Справа № 415/4312/17
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Коваленко Н.В.
Суддя-доповідач - Васильєва І.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року справа №415/4312/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

Головуючого судді: Васильєвої І.А.

Суддів: Компанієць І.Д.

Ястребова Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 22 серпня 2017 року по справі № 415/4312/17 за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2017 року ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.) звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області про визнання протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії та зобов'язати відповідача відновити виплату пенсії починаючи з дня припинення (арк. справи 1-2).

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 22 серпня 2017 року адміністративний позов задоволений, визнані протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсі з 01 квітня 2017 року та зобов'язано відповідача відновити з 01 квітня 2017 року виплату пенсії (арк. справи 52-53).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач (далі - апелянт) звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в доводах якої зазначив, що підставою для припинення виплати пенсії позивачу в рамках постанови КМУ № 365 від 08 червня 2016 року став факт його відсутності за місцем проживання, що виявилось за результатами проведеної перевірки представником управління соціального захисту населення, про що останнім складений акт обстеження матеріально побутових умов, а тому, з огляду на те, що орган Пенсійного фонду України відновлює пенсію тільки на підставі рішення комісії, яке комісією не складалось, то у даному випадку відсутні підстави для поновлення виплати пенсії. На підставі викладеного апелянт просив суд задовольнити апеляційну скаргу, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (арк. справи 51-52).

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Позивач просив проводити розгляд справи за його відсутності, відповідач до судового засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, тому у відповідності до статті 197 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції та не є спірним між сторонами, ОСОБА_3 є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_1 який перемістився з території проведення АТО, а саме з м. Стаханова Луганської області до підконтрольної Україні території до м. Лисичанську та став на облік до УПСЗН, з огляду на що є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 27 серпня 2015 року № 924015952.

Як отримувач пенсії за віком перебуває на обліку у відповідача, проте, як вбачається з листа-відповіді УПЗ ГУ ПФУ у Луганській області відповідач припинив позивачу виплату пенсії за віком з квітня 2017 року з посиланням на наявність інформації про можливу безпідставну виплату пенсії внутрішньо переміщеним особам, серед яких є і позивач (арк. справи 13).

До того ж у вказаній відповіді наведено, що для поновлення виплати пенсії позивачу необхідно звернутись до управління з заявою про поновлення виплати, до якої додати довідку внутрішньо переміщеної особи з зазначенням фактичного місця проживання, та акцентовано на тому, що поновлення (або відмова) в виплаті пенсії буде здійснена після отримання рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

При цьому в апеляційній скарзі відповідач як на підставу припинення виплати пенсії посилався на вимоги постанови КМУ № 365 від 08 червня 2016 року в рамках отриманих результатів проведеної перевірки представником управління соціального захисту населення про відсутність позивача за місцем проживання, зазначеного у довідці внутрішньо переміщеної особи.

Таким чином спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача стосовно припинення виплати пенсії позивачу з посиланням на наявність інформації УПСЗН та вимоги постанови КМУ № 365 від 08 червня 2016 року.

З приводу викладеного колегія суддів звертає увагу, що право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-VI.

Частиною 1 статті 47 вказаного Закону встановлено, що пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, зокрема в інших випадках, передбачених частиною 1 статті 49 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною першою статті 49 вказаного закону та включають таки випадки для припинення пенсії:

- якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

- у разі смерті пенсіонера;

- у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

- в інших випадках, передбачених законом.

Будь яких інших підстав для припинення виплати пенсії законом не передбачено, а тому колегією суддів не приймаються посилання відповідача як підставу для припинення пенсії на відсутність останнього за місцем проживання, зазначеного позивачем в довідці внутрішньо переміщеної особи, оскільки по-перше, така інформація не є передбаченою законом підставою для припинення виплати пенсії, до того ж без прийняття відповідного рішення, а постанова КМУ № 365 не є законом, а є підзаконними нормативно-правовими актами, які мають нижчу юридичну силу, що значно звужує встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем.

З урахуванням вище перелічених положень законодавства колегією суддів не приймаються посилання апелянта на необхідність надання позивачем пенсійному фонду для поновлення виплат довідки внутрішньо переміщеної особи та відповідної заяви.

Крім цього відповідно до статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення: створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 49 Конституції України).

При цьому пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13 червня 2007 року роз'яснено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновками постанови суду першої інстанції про визнання протиправними дій відповідача щодо безпідставного припинення виплати пенсії з 01 квітня 2017 року та зобов'язання відновити з 01 квітня 2017 виплату пенсії, що відповідно до вимог статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 22 серпня 2017 року по справі № 415/4312/17, - залишити без задоволення.

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 22 серпня 2017 року по справі № 415/4312/17, - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Судді І.Д. Компанієць

Л.В. Ястребова