Справа № 355/1165/17
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 355/1165/17 Головуючий у 1-й інстанції: Лисюк О.Д. Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

07 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю., Літвіної Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Інспектора роти 10 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Києві рядового поліції Імашова Олександра Володимировича на постанову Баришівського районного суду Київської області від 20.09.2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Інспектора роти 10 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Києві рядового поліції Імашова Олександра Володимировича про визнання незаконною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора роти 10 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Києві рядового поліції Імашова Олександра Володимировича про визнання незаконною та скасування постанови.

Постановою Баришівського районного суду Київської області від 20.09.2017 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

У засідання учасники процесу не з'явилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 червня 2017 року була винесена постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії АР №532995, в якій зазначено, що ОСОБА_3 28.06.2017 року по вул. Мельникова,24 в м. Києві керував автомобілем CHEVROLET CAPTIVA д.н. НОМЕР_1 та здійснив проїзд на заборонений (червоний) сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 (е) ПДР України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, ч. 2 ст. 122 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 8.7 постанови Кабінетів Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 «Про Правила дорожнього руху» (далі - Правила), світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, X-подібні. На рівні червоного сигналу світлофора із вертикальним розташуванням сигналів може встановлюватися табличка білого кольору із нанесеною на ній стрілкою зеленого кольору.

Пунктом 8.7.3 Правил, визначено, що сигнали світлофора мають такі значення: б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора; г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції.

З копії постанови серія АР № 532995, вбачається, що 28 червня 2017 року о 01 годині 45 хвилин по вул. Мельникова,24 водій проїхав на забороняючий червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 г) ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 6).

Відповідно до ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно - правових відносин має право звернутися до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку спірним є питання щодо наявності в діях позивача порушення п. 8.7.3 є) Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП.

Так, відповідно до п.8.7.3 є) Правил, поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Відповідач заперечуючи доводи позивача та вказуючи на доведеність вчинення позивачем вказаного правопорушення, посилається на те, що позивачеві були роз'яснені його права та було надано право надати свої письмові чи усні пояснення з приводу вчиненого правопорушення та надати інші докази. Оскільки позивачем не було заявлено будь-яких клопотань, то інспектор здійснив дослідження та оцінку наявних доказів та повідомив про прийняте рішення ( накладення штрафу) та ухвалив постанову.

При цьому які докази досліджував інспектор при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в запереченні на позовну заяву не зазначено.

Окрім того, в якості доказу правомірності дій інспектора, в запереченні зазначається на наявність письмових пояснень відповідача та його напарника, з яким він здійснював патрулювання в нічну зміну з 27.06 на 28.06.2017 року інспектора роти № 10 батальйону № 3 лейтенанта поліції Криштофова Д.О. ( а.с.51,52)

Суд звертає свою увагу на те, що дані пояснення датовані 19.09.2017 року і по своїй суті констатують складання стосовно ОСОБА_3 протоколу про адмінпорушення передбачене ч.1 ст.130 та винесення постанови за ч.2 ст.122 КУпАП, а тому не можуть слугувати беззаперечним доказом порушення останнім п.7.8.3 є) правил дорожнього руху.

Суд також звертає свою увагу, що в матеріалах справи відсутні матеріали відеофіксації , порядок використання яких встановлено пунктом 9 частини1 статті 31 та статтею 40 Закону України «Про національну поліцію».

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що позивачем дійсно були порушені Правила дорожнього руху, а саме п. 7.8.3 є) ПДР України та, відповідно, порушено норми ч.2 ст. 122 КУпАП.

Також суд зазначає, що всі сумніви відносно доведеності вини слід тлумачити на користь особи, а не суб'єкта владних повноважень, оскільки вказаний конституційний принцип, поряд з іншими, є гарантією захисту від безпідставного притягнення осіб до юридичної відповідальності.

З урахуванням вищенаведеного, інспектором роти 10 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Києві рядовим поліції Імашовим Олександром Володимировичем справу розглянуто поверхово, рішення прийнято без ретельної перевірки обставин вчинення адміністративного правопорушення, а тому оскаржувана постанова серії АР № 532995 від 28.06.2017 року по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 не може вважатись законною та обгрунтованою і підлягає скасуванню.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача в частині закриття провадження по справі не підлягають до задоволенню, оскільки, відповідно до статті 284 КУпАП, вирішення питання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Така позиція суду узгоджується з висновками судів апеляційної та касаційної інстанції, які були викладені в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2017 року у справі № 753/17124/16 та ухвалах Вищого адміністративного суду України від 28.12.2016 року у справі № К/800/36352/16 та від 11.07.2017 року у справі № 760/11627/16-а.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника Інспектора роти 10 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Києві рядового поліції Імашова Олександра Володимировича - залишити без задоволення.

Постанову Баришівського районного суду Київської області від 20.09.2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: Н.М. Літвіна

А.Ю. Коротких