Справа № 820/2887/17
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 р.Справа № 820/2887/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2017р. по справі № 820/2887/17

за позовом ОСОБА_1

до Харківського міського центру зайнятості

третя особа - Міністерство соціальної політики України

про визнання незаконною бездіяльності,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Харківського міського центру зайнятості (далі відповідач), треті особи - Міністерство соціальної політики України, Обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації, в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив суд:

- визнати незаконною бездіяльність Харківського міського центру зайнятості під час прийому 27.06.2017р. у проведенні професійної орієнтації позивача, що полягає у комплексі взаємопов'язаних економічних, соціальних, медичних, психологічних і педагогічних заходів, спрямованих на активізацію процесу професійного самовизначення позивача та реалізацію його здатності до праці, виявлення його здібностей, інтересів, можливостей та інших чинників, що впливають на вибір або заміну професії та виду трудової діяльності;

- визнати незаконною бездіяльність Харківського міського центру зайнятості під час прийому 27.06.2017 р. у здійсненні професійного інформування, що повинне було полягати у наданні позивачу відомостей про трудову діяльність та її роль у його професійному самовизначенні, інформації про стан ринку праці, зміст та перспективи розвитку сучасних професій і вимоги до особи, форми та умови оволодіння професіями, можливості професійно - кваліфікаційного і кар'єрного зростання, що мало сприяти позивачу у формуванні професійних інтересів, намірів та мотивації щодо обрання або зміни виду трудової діяльності, професії, кваліфікації, роботи;

- визнати незаконною бездіяльність Харківського міського центру зайнятості під час прийому 27.06.2017 р. у проведенні професійного консультування, яке повинно було спрямуватися на оптимізацію професійного самовизначення позивача на основі виявлення його індівідуально - психологічних характеристик, особливостей життєвих ситуацій, професійних інтересів, нахилів, стану здоров'я та з урахуванням потреби ринку праці;

- визнати незаконною бездіяльність Харківського міського центру зайнятості під час прийому 27.06.2017 р. у не проведенні з позивачем професійного відбору, що полягає у встановленні його відповідності вимогам, які визначені для конкретних видів професійної діяльності та посад.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року по справі № 820/2887/17, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 зареєстрований Харківським міським центром зайнятості як такий, що шукає роботу.

Позивач неодноразово перебував на обліку в службі зайнятості як безробітний, а саме: 2002-2003 р.р., 2004 р., 2006-2014 рр.

25.11.2014 року йому поновлення статусу безробітного, оскільки попередня реєстрація була припинена у зв'язку з відмовою від двох пропозицій підходящої роботи та на підставі пп. 4, 5 ст. 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття" відмовлено в призначенні допомоги по безробіттю.

Під час прийому 27.06.2017 року провідним фахівцем з працевлаштування Харківського міського центру зайнятості ОСОБА_2 здійснювався пошук роботи, яка підходила б позивачу, але вакансії були відсутні. ОСОБА_1 було ознайомлено з вакансіями про громадські та тимчасові роботи.

Вважаючи, що під час прийому позивача 27.06.2017 року фахівець Харківського міського центру зайнятості проігнорував вимоги ст. 32, 33, 34 Закону України "Про зайнятість населення", чим допустив незаконну бездіяльність, позивач для захисту своїх прав звернувся із зазначеним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено під час судового розгляду відсутність факту порушення прав позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.43 Конституції України Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначені Законом України від 05.07.2012 року №5067-VI «Про зайнятість населення» (далі Закон №5067).

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України Про зайнятість населення безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи; вакансія - вільна посада (робоче місце), на яку може бути працевлаштована особа; працевлаштування - комплекс правових, економічних та організаційних заходів, спрямованих на забезпечення реалізації права особи на працю.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 5 Закону України Про зайнятість населення держава гарантує у сфері зайнятості безоплатне сприяння у працевлаштуванні, обранні підходящої роботи та одержанні інформації про ситуацію на ринку праці та перспективи його розвитку.

Відповідно ч.2 ст. 43 Закону України Про зайнятість населення статус безробітного надається особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування .

Згідно із ч.2 ст.44 Закону України Про зайнятість населення зареєстровані безробітні зобов'язані: 1) самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців; 2) відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів; 3) дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов'язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення; 4) інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Положеннями ч.1 ст.46 Закону України Про зайнятість населення передбачено, що підходящою для безробітного вважається робота, що відповідає освіті, професії (спеціальності), кваліфікації особи з урахуванням доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради. Заробітна плата повинна бути не нижче розміру заробітної плати такої особи за останнім місцем роботи з урахуванням середнього рівня заробітної плати, що склався у регіоні за минулий місяць, де особа зареєстрована як безробітний.

Під час пропонування підходящої роботи враховується тривалість роботи за професією (спеціальністю), кваліфікація, досвід, тривалість безробіття, а також потреба ринку праці.

Приписами ч.2 ст.43 Закону України Про зайнятість населення встановлено, що Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаних вимог Закону України Про зайнятість населення Кабінетом Міністрів України постановою від 20.03.2013 року №198 було затверджено Порядок реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу (далі - Порядок №198).

Так, приписами п.5 Порядку №198 передбачено, що статус безробітного надається особам, які зазначені у частині першій статті 43 Закону України "Про зайнятість населення", з першого дня реєстрації у центрі зайнятості на підставі заяви за формою, затвердженою Мінсоцполітики, у разі відсутності підходящої роботи, підбір якої здійснюється відповідно до статті 46 зазначеного Закону.

Згідно із п.18 даного Порядку для осіб, які не працювали за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) більш як 12 місяців, підходящою є робота, яку вони виконували за останнім місцем роботи, а робота за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) може бути підходящою за умови підвищення кваліфікації за направленням центру зайнятості з урахуванням потреби ринку праці.

Відповідно до п. 22 Порядку №198, підходящою не може бути робота у разі, коли: вона пов'язана із зміною місця проживання безробітного без його згоди; місце роботи розташоване за межами доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої держадміністрації, виконавчого органу відповідної ради; умови праці не відповідають правилам і нормам, встановленим законодавством про працю та охорону праці, стану здоров'я особи, що підтверджено медичною довідкою; заробітна плата нижча, ніж встановлений законом розмір мінімальної заробітної плати, або не забезпечуються гарантії щодо її своєчасної виплати.

Тобто, законодавцем чітко визначено перелік робіт, які не можуть вважатися для безробітного підходящими.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1, має повну вищу освіту за спеціальністю "Соціологія" та здобув кваліфікацію соціолога, базову вищу освіту за напрямом підготовки право, здобув кваліфікацію бакалавр права.

Позивач неодноразово перебував на обліку в службі зайнятості як безробітний, а саме: 2002-2003 р.р., 2004 р., 2006 2014 рр. 25.11.2014 року йому поновлення статусу безробітного, оскільки попередня реєстрація була припинена у зв'язку з відмовою від двох пропозицій підходящої роботи та на підставі пп. 4, 5 ст. 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття" відмовлено в призначенні допомоги по безробіттю.

Під час прийому 27.06.2017 року провідним фахівцем з працевлаштування Харківського міського центру зайнятості ОСОБА_2 здійснювався пошук роботи, яка підходила б позивачу, але вакансії були відсутні. ОСОБА_1 було ознайомлено з вакансіями про громадські та тимчасові роботи.

Судом встановлено, що позивач відмовився ставити особистий підпис у додатку № 1 до персональної картки № 00052.

Під час попередніх прийомів 22.06.2017 р. та 23.06.2017 р. ОСОБА_1 було запропоновано обміркувати можливість навчання за професією "Кравець". Позивач ознайомлений з терміном (строком) та умовами навчання для формування заявки та видачі направлення на медичний огляд.

Отже, з професій, які б відповідали критеріям позивача та медичній довідці № 265 від 30.01.2015 р. КЗОЗ "Харківська міська поліклініка № 20", за висновками лікарсько - кваліфікаційної комісії, якою позивачу рекомендована праця, не пов'язана з підняттям вантажу більш 5 кг, психоемоційними перевантаженнями, тривалим перебуванням на ногах та переохолодженням, вакантних посад роботодавцями не було заявлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем вчинені визначені законом дії щодо сприяння у працевлаштуванні позивача. Твердження позивача щодо бездіяльності служби зайнятості у працевлаштуванні та підборі йому підходящої роботи, а також щодо неправомірності дій служби зайнятості під час прийому 27.06.2017 року є безпідставними.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на положення ч. 1 ст. 32 Закону України «Про зайнятість населення», колегія суддів не приймає, оскільки вважає ці припущення необґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про зайнятість населення» професійна орієнтація населення - це комплекс взаємоповязаних економічних, соціальних, медичних, психологічних і педагогічних заходів, спрямованих на активізацію процесу професійного самовизначення та реалізацію здатності до праці особи, виявлення її здібностей, інтересів, можливостей та інших, що впливають на вибір або зміну професії та види трудової діяльності.

Колегія суддів зазначає, що в діях Харківського міського центру зайнятості під час прийому 27 червня 2017 не було жодної ознаки бездіяльності, зазначеної позивачем, оскільки бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. Натомість, Харківський міський центр зайнятості в межах своїх повноважень та приписів чинного законодавства вчинив дії направлені на сприяння працевлаштуванню та пошук підходящої роботи для ОСОБА_1, про що свідчить інформація в додатку №1 до Персональної картки стосовно прийому від 27.06.2017 року.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що відповідачем було вжито відповідних заходів щодо працевлаштування ОСОБА_1, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті постанови Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2017 року. по справі № 820/2887/17 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2017р. по справі № 820/2887/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 07.11.2017 р.