Справа № 803/964/17
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року № 803/964/17
м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Присташ І.М.,

представника позивача Сіжук О.В.,

представників відповідача Боярського О.В., Ходаня П.Я.,

представника третьої особи Мазурика Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом Волинського окружного адміністративного суду до Управління культури Волинської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент культури Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування наказу в частині, -

В С Т А Н О В И В :

Волинський окружний адміністративний суд (далі Волинський ОАС, позивач) звернулося з позовом до Управління культури Волинської обласної державної адміністрації (далі Управління культури ВОДА, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент культури Луцької міської ради (далі Департамент культури) про визнання протиправним та скасування наказу від 11.05.2017 №61 в частині пункту 12 додатку до наказу.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 03.08.2017 року справу передано для розгляду до Львівського окружного адміністративного суду, ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 10.08.2017 року справу прийнято до провадження.

В обґрунтування позовних вимог Волинський ОАС посилається на те, що внаслідок недотримання вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини», Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 №158,органами охорони культурної спадщини без належного з`ясування усіх обставин, неправомірно прийнято рішення про історичну цінність як об`єкта культурної спадщини в цілому адміністративний будинок, що знаходиться за адресою: вул. Словацького, 1 у місті Луцьку та перебуває в оперативному управлінні суду, та неправильно визначено об`єкт охорони культурної спадщини.

Також вказує на те, що подана на розгляд консультативної ради з питань охорони культурної спадщини управління культури облдержадміністрації облікова документація на дану будівлю містила розбіжності та неповну інформацію щодо даної будівлі, до облікової картки були додані не всі зазначені в ній додатки, крім того, в акті технічного стану була відсутня передбачена встановленою формою інформація, акт технічного стану був складений за відсутності представника користувача приміщення, однак, консультативною радою при розгляді питання щодо можливості віднесення будівлі за адресою: вул. Словацького, 1 у місті Луцьку наведені обставини взяті до уваги не були.

Разом з тим зазначає, що наведені в протоколі засідання консультативної ради, який став підставою для прийняття оскаржуваного рішення, критерії, за якими будівля по вул. Словацького, 1 у місті Луцьку віднесена до об`єктів культурної спадщини, такі як: будівля має особливо історичну та культурну цінність, відповідає критерію автентичності (пам`ятка значною мірою зберегла свою форму та матеріально-технічну структуру, історичні нашарування, роль у навколишньому середовищі), справила значний вплив на розвиток культури, архітектури, містобудування, мистецтва країни, безпосередньо пов`язана з історичними подіями, віруваннями, життям та діяльністю видатних людей не підтверджені обліковою документацією.

За таких обставин просить суд визнати протиправним та скасувати наказ управління культури Волинської ОДА від 11.05.2017 №61 в частині пункту 12 додатку до наказу.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити повністю.

Представники відповідача в судовому засіданні та наданих суду письмових запереченнях адміністративний позов не визнали, посилаючись на те, що оскаржуваний наказ був прийнятий відповідно до статті 14 Закону України «Про охорону культурної спадщини» на підставі рішення Консультативної ради з питань охорони культурної спадщини управління культури облдержадміністрації, до складу якої входять науковці у сфері охорони культурної спадщини. Зазначили, що при вирішенні питання про занесення Адміністративного будинку (друга половина ХІХ ст.) за адресою м. Луцьк, вул. Словацького, 1 до Переліку новиявлених об`єктів культурної спадщини Консультативною радою розглядалась первинна облікова документація, розроблені на замовлення Департаменту культури Луцької міської ради Держаним підприємством «Інститут «Укрзахідпроектреставрація».

Разом з тим, вказують на те, що позивач необґрунтовано трактує норми постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1760 та наказу Міністерства культури України від 11.03.2013 №158, ставлячи під сумнів висновок фахівців ДП «Інститут «Укрзахідпроектреставрація».

З урахуванням наведеного просять в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представник третьої особи в судовому засіданні та письмових поясненнях позов не визнав, просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. На підтвердження правомірності прийняття оскаржуваного наказу посилається витяги з планів міста Луцька 1929 і 2009 років, а також фотографії будівлі 1930 і 2017 років, в яких зафіксовано, що, в своєму плані, об`ємі та фасадах будинок на вул. Словацького, 1 у місті Луцьку на 100% є автентичним.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з врахуванням наступного.

Судом встановлено, що 04.07.2017 року на адресу Волинського окружного адміністративного суду надійшов лист департаменту культури Луцької міської ради від 04.07.2017 №18-12/565 з проханням укласти охоронний договір на об`єкт культурної спадщини, який знаходиться у користуванні суду, а саме: Адміністративний будинок (друга половина ХІХ ст.) за адресою м. Луцьк, вул. Словацького, 1 пам`ятка архітектури місцевого значення, що взята на облік згідно з наказом управління культури Волинської обласної державної адміністрації від 11.05.2017 №61 «Про доповнення переліку нововиявлених об`єктів культурної спадщини Волинської області» разом з копією даного наказу та проектом охоронного договору.

Як слідує з матеріалів справи, пунктом 12 додатку до наказу управління культури Волинської обласної державної адміністрації від 11.05.2017 №61 «Про доповнення переліку нововиявлених об`єктів культурної спадщини Волинської області» внесено до Переліку нововиявлених (щойно виявлених) об`єктів культурної спадщини Волинської області пам`ятки архітектури місцевого значення, розташованих на території міста Луцька, Адміністративний будинок, друга половина ХІХ ст. за адресою вул. Словацького, 1, м. Луцьк.

З матеріалів справи також вбачається, що рішенням сесії Луцької міської ради від 27.04.2016 року №7/19 «Про передачу в оперативне управління нежитлового приміщення, загальною площею 811,1 кв.м. на вул. Словацького, 1» вказану будівлю передано з балансу виконавчого комітету Луцької міської ради в оперативне управління позивачу.

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з нормами пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в

інтересах нинішнього і майбутніх поколінь врегульовані Законом України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 №1805-ІІІ (далі Закон №1805-ІІІ).

Статтею 1 Закону №1805-ІІІ визначено, що предметом охорони об`єкта культурної спадщини є характерна властивість об`єкта культурної спадщини, що становить його історико-культурну цінність, на підставі якої цей об`єкт визнається пам`яткою.

Об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Частиною другою статті 2 Закону №1805-ІІІ визначено, що за видами об`єкти культурної спадщини, серед іншого, поділяються на об`єкти архітектури - окремі будівлі, архітектурні споруди, що повністю або частково збереглися в автентичному стані і характеризуються відзнаками певної культури, епохи, певних стилів,

традицій, будівельних технологій або є творами відомих авторів.

Аналіз наведених норм в їх сукупності дає підстави вважати, що основними критеріями, на підставі яких об`єкт архітектури чи його частина може бути віднесено до категорії об`єкта культурної спадщини є критерій автентичності, а також критерій культурної цінності з точки зору естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду, що характеризуються відзнаками певної культури, епохи, певних стилів, традицій, будівельних технологій або є творами відомих авторів.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону №1805-ІІІ об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Порядок визначення категорій пам`яток встановлюється Кабінетом Міністрів України. Із занесенням до Реєстру на об`єкт культурної спадщини, на всі його складові елементи, що становлять предмет його охорони, поширюється правовий статус пам`ятки.

Згідно з частиною другою статті 14 вказаного Закону об`єкт культурної спадщини до вирішення питання про його реєстрацію як пам`ятки вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, про що відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника цього об`єкта або уповноважений ним орган (особу).

Переліки об`єктів культурної спадщини затверджуються рішеннями відповідних органів охорони культурної спадщини.

Порядок обліку об`єктів культурної спадщини визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини.

Процедуру обліку об`єктів культурної спадщини незалежно від їх видів та форм власності визначає Порядок обліку об`єктів культурної спадщини, затверджений наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 №158, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.04.2013 за №528/23060 (далі Порядок №158).

За визначенням пунктів 1.2 1.3 вказаного Порядку облік об`єктів культурної спадщини - заходи, що здійснюють спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини), спрямовані на виявлення, наукове вивчення, класифікацію, державну реєстрацію об`єктів культурної спадщини.

Облік об`єктів культурної спадщини включає: виявлення, обстеження, дослідження, фотофіксацію об`єктів культурної спадщини, підготовку графічних матеріалів (у разі необхідності) та визначення предмета охорони культурної спадщини, складання переліків об`єктів культурної спадщини та облікової документації на ці об`єкти, підготовку подання Міністерству культури України та Кабінету Міністрів України для занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі - Реєстр).

Пунктами 3.1- 3.4 Порядку №158 передбачено, що облікова картка об`єкта культурної спадщини, коротка історична довідка, акт технічного стану об`єкта (пам`ятки) культурної спадщини подаються за місцезнаходженням таких об`єктів на розгляд науково-методичної ради з питань охорони культурної спадщини органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, консультативних рад органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та наукової (вченої) ради установи, організації, діяльність якої пов`язана з охороною культурної спадщини, які оцінюють відповідність кожного об`єкта критеріям, зазначеним у пунктах 10 і 11 Порядку визначення категорій пам`яток для занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1760 (далі Порядок №1760).

Водночас статтею 1 Закону №1805-ІІІ визначено, що виявлення об`єкта культурної спадщини - сукупність науково-дослідних, пошукових заходів з метою визначення наявності та культурної цінності об`єкта культурної спадщини.

Разом з тим, пунктами 2.1 2.4 Порядку№158 передбачено, що виявлення об`єктів культурної спадщини включає: натурне обстеження (дослідження), історико-архівні і бібліографічні дослідження, визначення предмета охорони, встановлення ступеня схоронності, первісного призначення, сучасного використання, фотофіксацію (у разі необхідності графічну фіксацію), виготовлення короткої історичної довідки та облікової картки.

Виявлення об`єктів культурної спадщини відбувається шляхом здійснення науково-дослідних та пошукових робіт (натурних обстежень (досліджень), історико-архівних і бібліографічних досліджень, фотофіксації, графічної фіксації), розробки науково-проектної документації; наукової (науково-технічної) експертизи робіт, які можуть призвести до руйнування, знищення чи пошкодження об`єктів культурної спадщини; земляних, будівельних, меліоративних та інших робіт.

На виявлені об`єкти культурної спадщини складається облікова картка об`єкта культурної спадщини, коротка історична довідка, акт технічного стану об`єкта (пам`ятки) культурної спадщини за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Виявлення об`єктів культурної спадщини, складання на них облікової картки, короткої історичної довідки, акта технічного стану забезпечують органи охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим, органи охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад населених пунктів, занесених до Списку історичних населених місць України, відповідно до їх повноважень, зокрема виконують функції замовника та укладають з цією метою контракти на виявлення, дослідження об`єктів культурної спадщини з метою визначення наявності та культурної цінності об`єкта культурної спадщини, а також одержання нової інформації про ці об`єкти.

Виходячи з аналізу наведених норм, складанню переліків об`єктів культурної спадщини передує здійснення ряду науково-дослідних, пошукових заходів, зокрема: виявлення, обстеження, дослідження, фотофіксацію об`єктів культурної спадщини, за результатами проведення яких складається облікова картка об`єкта культурної спадщини.

Водночас для виявлення об`єкта культурної спадщини обов`язковим, серед іншого, є проведення його натурного обстеження (дослідження) та здійснення пошукових робіт з метою визначення предмета охорони та його історичної чи наукової цінності, встановлення ступеня схоронності, замовником проведення яких виступає відповідний орган культурної спадщини, який в межах своїх повноважень здійснює заходи з виявлення об`єктів культурної спадщини.

За результатами оцінки виявлених об`єктів культурної спадщини оформлюється протокол, в якому зазначається, яким саме критеріям відповідає (не відповідає) кожен об`єкт культурної спадщини.

Протокол є підставою для занесення (незанесення) об`єкта культурної спадщини до Переліку об`єктів культурної спадщини (далі - Перелік), який ведеться за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку.

Орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органи охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій на підставі висновків, викладених в протоколі науково-методичної, консультативної або наукової (вченої) ради, приймають рішення про занесення (незанесення) об`єктів культурної спадщини до Переліку.

Перелік затверджується рішенням органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органами охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та у місячний строк після затвердження надсилається до Мінкультури України разом з протоколом науково-методичної, консультативної або наукової (вченої) ради та документами, передбаченими у пункті 3.1 цього розділу.

При цьому слід зазначити, що лише дотримання всіх етапів, передбачених Порядком №158, які включають натурне обстеження (дослідження), історико-архівні і бібліографічні дослідження, визначення предмета охорони, встановлення ступеня схоронності, первісного призначення, сучасного використання, фотофіксацію (у разі необхідності графічну фіксацію), виготовлення короткої історичної довідки та облікової картки, у сукупності є єдиною та необхідною правовою підставою для прийняття рішення про занесення об`єкта нерухомого майна до Переліку виявлених об`єктів культурної спадщини.

Судом встановлено, що оскаржуваний наказ управлінням культури ВОДА прийнятий на підставі протоколу засідання Консультативної ради з питань охорони культурної спадщини управління культури облдержадміністрації № 1 від 28.04.2017.

Як слідує із змісту даного протоколу, підставою для висновку про занесення будівлі по вул. Словацького, 1 у місті Луцьку до Переліку нововиявлених (щойно виявлених) об`єктів культурної спадщини Волинської області зазначено те, що даний будинок має особливо історичну та культурну цінність, відповідає критерію автентичності (пам`ятка значною мірою зберегла свою форму та матеріально-технічну структуру, історичні нашарування, роль у навколишньому середовищі), а також відповідає наступним критеріям: справила значний вплив на розвиток культури, архітектури, містобудування, мистецтва країни, безпосередньо пов`язана з історичними подіями, віруваннями, життям та діяльністю видатних людей.

Судом також встановлено, що під час вирішення даного питання консультативною радою з питань охорони культурної спадщини розглядалась первинна облікова документація, розроблена на замовлення Департаменту культури Луцької міської ради Держаним підприємством «Інститут «Укрзахідпроектреставрація», зокрема, облікова картка об`єкта культурної спадщини від 11.04.2013 року, коротка історична довідка об`єкта, акт технічного стану об`єкта (пам`ятки) культурної спадщини від 11.04.2013 року №12 та додані до них матеріали фото фіксацій будівлі східного фасаду будівлі (вигляд пам`ятки південного сходу), південного фасаду (вигляд від вул.. Б. Хмельницького), тильних фасадів (вигляд з північного сходу) та автентичних вхідних дверей на східному фасаді будинку.

Однак, досліджені в ході судового розгляду даної справи облікова картка об`єкта, коротка історична довідка не містить інформації про те, в чому полягає значний вплив даної будівлі на розвиток культури, архітектури, містобудування та мистецтва країни, а також з діяльністю яких видатних людей та якими історичними подіями та віруваннями безпосередньо пов`язана дана будівля.

З пояснень представника відповідача в судовому засіданні встановлено, що в протоколі для занесення даної будівлі до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини, зазначені загальні підстави, передбачені Порядком №1760.

Суд також критично оцінює висновки консультативної ради з питань охорони культурної спадщини про те, що даний будинок відповідає критерію автентичності (пам`ятка значною мірою зберегла свою форму та матеріально-технічну структуру, історичні нашарування, роль у навколишньому середовищі) з огляду на наступне.

Як зазначено в акті технічного стану об`єкта від 11.04.2013 та обліковій картці об`єкта від 11.04.2013, загальний стан об`єкта (пам`ятки) культурної спадщини задовільний, схоронність (збереження первісного вигляду) становить 80%. Проте, з доданих до облікової картки матеріалів фотофіксації не вбачається за можливе встановити наведені обставини.

Будь-яких інших матеріалів натуральних обстежень чи досліджень, які підтверджують ступінь схоронності, збереження його матеріально-технічної структури, історичних нашарувань та автентичність даної будівлі, до облікової картки та акту технічного стану додано не було.

Навпаки, інформація, наявна в акті технічного стану від 11.04.2013 та обліковій картці про те, що у будівлі проводилися ремонтні роботи та у ХХІ столітті частину приміщень перепланували, ставить під сумнів висновки про визначений ступінь схоронності об`єкта 80%, збереження його історичної форми, матеріально-технічної структури, а також історичних нашарувань.

Таким висновкам, на думку суду та виходячи з вимог Порядку №158, мали би передувати результати натуральних обстежень, досліджень, порівняння, графічні креслення чи фотофіксація інтер`єрів, проведені особами, які мають спеціальні знання на замовлення органу охорони культурної спадщини.

Разом з тим, акт технічного стану, зокрема, пункт 2 «Стан збереження» розділу «Технічний стан об`єкта (пам`ятки) культурної спадщини» не містить інформації про стан збереження об`єкта, окремих частин, конструктивних елементів об`єкта із зазначенням матеріалу, розміру, як це передбачено встановленою формою, даний пункт містить лише інформацію про загальний опис зовнішнього вигляду будівлі.

Водночас з представлених позивачем на наявних в матеріалах справи даних фото фіксацій інтер`єрів та зовнішнього вигляду даної будівлі вбачається, що в стіні, а також на фасадах будинку зафіксовані тріщини, проте, в акті технічного стану від 11.04.2013 зазначені пошкодження зафіксовані не були.

Разом з тим, фотографії інтер`єрів спростовують інформацію про збереження матеріально-технічної структури приміщень будівлі та історичних нашарувань.

Крім того, до облікової картки не були додані 2 фото інтер`єрів, зазначені в розділі 10 облікової картки як матеріали фото фіксації, що додаються до неї.

Наведені обставини суд оцінює як неналежне вжиття третьою особою заходів щодо забезпечення виявлення об`єктів культурної спадщини.

Крім того, ні облікова картка об`єкта, ні акт технічного стану, які були предметом розгляду на засіданні консультативної ради під час прийняття рішення про віднесення будівлі на вул. Словацького, 1 в місті Луцьку до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини, не містять інформації про те, що вказана будівля відповідає критерію автентичності. Проте під час засідання наведена обставина до уваги взята не була.

Суд не приймає до уваги доводи представника третьої особи про те, що облікова документація на даний об`єкт розроблена та складена старшим науковим працівником ДП «Інститут «Укрзахідпроектреставрація», а , відтак, департамент культури Луцької міської ради не несе відповідальності щодо повноти та достовірності наведеної в ній інформації з огляду на наступне.

Пунктом 2.4 Порядку №158 обов`язок щодо забезпечення виявлення об`єктів культурної спадщини, складання на них облікової картки, короткої історичної довідки, акта технічного стану покладено на органи охорони культурної спадщини. Укладання з цією метою відповідних контрактів згідно вказаної норми та частини другої статті 7 Закону України «Про охорону культурної спадщини» забезпечують органи охорони культурної спадщини. Разом з тим, вказаною нормою визначено, що органи охорони культурної спадщини забезпечують виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території.

Таким чином, забезпечення дотримання законодавства з питань охорони культурної спадщини, у тому числі під час проведення досліджень з метою виявлення об`єктів культурної спадщини покладено саме на орган культурної спадщини.

Як слідує із наявної в матеріалах справи облікової картки об`єкта, вона складена та підписана старшим науковим співробітником ДП «Інститут «Укрзахідпроектреставрація» та підписана керівником органу охорони культурної спадщини. Також акт технічного стану складений в присутності начальника управління культури Луцької міської ради, на яку покладено обов`язок вжиття всіх передбачених законодавством заходів з метою виявлення об`єктів культурної спадщини.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, нежитлове приміщення на вул. Словацького, 1 у місті Луцьку на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 29.02.2008 №125-2 «Про оренду нежитлового приміщення», відповідно до договору, укладеного між Волинським окружним адміністративним судом та відділом майна міської комунальної власності №185/11 від 04.03.2008, надано суду в оренду.

В подальшому строк оренди вказаного приміщення продовжувався на підставі рішень Луцької міської ради та відповідно до договорів оренди нежитлових приміщень (на строк до 28.02.2013 - рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 11.02.2011 №125-8, договір оренди від 17.02.2011 №625; на строк до 31.01.2014 додаткова угода №1 від 19.05.2011 до договору оренди нежитлових приміщень від 17.02.2011 №625, на строк від 21.02.2014 до 31.01.2017 рішення від 21.02.2014 №100-5, договір оренди нежитлових приміщень від 21.02.2014 №1135/23).

Фактичне використання даного приміщення позивачем здійснюється на підставі рішення Господарського суду Волинської області від 11.01.2012 у справі №5004/1869/11 за позовом Волинського окружного адміністративного суду до Волинського обласного військового комісаріату, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Луцька міська рада про усунення перешкод в користуванні майном та вивільнення приміщення.

Однак, акт технічного стану об`єкта від 11.04.2013 складений за відсутності представника користувача приміщення, що не відповідає встановленій Порядком №158 формі.

З пояснень представника позивача в судовому засіданні встановлено, що про проведення обстежень будівлі 11.04.2013 року на замовлення органу охорони культурної спадщини позивачу відомо не було, будь-які документи, які підтверджують факт їх проведення в суді відсутні.

Зазначена обставина не спростована представником третьої особи в ході судового розгляду даної справи.

Наведені обставини дають підстави вважати, що висновки про предмет охорони та культурну цінність об`єкта зроблені лише за результатами вивчення спеціальної літератури (Бібліографії: Пясецький В., Мандзюк Ф. вулиці та майдани Луцька. Луцьк: видавництвоо обласної друкарні, 2005 с. 137, (ілюстрація дверей), як зазначено в короткій історичній довідці), а також за результатами огляду та фотофіксації фасадів будинка та без проведення обстежень інтер`єрів, будь-яких інших досліджень чи пошукових робіт, передбачених Порядком №158.

Проте, консультативною радою на засіданні під час розгляду питання про предмет охорони та автентичність об`єкту зазначені обставини враховані не були.

Крім того, з матеріалів справи та пояснень представника позивача в судовому засіданні вбачається, що у вересні жовтні 2012 року згідно з договором від 25.09.2012 №152, укладеним між Волинським окружним адміністративним судом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектно-вишукувальний інститут «Волиньагропроект» були виконані інженерно-геологічні вишукування для реконструкції будівлі по вул. Словацького, 1 в місті Луцьку під приміщення Волинського окружного адміністративного суду, у тому числі проведено обстеження стану основних конструктивних елементів будівлі спеціалістами, які мають спеціальні знання у галузі інженерії та будівництва.

Так, із наявного в матеріалах справи акту обстеження стану основних конструктивних елементів будівлі по вул. Словацького, 1 в місті Луцьку слідує, що існуюча будівля складається з окремих частин, які зблоковані між собою. Період будівництва частин різний. Основна частина побудована в 30-х роках ХХ століття, дві інші орієнтовно в 80-х роках ХХ століття. Також, як зазначено в акті, в приміщеннях неодноразово проводили ремонтні роботи.

Зазначені результати обстежень не відповідають інформації про будівлю, яка наявна в обліковій картці об`єкта від 11.04.2013 про період її будівництва, а також ставлять під сумнів висновок про культурну та історичну цінність об`єкта в цілому як пам`ятки та предмет її охорони.

Крім того, з протоколу засідання консультативної ради слідує, що питання добудови даної будівлі протягом ХХ ст. не розглядалось на засіданні ради.

В ході судового розгляду даної справи представником відповідача та представником третьої особи зазначені обставини належними та допустимими доказами спростовані не були.

Суд критично оцінює надані представником третьої особи копії витягів із плану міста Луцька 1929 років та 2009 років, оскільки з даних документів візуально вбачається, що на плані 1929 року наявна лише частина будівлі, а дві інші, які, як слідує із акту обстежень стану конструктивний елементів існуючої будівлі по вул. Словацького, 1 у місті Луцьку, складеного фахівцями ТзОВ Проектно-вишукувальний інститут «Волиньагропроет», побудовані орієнтовно в 80-х роках ХХ століття, відсутні. Наведена обставина також підтверджується наявними в матеріалах справи копіями Плану поверхів будівлі по вул. Словацького, 1 у місті Луцьку Технічного паспорта даної будівлі, виготовленого 15.05.1988 року.

Однак, під час надання пояснень представнику третьої особи дана обставина відома не була.

Крім того, зазначені матеріали та представлені фотографії вказаного приміщення 1930-х та 2017 років не були предметом розгляду консультативної ради під час прийняття рішення про занесення даної будівлі до Переліку. Як слідує із доданих документів, фотографії будівлі третьою особою були роздруковані із сторінки інтернет видання «Хроніки Любарта» лише після звернення позивача до суду із адміністративним позовом , зокрема, 31.08.2017 року.

Суд також не приймає до уваги доводів відповідача про правомірність прийнятого рішення з посиланням на те, що оскаржуваний наказ був прийнятий відповідно до статті 14 Закону України «Про охорону культурної спадщини» на підставі протоколу засідання Консультативної ради з питань охорони культурної спадщини управління культури облдержадміністрації.

Як пояснив на підтвердження своєї правової позиції представник відповідача в судовому засіданні, питання щодо віднесення адміністративної будівлі за адресою: вул. Словацького, 1 в м. Луцьку розглядалось на засіданні консультативною радою, до складу якої входять провідні науковці у сфері охорони культурної спадщини на підставі первинної облікової документації, розроблені на замовлення Департаменту культури Луцької міської ради Держаним підприємством «Інститут «Укрзахідпроектреставрація», а, відтак, у відповідача відсутні підстави для сумніву щодо культурної цінності даного об`єкта та неприйняття оскаржуваного рішення.

З приводу даних тверджень суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 7 Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено, що для погодженого вирішення питань щодо охорони культурної спадщини на територіях областей, міст Києва та Севастополя, інших населених пунктів органи охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій можуть створювати консультативні ради з провідних учених і висококваліфікованих фахівців-практиків.

Консультативні ради діють на підставі типового положення, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини.

Так, Типовим положенням про Консультативну раду з питань охорони культурної спадщини місцевих органів охорони культурної спадщини, затвердженим наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України та Міністерства культури і мистецтв України 26 лютого 2001 N 42/94, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 березня 2001 року, передбачено, що у своїй діяльності Консультативна рада керується чинним законодавством України та цим Типовим положенням.

Відповідно до пункту 2.1 даного Положення основним завданням Консультативної ради є забезпечення професійного вирішення питань дослідження, охорони, реставрації, відтворення об`єктів культурної спадщини, збереження традиційного характеру середовища населених місць шляхом опрацювання висновків,рішень, рекомендацій і пропозицій для органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій.

Крім того, пунктом 4.2 визначено, що члени Консультативної ради зобов`язані дотримуватися принципів наукової сумлінності й об`єктивності при розв`язанні всіх питань.

Водночас пунктом 1 частини першої статті 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено, що до повноважень органів охорони культурної спадщини обласних,Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить здійснення контролю за виконанням цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини.

Головою Консультативної ради є керівник органу охорони культурної спадщини обласної, Київської, Севастопольської міських державних адміністрацій або його заступник.

Відповідальний секретар Консультативної ради призначається з числа відповідальних працівників органу охорони культурної спадщини обласної, Київської, Севастопольської міських державних адміністрацій.

