Справа № 826/557/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 листопада 2017 року № 826/557/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Келеберди В.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та скасування реєстраційного запису,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-банк» (надалі - позивач, ПАТ «КБ «Актив-Банк») до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу (далі - КМНО) ОСОБА_1 (далі - відповідач) про визнання неправомірними дій відповідача та скасування рішення від 08.11.16р. №32270154 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з вказаними діями приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_1, оскільки відповідач повинен був використовувати відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, що є невід'ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а відтак подальше прийняте рішення відповідача є неправомірним та підлягає скасуванню, так як наявна заборона щодо майна є перешкодою для здійснення реєстраційних дій щодо цього майна до того часу поки таке обтяження не буде знято.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав правомірності прийняття оскаржуваного рішення.

В матеріалах справи містяться письмові заперечення відповідача на позовну заяву, в яких останній зазначає, що ним вчинені реєстраційні дії на підставі Рішення Печерського районного суду м. Києва від 28.07.2016 року у справі №757/6633/15-ц, а тому приватний нотаріус КМНО ОСОБА_1 діяла у спосіб і порядок, передбачений законом.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, встановив.

05 вересня 2013 року між позивачем (позичальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАК-ЕКСПО» укладено Договір про здійснення кредитних операцій №0509/02 з кінцевим строком повернення кредиту до 04.09.2016 року (включно).

Також, 05.09.2013 року між ПАТ «КБ «Актив-Банк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (Іпотекодавець) з метою забезпечення належного виконання зобов'язань за Кредитним договором, було укладено Договір іпотеки №0509/02/S-5, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №8627, згідно якого Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: чотирьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07.10.2005 року, про що зроблено у Державному реєстрі речових прав відповідний запис (2380177). Як зазначено в даному договорі - предмет іпотеки, тобто вищезазначена квартира, є забезпечувальним обтяженням, на яке накладається заборона відчуження, про що 05.09.2013 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідний запис (2379348).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав від 08.11.2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_1 право власності на квартиру було зареєстровано за ОСОБА_2. Підставою виникнення права власності вказано рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 липня 2016 року, яке ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28 вересня 2016 року залишено без змін.

Відтак, не погоджуючись з оскаржуваним рішенням позивач звернувся до суду.

Вирішуючи даний адміністративний спір суд виходить з наступного.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначає Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-ІV).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону №1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно пункту 1 частини першої статті 4 Закону №1952-ІV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

Частиною другою статті 9 Закону №1952-ІV встановлено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону №1952-ІV державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Згідно частини першої статті 15 Закону №1952-ІV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно частини другої статті 19 Закону №1952-ІV державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі, крім іншого, договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Частиною першою статті 24 Закону №1952-ІV встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 51) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 52) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4-2 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 53) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 54) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 55) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 56) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1952-ІV за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно частини четвертої статті 24 Закону №1952-ІV відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Зміст процитованих правових норм вказує, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор може прийняти одне із рішень: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в державній реєстрації; у свою чергу рішення про відмову в державній реєстрації може прийматися лише за наявності підстав, передбачених статтею 24 Закону України Закону №1952-ІV.

Таким чином, досліджуючи наявність підстав для реєстрації права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, суд звертає увагу на наступне.

Пункт 9 частини першої статті 27 Закону №1952-ІV встановлює, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Так, із наданих відповідачем копій документів, вбачається, що з метою проведення державної реєстрації прав ОСОБА_2 серед інших документів подала копії:

1. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 липня 2016 року у справі №757/6633/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-Банк» про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя. Даним рішенням суду позов ОСОБА_2 задоволено, шлюб між нею та ОСОБА_3 розірвано, визнано право власності квартири за адресою - АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

2. Ухвалу Апеляційного суда міста Києва від 28 вересня 2016 року, якою апеляційну скаргу ПАТ «КБ «Актив-Банк» відхилено, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 28.07.16р. залишено без змін.

Як свідчить відмітка суду, рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 липня 2016 року у справі №757/6633/15-ц набрало законної сили 28 вересня 2016 року.

Відповідно до частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Наведене свідчить, що на момент прийняття оскаржуваного рішення та проведення державної реєстрації права власності на спірний об'єкт нерухомого майна за ОСОБА_2, рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 липня 2016 року у справі №757/6633/15-ц було таким, що набрало законної сили. Доказів, які б спростовували зазначене, позивачем до суду не надано.

Таким чином, у відповідача не було підстав для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на квартиру ОСОБА_2, а тому оскаржуване рішення є таким, що прийняте правомірно, за наявності підстави в розумінні ст. 19 Закону № 1952-IV.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «КБ «Актив-Банк» про визнання неправомірними дій Приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_1 по прийняттю рішення про державну реєстрацію права від 08.11.2016 року №32270154 та про скасування такого рішення нормативно та документально не підтверджуються.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 КАС України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ПАТ «КБ «Актив-Банк» задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда