Справа № 2-а-96/2010
Суддя: Хоролець В. В.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-96/2010
Провадження №6-а/525/3/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року сел. ОСОБА_1

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області заяву ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання судового рішення,-

в с т а н о в и в:

27.09.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Великобагачанського районного суду Полтавської області із заявою, в якій просив суд змінити спосіб і порядок виконання постанови Великобагачанського районного суду Полтавської області від 19.11.2010 року, ухваленої у справі за його позовом до Управління пенсійного фонду України Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання здійснити перерахунок і виплату пенсії, а саме: стягнути з Великобагачанського обєднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області на його користь пенсійні виплати в розмірі 59401 грн. 13 коп. В обґрунтування заяви посилається на те, що постановою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 19.11.2010 року були частково задоволені його позовні вимоги про визнання бездіяльності Управління пенсійного фонду України Полтавської області. Визнано протиправною бездіяльність УПФ щодо відмови у нарахуванні і виплаті йому, як інваліду третьої групи (захворювання повязане з наслідками аварії на ЧАЕС), пенсії в розмірі, передбаченому законом за період з 01.12.2009 року по 19.11.2010 року включно. Зобовязано відповідача здійснити перерахунок його пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком із розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та зобовязано провести виплати за вказаний період.

Як вказує заявник, вказана постанова набрала чинності, 18.05.2012 року Великобагачанським районним судом був виданий виконавчий лист №2-а-96/2010.

В подальшому, 30.07.2012 року виконавче провадження було закінчене без стягнення боргу, однак постановою у виконавчому провадженні ВП №33100898 від 22.12.2014 року на підставі Постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2014 року у справі №1056/14-ц провадження було відновлено, однак виконання не здійснено.

Відповідно до довідки №874/02 від 15.08.2017 року, виданої Великобагачанським обєднаним управлінням пенсійного фонду України у Полтавській області, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання інваліда ІІІ групи, що повязана з Чорнобильською катастрофою, яка досі виплачується йому, становить 1614 грн. 02 коп. щомісячно.

Разом з тим, як вказує заявник, з довідок №874/02 та 875/02 від 15.08.2017 року, виданих тим же Пенсійним фондом, вбачається, що станом на серпень 2017 року суми державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у звязку з аварією на ЧАЕС, в розмірах, що перевищують розміри, обчислені відповідно до чинного законодавства, перераховані за рішенням суду у сумах відповідно 44106 грн. 17 коп. та 15294 грн. 96 коп., однак не виплачені у звязку з відсутністю фінансування на дані цілі.

Заявник зазначає, що його звернення до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення зумовлено тим, що тривалий час не виконується рішення суду, яке набрало чинності. Державною виконавчою службою не приймаються ніякі спроби до виплати коштів. Рішення суду, виконання якого є обовязковим на всій території України, не виконуються з причин, що ускладнює їх виконання.

З огляду на викладене, вказує на наявність підстав для звернення до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення, передбачених частиною 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Посилаючись на вищевикладені обставини, а також на положення ст.263 КАС України, заявник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання постанови Великобагачанського районного суду Полтавської області від 19.11.2010 року, на підставі якої видано виконавчий лист №2-а-96/2010 від 18.05.2012 року, а сааме, просив стягнути з Великобагачанського обєднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області на його користь пенсійні виплати в розмірі 59401 грн. 13 коп.(а.с.а.с.117-118).

В період часу з 04.10.2017 року по 01.11.2017 року включно суддя Хоролець В.В. перебував у відпустці, після виходу з відпустки судді в порядку ст.263 КАС України розгляд заяви ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання судового рішення призначено на 07 листопада 2017 року.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час, день і місце розгляду він повідомлений належним чином. Від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність у звязку зі станом здоровя (а.с.153).

В судове засідання 07.11.2017 року представник Великобагачанського обєднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області не зявився, він даного територіального органу пенсійного фонду надійшло письмове клопотання про розгляд заяви у відсутність представника пенсійного фонду (а.с.154).

17.10.2017 року до суду Великобагачанським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області подані письмові заперечення на заяву ОСОБА_2 з додатками, зі змісту яких вбачається, що підстав для зміни порядку і способу виконання постанови суду не вбачається (а.с.а.с.141-144).

В звязку з неявкою в судове засідання сторін, суд проводить судове засідання 07.11.2017 року, враховуючи положення ст.41 КАС України та рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, оглянувши та дослідивши матеріали адміністративної справи №2-а-96/2010, а також письмові заперечення на позов відповідача у справі приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання судового рішення в даний час задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 19.11.2010 року були частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання бездіяльності Управління пенсійного фонду України Полтавської області. Визнано протиправною бездіяльність УПФ щодо відмови у нарахуванні і виплаті йому, як інваліду третьої групи (захворювання повязане з наслідками аварії на ЧАЕС), пенсії в розмірі, передбаченому законом за період з 01.12.2009 року по 19.11.2010 року включно. Зобовязано відповідача здійснити перерахунок його пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком із розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та зобовязано провести виплати за вказаний період з урахуванням фактично проведених виплат (а.с.а.с.41-43).

За наслідками апеляційного перегляду справи ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2011 року по справі №2а-96/10/1602 апеляційну скаргу УПфУ у Великобагачанському районі Полтавської області залишено без задоволення, а постанову Великобагачанського районного суду Полтавської області від 09.11.2010 року по справі №2а-96/10/1602 залишено без змін (а.с.а.с.52-54).

18.05.2012 року Великобагачанським районним судом ОСОБА_2 був виданий виконавчий лист №2-а-96/2010 (а.с.58).

30.07.2012 року виконавче провадження було закінчене без стягнення боргу, однак постановою у виконавчому провадженні ВП №33100898 від 22.12.2014 року на підставі Постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2014 року у справі №1056/14-ц провадження було відновлено, однак виконання не здійснено (а.с.60).

Відповідно до довідки №874/02 від 15.08.2017 року, виданої Великобагачанським обєднаним управлінням пенсійного фонду України у Полтавській області ОСОБА_2, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання інваліда ІІІ групи, що повязана з Чорнобильською катастрофою, становить 1614 грн. 02 коп. щомісячно (а.с.127).

З довідок №874/02 та 875/02 від 15.08.2017 року, виданих Пенсійним фондом, вбачається, що станом на серпень 2017 року суми державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у звязку з аварією на ЧАЕС, в розмірах, що перевищують розміри, обчислені відповідно до чинного законодавства, перераховані за рішенням суду у сумах відповідно 44106 грн. 17 коп. та 15294 грн. 96 коп., однак не виплачені у звязку з відсутністю фінансування на дані цілі (а.с.а.с.119,128-129).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади зобовязані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав.

Згідно з Конституцією України Державний бюджет України і бюджетна система України встановлюється виключно законами (п.1 ч.2 ст.92). Такими законами є закони України про Державний бюджет України на кожний рік, Бюджетний кодекс України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

За нормою ч.2 ст.72 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених судом зобовязань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством.

У постанові від 28.10.2008 року Верховний Суд України виклав правову позицію, у якій зазначив, що відповідно до статей 21,105,162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобовязання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю. Тобто, встановивши, що відповідачі порушили норми права, які регулюють спірні відносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними і зобовязати відповідачів здійснити нарахування та виплату належних сум відповідно до Закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум. Це правило підлягає застосуванню під час вирішення питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, з поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Зміна способу або порядку виконання може полягати у заміні одного заходу примусового виконання судового рішення іншим. Потреба у зміні способу і порядку виконання виникає тоді, коли при виконанні рішення адміністративного суду, яким присуджені певні речі, кошти, неможливо їх повернути за їх відсутності. Це дає підставу для звернення стягнення на грошові кошти, тощо. З наведеної норми вбачається, що суд може змінити спосіб виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Тобто зі змісту вказаної норми випливає, що суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту.

Приписом ч.2 ст.263 КАС України суд при розгляді питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення може змінити спосіб та порядок виконання рішення лише у виняткових випадках. Ця норма не містить виключного переліку обставин, що є підставою для вирішення питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення є обставини, що роблять виконання судового рішення неможливим.

Таким чином, зміни у правовому регулюванні порядку виконання судових рішень, боржником, за якими є державний орган, яким не передбачено виконання рішень зобов'язального характеру унеможливлюють їх виконання. Така обставина є підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти вжиття адміністративним судом нових заходів для реалізації рішення. Ці заходи повинні забезпечити виконання конкретного судового рішення і не поширюватися на відносини, які виникли після його ухвалення.

Відповідно до ч.2 ст.161 КАС України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Верховний Суд України у постанові від 11.11.2014 року №21-39а14 висловив правову позицію, яка полягає у тому, що: «під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті».

Згідно з частиною четвертою статті 105 КАС адміністративний позов може містити як вимоги про зобовязання відповідача субєкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і вимоги про стягнення з відповідача субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої статті 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 124 Конституції України та статтею 14 КАС встановлено, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що зміна на підставі статті 263 КАС способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 КАС при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Вищенаведена правова позиція узгоджується з практикою Верховного Суду України, викладеною у постанові від 13.01.2015 року по справі № 21-604а15, яка в силу ч.2 ст.244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України.

Так, з постанови Великобагачанського районного суду Полтавської області від 19.11.2010 року по справі 2-а-96/2010, що набрала законної сили, вбачається, що суд першої інстанції, приймаючи рішення по суті позовних вимог, розглядав вимоги та досліджував обставини щодо необґрунтованої відмови відповідача УПФУ у Великобагачанському районі Полтавської області у здійсненні перерахунку пенсії позивачу по другій групі інвалідності, відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, в період з 01.12.2009 року по 19.11.2010 року.

Разом з тим, заявник просить змінити не спосіб виконання рішення суду, а по суті зміст судового рішення по суті позовних вимог шляхом вирішення додаткової позовної вимоги про стягнення з Великобагачанського обєднаного УПФУ твердої грошової суми в розмірі 59401,13 грн., яка не була предметом розгляду та дослідження суду під час прийняття рішення. Відповідно, змінюючи спосіб та порядок виконання постанови, суд фактично змінить зміст судового рішення, яке виконується, тим самим може ухвалити фактично нове судове рішення, що законом віднесено до компетенції апеляційного суду. Крім того, матеріалами справи підтверджено, що на виконання постанови Великобагачанського районного суду Полтавської області від 19.11.2010 року по справі №2-а-96/2010, що набрала законної сили, Управління Пенсійного фонду України у Великобагачанському районі Полтавської області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_2, про що свідчить лист відповідача №4565 від 06.07.2017 року.

Отже, виходячи з сукупності даних обставин та підстав, з урахуванням правових позицій Верховного Суду України щодо зміни порядку та способу виконання судового рішення суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання рішення суду належить відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 41,244-2,263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про зміну порядку і способу виконання постанови Великобагачанського районного суду Полтавської області від 19.11.2010 року по справі №2-а-96/2010 року - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного адміністративного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя