Справа № 753/18414/17
Суддя: Коренюк А. М.
Дата ухвалення: 2017-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/672/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2017 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Коренюк А.М., розглянувши в приміщенні суду в місті Києві у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об»єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києвіпро визнання дій протиправними, зобов»язання здійснити перерахунок пенсії, суддя -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до Лівобережного об»єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києвіпро визнання дій протиправними, зобов»язання здійснити перерахунок пенсії щодо відмови у перерахунку пенсії державного службовця у зв»язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції на час призначення їй пенсії, виходячи із нових складових заротібної плати працюючого державного службовця відповідно до посади, рангу та стажу роботи на державній службі згідно Закону України «Про державну службу» у розмірі 90% від суми заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади, рангу та стажу роботи на державній службі.

Звернувшись до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, їй було відмовлено згідно листа Лівобережного об»єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Представник Лівобережного об»єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києвінадіслав до суду заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що на час зверення позивача за перерахунком пенсії втратила чинність стаття 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року, якою було врегульовано порядок та умови перерахунку пенсії державних службовців.

Суддя розглядає, відповідно до ч.4 ст.1832 КАС України справи, передбачені п.1- 4 ч.1 ст. 1832 цього Кодексу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, у їх сукупності, суддя вважає достатніми підстави для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Підстав для розгляду справи в судовому засіданні немає.

Суддя, вивчивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пункт 6 ст. 92 Конституції України встановлює, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров'я; екологічної безпеки.

Позивачка перебуває на обліку в Лівобережному об»єднаному Управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві(Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва) й їй призначено з 14.11.2009 року пенсію на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» та з урахуванням вимог ст. 33 вказаного закону, у розмірі 90% із заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань й інших сум виплат (доходу), отримуваних нею, як застрахованою особою, та на які нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

04 жовтня 2017 року позивачка звернулась до Лівобережного об»єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії державного службовця у зв»язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції на час призначення пенсії, виходячи із нових складових заротібної плати працюючого державного службовця відповідно до посади, рангу та стажу роботи на державній службі згідно Закону України «Про державну службу» у розмірі 90% від суми заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади, рангу та стажу роботи на державній службі.

Законом України від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін та визнання таким, що втратили чинність деяких законодавчих актів України», який набув чинності від 01 січня 2015 року внесено зміни до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» і викладено її у такій редакції «Умови та порядок перерахування призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Вказаний Закон від 28 грудня 2014 року є чинним і підлягає до виконання, оскільки Конституційним Судом України в установленому порядку неконституційним не визнавався.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та вненсення змін до деяких нормативно-правових актів», яка діє з 15 грудня 2015 року, внесмено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865, а саме виключено п. 4, яким визначено умови перерахування пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу».

Оскільки позивач звернувся із заявою від 14 лютого 2016 року про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, тобто після набрання чинності новим Законом № 889-VІІІ, який по іншому регулює порядок перерахунку пенсії, дії відповідача щодо відмови позивачці у перерахунку пенсії є правомірним.

Так, відповідно до ст. 90 Закону України 889-VІІІ, яка набула чинності з 01 травня 2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, з 01 трввня 2016 року Законом України «Про державну службу» № 889-VІІІ по- іншому врегульовані правовідносини, пов»язані із пенсійним забезпеченням державних службовців. Закон України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» не містить такої підстави перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Враховуючи приписи ст. 90 Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ та Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», з 01 травня 2016 року відсутні підстви для перерахунку пенсії державним службовцям у зв»язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців, у зв»язку з чим у позивача відсутнє право на перерахунок пенсії як державному службовцю.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року.

Згідно п.2 «Прикінцевих та перехідних положень» вказаного Закону визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.п. 10 і 12 цього розділу.

Отже, на час звернення позивача за перерахунком пенсії втратила чинність стаття 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року, якою було врегульовано порядок та умови перерахунку пенсії державних службовців.

Відтак, на момент зверення позивача за перерахунком пенсії Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року, який набув чинності з 01 травня 2016 року, не передбачено перерахунок пенсії державного службовця у зв»язку з підвищенням окладів працюючим державним службовцям.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 22, 152 Конституції України, п.2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року, Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 7, 71, 86, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 186 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Лівобережного об»єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києвіпро визнання дій протиправними, зобов»язання здійснити перерахунок пенсії, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дарницький районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

СУДДЯ: