено податковою накладною № 58 від 18.04.2016 року, сума придбання становить 180583,00 грн., ПДВ 36116,67 грн. ОСОБА_4 податкова накладна включена до складу податкового кредиту відповідно до податкової декларації з ПДВ за травень 2016 року.

Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6141/2016/058480 від 08.09.2016 р. ОСОБА_3 реалізував сідельний тягач марки DAF модель TE05NF2E38 ОСОБА_5. Поставку підтверджено податковою накладною № 466 від 08.09.2016 р., сума реалізації становить 40833,33 грн., ПДВ 8166,66 грн.. Дана податкова накладна включена до складу податкового зобовязання відповідно до податкової декларації з ПДВ за вересень 2016 року.

Контролюючим органом, внаслідок включення до складу податкового зобовязання операції з продажу автомобіля марки DAF модель TE05NF2E38 за заниженою ціною, зроблено висновок про допущення порушення пункту 188.1 статті 188 та пункту 200.1 статті 200 ПК України, в результаті чого ФОП ОСОБА_3 завищено відємне значення на суму 27950,00 грн. та заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ на суму 27950,00 грн.

02.12.2016 року на підставі акту перевірки, Тернопільською ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від № НОМЕР_1, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 27950,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 13975,00 грн.

Не погоджуючись з висновками, зробленими податковим органом в акті перевірки, зазначене податкове повідомлення-рішення було оскаржене позивачем в адміністративному порядку. Рішенням про результати розгляду скарги Головного управління ДФС у Тернопільській області № 95/6/19-00-10-01-06/1446 від 14.02.2017 року та рішенням про результати розгляду повторної скарги ДФС № 5269/Т/99-99-11-02-01-14 від 14.04.2017 року податкове повідомлення-рішення від № НОМЕР_1 від 02.12.2016 р. залишено без змін.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Згідно підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

При цьому підпунктом 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Як передбачено в пункті 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

Згідно пункту 189.3 статті 189 ПК України ціна продажу вживаного транспортного засобу визначається: для осіб, не зареєстрованих як платники податку, виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу, але не нижче оціночної вартості такого засобу, розрахованої суб'єктом оціночної діяльності, уповноваженим здійснювати оцінку відповідно до закону; для платників податку виходячи з договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін.

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно пункту 200.10 статті 200 ПК України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування у разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, видами діяльності за КВЕД, яку здійснює позивач є: 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення; 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний); 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту; 52.24 Транспортне оброблення вантажів; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 215 від 20.04.2016 р. позивачем придбано сідельний тягач марки DAF модель TE05NF2E38. Поставку підтверджено податковою накладною № 58 від 18.04.2016 р., сума придбання становить 180583,00 грн., ПДВ 36116,67 грн., яка включена до складу податкового кредиту відповідно до податкової декларації з ПДВ за травень 2016 року.

В подальшому, відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6141/2016/058480 від 08.09.2016 р. ОСОБА_3 реалізував сідельний тягач марки DAF модель TE05NF2E38 ОСОБА_5 Поставку підтверджено податковою накладною № 466 від 08.09.2016 р., сума реалізації становить 40833,33 грн., ПДВ 8166,66 грн., яка включена до складу податкового зобовязання відповідно до податкової декларації з ПДВ за вересень 2016 року.

Відповідно до пункту 3 розділу 1 Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 р. № 73, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 р. за № 336/22868, терміни, що використовуються в національних положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку, мають такі значення: активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, призведе до отримання економічних вигод у майбутньому; оборотні активи - гроші та їх еквіваленти, що не обмежені у використанні, а також інші активи, призначені для реалізації чи споживання протягом операційного циклу чи протягом дванадцяти місяців з дати балансу; необоротні активи - всі активи, що не є оборотними.

Суд погоджується з відповідачем, що необоротні активи - це матеріальні і нематеріальні ресурси, що належать установі і забезпечують її функціонування і термін корисної експлуатації яких, як очікується, становить більше одного року. До складу необоротних активів відносяться в тому числі і транспортні засоби, проте належність матеріального чи нематеріального ресурсу до необоротних активів здійснюється по терміну корисної експлуатації.

Отже, для того, щоб транспортний засіб став необоротним активом, необхідно встановити термін його корисної експлуатації, при цьому він повинен бути більше 12 місяців, в іншому випадку такий актив не вважатиметься необоротним.

Виходячи з матеріалів перевірки Тернопільської ОДПІ, ФОП ОСОБА_3 транспортний засіб (сідельний тягач марки БАР модель ХР105.460 номер кузова ХЬКТЕ47М80Е804523) використовувався ФОП з 18.04.2016 по 08.09.2016 (менше 12 місяців), а отже, цей транспортний засіб конкретно для ФОП ОСОБА_3 в процесі декларування не можна розглядати як необоротний актив, а як товар (матеріальний актив). Також, платником не надано доказів щодо використання придбаного транспортного засобу.

Факт незадовільного стану автомобіля марки DAF модель TE05NF2E38 підтверджується діагностичним висновком від 02.09.2016 року, виконаним фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, основним видом господарської діяльності якого є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів.

Однак колегія суддів зауважує, що як вбачається з матеріалів справи, видами діяльності за КВЕД, яку здійснює позивач є: Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, тобто позивач при купівлі вказаного транспортного засобу оглядав транспортний засіб, а також при його несправності здійснював ремонт, відповідних доказів матеріали справи не містять, згідно доводів позивача купівля вчинена для здійснення господарської діяльності, однак транспортний засіб був проданий за нижчою ніж ринкова ціна. Будь-яких інших встановлених доказів, що засвідчували б обгрунтовану вартість реалізованого транспортного засобу не надано до суду.

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що такий транспортний засіб, який перебував в експлуатації менше 12 місяців, не відноситься до необоротних активів, а відтак внаслідок включення до складу податкового зобовязання операції з його продажу за ціною, яка не відповідає рівню звичайних цін і нижче ціни придбання, ФОП ОСОБА_3 у декларації за вересень 2016 року завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 27950,00 грн., а тому податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 02.12.2016 року є законним та обґрунтованим.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, яке ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні позовної заяви слід відмовити.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що апеляційні вимоги є аргументованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України вказує, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області задовольнити.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.06.2017 року у справі № 819/714/17 скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

ОСОБА_6

Повний текст постанови виготовлено 01.11.2017 року