Справа № 814/2936/16
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/2936/16

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного судуу складі:

головуючого -Потапчука В.О.

суддів - Семенюка Г.В.

- ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва до Публічного акціонерного товариства "Український науково-дослідний інститут технології суднобудування" про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва (далі Центральне ОУПФ України м. Миколаєва, позивач) звернулося до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Український науково-дослідний інститут технології суднобудування"() про відшкодування витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України « Про наукову і науково-технічну діяльність» і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів за період вересень 2015-вересень 2016 роки в сумі 1957,78 грн. та за період з жовтня 2016 по грудень 2016 роки в сумі 521,78 грн.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 липня 2017 року адміністративний позов задоволений частково. Стягнуто з ПАТ "Український науково-дослідний інститут технології суднобудування" заборгованість з відшкодування витрат фінансування різниці пенсії між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів в розмірі 1336,16 грн. (одна тисяча триста тридцять шість гривень 16 коп.) на користь Центрального ОУПФ України м. Миколаєва Миколаївської області. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням,Центральне ОУПФ України м. Миколаєва звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Центрального ОУПФ України м. Миколаєва, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ПАТ Український науково-дослідний інститут технології суднобудування зареєстроване в управлінні ПФУ, як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з 26 червня 1991року. (а.с.23).

ПАТ "Український науково-дослідний інститут технології суднобудування" є правонаступником державного підприємства " Український науково-дослідний інститут технології суднобудування", науковий стаж роботи на якому з 30 листопада 1993року по 07 лютого 1995року і надає працівникам право на отримання наукових пенсій.

За даними позивача ПАТ Український науково-дослідний інститут технології суднобудування має заборгованість з відшкодування витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, за період з вересня 2015- по грудень 2016 рокі в розмірі 2 479,56 грн. по наступним дванадцяти особам: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13

Позивач на адресу інституту направляв повідомлення про суми витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України « Про науково-технічну діяльність»і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів на 2015 рік( з 1 вересня 2015 по 31 грудня 2015 року) та 2016 рік.

Не погоджуючись з вищевикладеним позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Частково задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_3 напрацювали стаж для призначення максимально наукової пенсії У розмірі 90 відсотків на інших підприємствах, тому ПАТ УкрНДІТС не зобовязаний відшкодовувати різницю нових пенсії, виплачену вищезазначеним пенсіонерам.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" від 13.12.1991р. № 1977-ХІІ та Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність".

В апеляційної скарзі вказується на те, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим апелянтом ставиться питання про скасування постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 липня 2017 року та ухвалення нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Колегія суддів не погоджується з таким доводом апелянта з огляду на наступне.

Згідно ст. 24Закону № 1977-ХІІ, різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується для наукових працівників небюджетних установ і організацій за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом.

Відповідно до п. 2 Порядку за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств і організацій визначається в розрахунку на рік органами Пенсійного фонду України до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону № 1977-ХІІ, про що надсилається повідомлення відповідному підприємству, організації. Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

Відповідно до п.8 Порядку у разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, УПФ України направило на адресу відповідача розрахунки фактичних витрат на виплату пенсій науковим працівникам за 2015-2016 роки, але ПАТ "Український науково-дослідний інститут технології суднобудування" не відшкодував зазначені витрати в повному обсязі.

З червня 2015 управлінням усунуто неточності у повідомленнях про суму витрат, що направлялись позивачу, а саме стовпчик 10 повідомлення містив частку фінансування наукової пенсій вдвічі меншу, ніж має бути, але ця помилка не впливала на правильність підсумкової суми, виставленої до відшкодування підприємству, яка зазначена у стовпчику 11 повідомлення.

Управління переоформило повідомлення за вересень-листопад 2015 року та направило їх відповідачу у грудні 2015 року, оскільки наявність помилок у розрахунках фактичних витрат на виплату пенсій науковим працівникам в будь-якому випадку не звільняє відповідача від обовязку відшкодувати такі витрати, в тих сумах, які зазначені в повідомленнях за період вересень-листопад 2015 року.

При цьому, судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Пенсійний фонд не погоджується на відшкодування пенсії пенсіонерам ОСОБА_4, ОСОБА_15, ОСОБА_3 (частково), оскільки вони набули право на призначення максимальної наукової пенсії не на підприємстві відповідача, до 30 листопада 1993 року.

Статтею 24 Закону № 1977 передбачено, що при наявності наукового стажу для чоловіків 20 років, а для жінок 15 років пенсії призначаються у розмірі 80 % від суми середньої заробітної плати наукового працівника. За кожний повний рік роботи понад (20 та 15) років пенсія збільшується на 1 % заробітної плати, але не може бути більше 90% середньомісячної заробітної плати.

Таким чином, з вищевказаної статті вбачається, що законодавець обмежив розмір та кількість років, які враховуються для призначення наукової пенсії: 30 років чоловікам та 25 років для жінок.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що науковий стаж пенсіонерки ОСОБА_4 складає 27 років, ОСОБА_15 - 33 років та пенсіонера ОСОБА_3 - 30 років 8 місяців.

Окрім того, згідно ОСОБА_12 огляду пенсійних справ пенсіонерів, які одержують наукову пенсію вбачається, що вони досягли 30-річного наукового або 25 річного стажу для жінок: ОСОБА_3 15 травня 1994 року, ОСОБА_15 01 липня 1991 року, ОСОБА_4 01 січня 1990 року.

При цьому, пенсіонери ОСОБА_4 та ОСОБА_16 напрацювали максимальний трудовий стаж 25 років для призначення наукової пенсії в розмірі 90 відсотків від середньомісячної заробітної плати до того, як прийшли на роботу 30 листопада 1993 року в інститут.

Загальний стаж ОСОБА_3 на ПАТ «УКРНДІТС» становить 1 рік 1 місяць при загальному науковому стажі 30 років 8 місяців. ОСОБА_3 працював на підприємстві відповідача з 30 листопада 1993 року та досяг максимального наукового стажу 30 років, який дає право нарахувати максимальну наукову пенсії 90% середньомісячної заробітної плати -15 травня 1994 року, що і зазначено у акті огляду пенсійних справ.

Таким чином, період роботи ОСОБА_3, який входить до максимального наукового стажу складає 5,5 місяців, з яких повинен відповідач відшкодовувати пенсію, а не 1 рік 1 місяць, як рахує позивач.

В свою чергу з матеріалів справи також вбачається, що під час розгляду справи в судовому засіданні суду першої інстанції представник товариства пояснив, що тривалість роботи в інституті 5,5 міс., а не 1,1 рік, впливає на частку різниці у розмірі пенсії, що фінансується за рахунок підприємства-відповідача та повинна складати, з урахуванням загального наукового стажу не 3,54%, яка рахує позивача, а 1,83 %.

Згідно п.3. постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи» № 372 від 24 березня 2004 року фінансування різниці у розмірі пенсії осіб, які мають науковий стаж роботи на кількох підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та фінансування, здійснюється пропорційно зарахованому для призначення пенсії науковому стажу роботи за рахунок джерел фінансування, визначених законодавством для відповідних підприємств, установ, організацій.

Таким чином, фінансування різниці у розмірі пенсії осіб, які мають науковий стаж роботи на кількох підприємствах здійснюється пропорційно зарахованому для призначення пенсії науковому стажу роботи.

Зарахований стаж для призначення максимальної наукової пенсії це 30 років для чоловіків та 25 років для жінок.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що пенсіонери ОСОБА_4 та ОСОБА_15 напрацювали стаж для призначення максимальної наукової пенсії на інших підприємства, тому підприємство відповідача не може взагалі відшкодовувати будь-які суми пенсії відповідно до вимог законодавства та позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач невірно нараховує процент стажу зарахованого для призначення максимальної наукової пенсії пенсіонеру ОСОБА_3, оскільки позивач рахує 1 рік 1 місяць, що складає 3,54%, а відповідач рахує 5,5 місяців, що складає 1,83%.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що позивачем невірно визначено стаж роботи ОСОБА_3 на підприємстві, який зарахований для призначення максимальної наукової пенсії, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

При цьому, відповідач самостійно зробив розрахунок суми пенсії, але розрахунок за вересень-грудень 2015 року позивачем зроблено на підставі повідомлень, в яких були управлінням допущені описки. При цьому, в грудні 2015 року ПФУ були надіслані відповідачу повідомлення без описок, хоча сума до відшкодування в повідомленнях була зазначена вірно.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що суд не може перебирати на себе повноваження управління та втручатись в його дискреційні повноваження, оскільки правильність складання повідомлення про суму витрат на фінансування та визначення відсотку пенсії, що фінансується підприємством є компетенцією позивача.

З системного аналізу вказаних норм законодавства та обставин справи колегія суддів дійшла до висновку про те, що рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову в сумі 1 336,16 грн., за період з вересня 2015 по грудень 2016 року, без врахування суми відшкодування для пенсіонерів ОСОБА_4, ОСОБА_17 та ОСОБА_3 на підставі розрахунку позивача (розрахунок арк.с.5 т.1, том 2 арк.с.4), є правильним.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись, ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва до Публічного акціонерного товариства "Український науково-дослідний інститут технології суднобудування" про стягнення заборгованості залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направленні її копій сторонам та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Суддя доповідач: Потапчук В.О.

Суддя: Шеметенко Л.П.

Суддя: Семенюк Г.В.