Як слідує із протоколу №1 засідання консультативної ради з питань охорони культурної спадщини управління культури облдержадміністрації від 28.04.2017 року, консультативну раду очолює заступник начальника управління культури, крім того, до її складу входять спеціалісти управління культури Волинської ОДА, власне на яких законодавством покладено обов`язок здійснення контролю за виконанням законодавства про охорону культурної спадщини при розгляді питання щодо можливості занесення об`єктів до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини.

Однак, як слідує із протоколу №1 від 28.04.2017 року при розгляді питання про занесення до Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини адміністративної будівлі на вул. Словацького, 1, у м. Луцьку питання щодо невідповідності поданих облікових документів Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 №158, не розглядалось.

Так, не було враховано, що до облікової картки не були додані матеріали, зазначені в розділі 10 облікової картки, зокрема, ситуаційна схема, виконана в 2013 році, 2 фото інтер`єрів.

Крім того, не було враховано, що акт технічного стану об`єкта (пам`ятки) культурної спадщини від 11.04.2013 року №12 не містить передбаченої встановленою формою інформації про стан збереження будівлі, зокрема, детальний опис стану збереження окремих частин будівлі, конструктивних елементів із зазначенням матеріалу, розміру тощо. Водночас даний акт не був підписаний представником користувача будівлі, що не відповідає вимогам Порядку.

Також наявність в акті інформації про те, що частину приміщень будівлі перепланували за відсутності матеріалів обстежень будівлі мала би поставити під сумнів визначений в обліковій картці ступінь схоронності об`єкта 80% та потребувала більш детальних досліджень щодо збереження його автентичності.

Крім того, консультативною радою не було взято до уваги, що облікова документація не містить інформації про відповідність даної будівлі критерію автентичності.

Таким чином, при розгляді питання про віднесення адміністративної будівлі по вул. Словацького, 1 у місті Луцьку консультативною радою не було дотримано принципів законності, наукової сумлінності й об`єктивності.

При розгляді даної справи в сукупності усіх встановлених обставин суд також враховує і те , що облікова документація на даний об`єкт була виготовлена 11.04.2013 року, проте, подана на розгляд консультативної ради з питань охорони культурної спадщини та розглянута на її засіданні лише через чотири роки з дня їх складення, а саме 28.04.2017 року. При цьому консультативною радою не розглядалось питання про те, що наявна в документації інформація, зокрема, щодо збереження схоронності об`єкта, його матеріально-технічної структури, у зв`язку із спливом певного періоду часу на момент прийняття рішення, може не відповідати дійсності.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проаналізувавши чинне законодавство, обставини справи, а також надані та досліджені докази суд вважає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не виконав обов`язку щодо доведення правомірності винесення оскаржуваного наказу в частині пункту 12 додатку до наказу.

Разом з тим, частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Проте, при прийнятті оскаржуваного рішення зазначені критерії відповідачем дотримані не були.

За таких обставин, адміністративний позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправними і скасування наказу від 11.05.2017 №61 «Про доповнення переліку нововиявлених об`єктів культурної спадщини Волинської області» в частині пункту 12 додатку до наказу.

Згідно із частиною першою статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача слід присудити за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 2080, 00 грн., сплачений згідно платіжного доручення №352 від 02.08.2017, та який був зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись статтями 11, 17, 94, 158, частиною третьою статті 160, статтями 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про охорону культурної спадщини», Порядку визначення категорій пам`яток для занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1760, Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 №158, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.04.2013 за №528/23060, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ управління культури Волинської обласної державної адміністрації від 11.05.2017 року №61 «Про доповнення переліку нововиявлених об`єктів культурної спадщини Волинської області» в частині пункту 12 додатку до наказу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління культури Волинської обласної державної адміністрації на користь Волинського окружного адміністративного суду суму сплаченого судового збору у розмірі 2080 (дві тисячі вісімдесят) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Сакалош В.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 08 листопада 2017 року.