Справа № 501/1010/17
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 501/1010/17

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Максимович Г.В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів Бойка А.Г., Єщенка О.В.

за участю секретаря Осавуляк О.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Чорноморського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 30 серпня 2017 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чорноморського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправним рішення та зобовязання здійснити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом та, посилаючись на невірне тлумачення і застосування відповідачем п.5 розділу ІІІ «Прикінцевих положень» ОСОБА_2 України «Про внесення змін та визнання такими, втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 1 квітня 2015 при розгляді його звернення від 18 травня 2017 про проведення перерахунку призначеної йому пенсії за вислугу років за ст. 50-1 ОСОБА_2 України «Про прокуратуру» (в редакції ОСОБА_2 від 01 січня 2007) у розмірі 90% від суми заробітку за відповідною посадою без обмежень граничного розміру, згідно поданої довідки Генеральної прокуратури України від 25 січня 2017 №18-54зп., просив суд: визнати протиправними дії Чорноморського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (надалі ОУ ПФУ) щодо відмови у проведенні перерахунку у звязку із збільшенням посадового окладу призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у розмірі 90% місячного заробітку; скасувати рішення відповідача №17 від 23 травня 2017 про відмову у проведенні перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії; зобовязати ОУ ПФУ здійснити дії, спрямовані на перерахунок та подальшу довічну виплату пенсії за вислугу років позивачу відповідно до ст. 50-1 ОСОБА_2 України «Про прокуратуру» (в редакції ОСОБА_2 від 01 січня 2007) у розмірі 90% від суми заробітку за відповідною посадою без обмежень граничного розміру, згідно поданої довідки Генеральної прокуратури України від 25 січня 2017 №18-54зп., а також на проведення виплати різниці між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії за період з 18 травня 2016 по теперішній час.

За наслідками розгляду адміністративного позову Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено постанову про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Приймаючи означене рішення, суд першої інстанції, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 №8-рп/99, від 20 березня 2002 №5-рп/2002, де вказано на необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності громадян, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, як під час проходження служби, так і після її закінчення,та виходячи з розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури дійшов висновку про те, що зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства країни.

Крім того, суд вказав на те, що п.5 розділу ІІІ «Прикінцевих положень» ОСОБА_2 України «Про внесення змін та визнання такими, втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 1 квітня 2015, не може бути застосований, оскільки правовідносини між сторонами склалися до набрання чинності зазначеної вище норми ОСОБА_2. Таке застосування норм права суперечить ч.1 ст.58 Конституції України.

В апеляційній скарзі ОУ УПФУ, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, повністю відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач вказав на те, що за перерахунком пенсії позивач звернувся в 2017, тобто після прийняття ОСОБА_2 України: «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 №213 та «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 (в редакції від 12 травня 2016). Згідно до ч.20 ст. 86 ОСОБА_2 України «Про прокуратуру» (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому вказані зміни законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст. 50-1 ОСОБА_2 України «Про прокуратуру» при призначенні пенсії. Проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України. На час звернення ОСОБА_1 за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не прийнято. Судом першої інстанції не взято до уваги і ту обставину, що не тільки ОСОБА_2 України «Про прокуратуру» №1697-VII передбачено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, а й ОСОБА_2 України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 №1789-ХІІ в редакції від 09 червня 2013 (на час призначення пенсії ОСОБА_1В.) передбачалося обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.

В письмових запереченнях ОСОБА_1 спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та зважаючи на зясовані обставини, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

З матеріалів справи убачається, що з 23 серпня 2013 УПФУ в Дарницькому районі м. Києва ОСОБА_1, відповідно до ст. 50-1 ОСОБА_2 України «Про прокуратуру, була призначена пенсія за вислугу років у розмірі 80% від суми місячної (чинної) заробітної плати, з урахуванням обмежень розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.

24 лютого 2014 позивач був звільнений з органів прокуратури. З 01 квітня 2017 у звязку з переїздом до м. Черноморськ пенсійна справа ОСОБА_1 була взята на облік ОУ ПФУ.

18 травня 2017 позивач, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 №550 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та від 09 грудня 2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» звернувся до ОУПФУ за перерахунком пенсії за вислугу років згідно до ст. 50-1 ОСОБА_2 України «Про прокуратуру» ( в редакції ОСОБА_2 Увід 01 січня 2007) у розмірі 90% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру, з урахуванням довідки Генеральної прокуратури України від 25 січня 2017 №18-54зп.

Рішенням №17 від 23 травня 2017 з посиланням на п.5 Прикінцевих положень ОСОБА_2 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 №213 де передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначається відповідно до ОСОБА_2 України «Про прокуратуру», ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні його заяви.

За частиною першою статті 50-1 ОСОБА_2 України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (в редакції цього ОСОБА_2, яка діяла станом на дату призначення позивачу пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Стосовно підстав та порядку перерахунку пенсій прокурорів, то норми відповідно змісту було передбачено частинами тринадцятою і вісімнадцятою статті 50-1 ОСОБА_2 № 1789-ХІІ.

Відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 ОСОБА_2 «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 ОСОБА_2 № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Так, у справі встановлено, що пенсію позивачу призначено з вересня 2013. Станом на дату призначення пенсії положення статті 50-1 ОСОБА_2 № 1789-ХІІ передбачали її виплату в розмірі 80 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, а також можливість її перерахунку, зокрема, у зв'язку зі збільшенням розміру місячного заробітку (працюючого прокурора) за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію.

Проте суд першої інстанції не врахував того, що станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії (18 травня 2017) правове регулювання відносин, що виникають у сфері пенсійного забезпечення прокурорів змінилося.

З 1 квітня 2015 набрав чинності ОСОБА_2 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII (крім, зокрема, положень пункту 15 розділу І цього ОСОБА_2 (стосуються внесення змін до статті 86 ОСОБА_2 України від 14 жовтня 2014 № 1697-VII «Про прокуратуру»), які набрали чинності з 25 квітня 2015 року) частину п'ятнадцяту статті 50-1 ОСОБА_2 № 1789-ХІІ замінено чотирма частинами в новій редакції (п'ятнадцятою-вісімнадцятою). Зокрема, частина п'ятнадцята (в новій редакції цієї статті) серед іншого передбачає, що «максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

З приводу умов і порядку перерахунку такої пенсії, то з 1 січня 2015 частину вісімнадцяту статті 50-1 ОСОБА_2 № 1789-ХІІ викладено в новій редакції (згідно із ОСОБА_2 України від 28 грудня 2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України»), відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Водночас, пунктом 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» ОСОБА_2 № 213-VIII (набрав чинності з 1 квітня 2015) передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Крім того, з 15 липня 2015 року набрав чинності ОСОБА_2 № 1697-VII (за винятком окремих його положень), який теж містить положення щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури (стаття 86).

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ ОСОБА_2 № 1697-VII з набранням чинності цим ОСОБА_2 таким, що втратив чинність, з-поміж інших, є ОСОБА_2 України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, крім <…> частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1 <…>.

Норми щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до ОСОБА_2 № 1798-ХІІ, містились у частинах тринадцятій, вісімнадцятій статті 50-1 цього ОСОБА_2, відтак з набранням чинності ОСОБА_2 № 1697-VII ці положення статті 50-1 втратили чинність.

Що стосується правового регулювання перерахунку пенсії за ОСОБА_2 «Про прокуратуру» № 1697-VII, то згідно з частиною тринадцятою статті 86 цього ОСОБА_2 пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Відповідно до частини двадцятої статті 86 ОСОБА_2 №1697-VII (в редакції ОСОБА_2 України від 24 грудня 2014 № 76-VIII) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отож, станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок його пенсії за вислугу років положення статті 50-1 ОСОБА_2 України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (крім частин третьої, четвертої, шостої, одинадцятої) втратили чинність згідно з ОСОБА_2 України «Про прокуратуру» № 1697-VII. Натомість визначення умов і порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, за ОСОБА_2 № 1697-VI віднесено до відання Кабінету Міністрів України, який мав би ці правовідносини врегулювати.

За відсутності урядової постанови щодо умов і порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це спершу було передбачено частиною вісімнадцятої статті 50-1 ОСОБА_2 № 1789-ХІІ, а згодом - частиною двадцятою статті 86 ОСОБА_2 № 1697-VII) в Управління ПФУ немає правового механізму для перерахунку.

Беручи до уваги наведене вище, правильним є висновок ОУПФУ про те, що за відсутності нормативного регулювання відносин щодо умов і підстав для перерахунку пенсій (зокрема у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати) працівників прокуратури підстав для такого перерахунку немає. Тому відповідач, відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії з підстав, про які зазначено вище, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд першої інстанції не звернув уваги на вище перелічені обставини і, як наслідок, припустився помилки при прийнятті рішення.

Стосовно аргументів позивача про те, що до спірних правовідносин слід застосовувати норми законодавства, яке діяло станом на дату призначення пенсії, то, на думку суду апеляційної інстанції, вони ґрунтуються на помилковому і довільному трактуванні положень законодавства в сфері пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

Щодо посилання у цій справі на правову позицію Верховного Суду України, висловлену, зокрема, у постановах від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а13), від 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13), а також від 06 жовтня 2015 (справа №127/11720/14-а) слід відзначити, що висновки, яких дійшов Верховний Суд України у цих справах зроблено за інших фактичних обставин і правового регулювання спірних відносин. З часу призначення позивачці пенсії відповідно до статті 50-1 ОСОБА_2 України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ у сфері пенсійного забезпечення працівників прокуратури відбулися суттєві законодавчі зміни, зокрема в частині перерахунку вже призначених пенсій, яким суд першої інстанції при прийнятті своєї постанови не надав належної правової оцінки.

Крім того, за змістом наведених вище положень пункту 5 Прикінцевих і перехідних положень ОСОБА_2 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII у зв'язку з неприйняттям до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх, в тому числі й спеціальних, пенсій, скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсію/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, у тому числі відповідно до ОСОБА_2 України «Про прокуратуру».

Рішенням від 8 червня 2016 № 4-рп/2016 Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України(є неконституційними) положення пункту 5 розділу ІІІ ОСОБА_2 №213-VIII, але тільки в частині скасування з 1 червня 2015 норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до ОСОБА_2 України «Про судоустрій і статус суддів». Оскільки щодо конституційності решти законодавчих положень пункту 5 розділу ІІІ ОСОБА_2 №213-VIII Конституційний Суд України рішення не приймав, вони залишаються чинними.

Водночас, згідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014, - законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Таким чином, у вищенаведеному рішенні Європейський суд з прав людини став на бік держави Україна та, при цьому, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів подолання складної економічної ситуації шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Згідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України: «Підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання…».

Зважаючи на те, що при прийнятті постанови від 30 серпня 2017 року Іллічівським міським судом Одеської області допущено порушення норм матеріального права, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати це рішення та ухвалити нову постанову суду про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1

Керуючись: ст.. ст..185, 195, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чорноморського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області задовольнити повністю.

Постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 30 серпня 2017 скасувати та прийняти нову постанову суду.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Чорноморського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправним рішення та зобовязання здійснити певні дії відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України на протязі двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: