Справа № 815/5701/17
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5701/17
УХВАЛА

08 листопада 2017 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Стефанов С.О., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання протиправною бездіяльності, що виразилася у не внесенні відомостей про злочини до Єдиного реєстру досудових розслідувань та стягнення 25 000 грн. у якості компенсації моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, в якому позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача, що виразилася у не внесенні відомостей про злочини до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно його повідомлень про злочин від 21.04.2017 року, від 11.05.2017 року, від 07.06.2017 року, від 19.06.2017 року та від 20.06.2017 року та стягнути з відповідача на його користь 25 000 грн. у якості компенсації моральної шкоди.

Суддя вважає, що у відкритті провадження по даній позовній заяві слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно із частиною 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Відповідно до ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно правові справи:

1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України;

2) що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства;

3) про накладення адміністративних стягнень;

4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

Таким чином, згідно зі ст. 17 КАС України, визначено компетенцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, перелік встановлений даною статтею є виключним та поширеному тлумаченню не підлягає.

Частиною 2 ст. 2 КАС передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів відповідно до пункту 2 частини 3 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України не поширюється на публічно-правові справи що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Як вбачається із змісту позовної заяви, 21.04.2017 року, 11.05.2017 року, 07.06.2017 року, 19.06.2017 року та 20.06.2017 року позивач звертався до Генерального прокурора України із повідомленнями про злочин. Як зазначив позивач, після подання заяв про злочин жодних дій, спрямованих на внесення наданих позивачем відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та здійснення досудового слідства Генеральною прокуратурою не вчинялося.

Спірні правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем щодо не внесення заяви про злочин до ЄРДР, не є адміністративним спором, оскільки оскарження дій чи бездіяльності під час досудового розслідування кримінальної справи та порядок і строки розгляду таких скарг врегульовано нормами Кримінально-процесуального кодексу України, має свої особливості та не належить до управлінської сфери відповідно до рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2001 від 23.05.2001р. (справа щодо конституційності статті 248-3 ЦПК України) та рішення Конституційного Суду України №19-рп/2011 від 14.12.2011р.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Таким чином, порядок, строки та умови оскарження бездіяльності слідчого під час досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР визначений нормами КПК України.

Також, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25.05.2001 року №6-рп/2001 правосуддя України здійснюється шляхом розгляду і вирішення справ по спорах відповідно до процесуального законодавства України. Цим рішенням Конституційного Суду України кримінальне судочинство визначено як врегульований нормами кримінально - процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду (судці) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу -підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Виходячи з наведеного, такий спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки даний спір не містить ознак публічно-правового спору, не направлений на захист будь-якого права позивача у сфері публічно-правових відносин із субєктом владних повноважень та підлягає вирішенню в порядку кримінального судочинства шляхом подання скарги до вищестоящих органів або до місцевого загального суду відповідно до положень кримінально-процесуального законодавства.

Оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, не є публічно-правовими, а є кримінально-правовими, оскільки витікають з кримінального та кримінально-процесуального законодавства, тому вони не підлягають розгляду адміністративним судом в порядку адміністративного судочинства. Крім того, дані правовідносини не можуть бути віднесені до категорії публічно-правових і з тих підстав, що їх виникнення не пов'язано з будь-якими рішеннями, діяльністю або бездіяльністю органів владних повноважень в сфері управлінської діяльності. Враховуючи викладене суддя вважає необхідним відмовити позивачу у відкритті провадження по справі.

В силу викладеного суддя вважає необхідним розяснити позивачу його право звернутися до місцевого загального суду загальної юрисдикції у порядку, передбаченому Кримінально-процесуальним кодексом України, відповідно до вимог чинного законодавства України.

Керуючись ч.2 ст.4, ст.17, п.1 ч.1 ст.109, ст.160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання протиправною бездіяльності, що виразилася у не внесенні відомостей про злочини до Єдиного реєстру досудових розслідувань та стягнення 25 000 грн. у якості компенсації моральної шкоди.

Розяснити позивачу, що з відповідним позовом він має право звернутися до місцевого суду загальної юрисдикції у порядку кримінального судочинства.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачу разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк апеляційної скарги з дня отримання ухвали.

Суддя С.О. Стефанов