Справа № 161/7305/17
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/8243/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Богаченка С. І.,

суддів Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря Болюк Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2017 року у справі № 161/7305/17 за позовом ОСОБА_1 до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в зарахуванні йому до стажу на посаді судді, який дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, 3 роки 11 місяців 16 днів служби в армії, 3 роки 10 місяців 29 днів навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР, 7 років 11 місяців 29 днів роботи на посаді слідчого;

визнати протиправними дії відповідача щодо призначення і виплати йому щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80 відсотків від заробітної плати працюючого судді;

зобовязати відповідача зарахувати йому до стажу на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, 3 роки 11 місяців 16 днів служби в армії, 3 роки 10 місяців 29 днів навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР, 7 років 11 місяців 29 днів роботи на посаді слідчого;

зобовязати відповідача нарахувати та виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 90 відсотків від заробітної плати працюючого судді починаючи з 15 грудня 2016 року.

Позов обґрунтовував посиланням на те, що Луцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області протиправно відмовило йому в зарахуванні до стажу на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, час служби в армії, навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР та роботи на посаді слідчого, що призвело до заниження розрахункової величини його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2017 року вказаний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано, що щомісячне довічне грошове утримання позивача призначено 15 грудня 2016 року, а тому ним правомірно застосовано чинні на цей момент норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів», які не передбачали зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період строкової військової служби, період навчання та період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення, тому відповідно до частини першої статті 41 та частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Луцькому обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області та з 15 грудня 2016 року одержує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80 % грошового утримання судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи зі стажу роботи на посаді судді 20 років 4 місяці та 15 днів.

16 березня 2017 року позивач звернувся до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області із заявою про перерахунок призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% грошового утримання судді, зарахувавши йому до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період служби в армії, період навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР та період роботи на посаді слідчого, однак у задоволенні вказаної заяви відповідачем було відмовлено з посиланням на відсутність підстав для здійснення такого перерахунку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що зміст та обсяг досягнутих суддею соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняття нових законів.

Суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 48 Закону України Про судоустрій і статус суддів незалежність судді забезпечується, зокрема, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді, правом судді на відставку. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.

Згідно з частиною третьою статті 141 Закону України Про судоустрій і статус суддів (в редакції Закону України № 192-VIII від 12 лютого 2015 року Про забезпечення права на справедливий суд відповідно до рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08 червня 2016 року) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Аналогічні норми містить Закон України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року, який набрав чинності 30 вересня 2016 року.

Так, відповідно до абзацу 2 пункту 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення цього Закону розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України Про судоустрій і статус суддів. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно з пунктом 11 розділу XIII Перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів (у редакції, чинній до 28 березня 2015 року) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Також Законом України Про Вищу раду правосуддя від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII були внесені зміни в Закон України Про судоустрій і статус суддів, зокрема, пункт 34 доповнено абзацом четвертим такого змісту: Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Водночас частиною четвертою статті 43 Закону України Про статус суддів зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-ХІІ, передбачалось, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання помісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю суддів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих, за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» було встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Пунктом 3.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03 вересня 2005 року № 865, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545, визначено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Таким чином, вищенаведеними нормами було передбачено право судді на зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, періоду роботи на посаді слідчого.

Як підтверджується записами трудової книжки позивача та послужного списку про проходження служби, ОСОБА_1 з 04 листопада 1979 року по 19 жовтня 1983 року проходив строкову військову службу, з 01 вересня 1984 року по 30 липня 1988 року навчався у Вищій слідчій школі МВС СРСР, з 30 серпня 1988 року по 29 липня 1996 року проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді слідчого.

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що стаж роботи позивача, що дає йому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить понад 30 років, а тому відповідно до чинного законодавства він має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% від заробітної плати судді, що працює на відповідній посаді.

Разом з тим, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо необхідності зарахування до стажу роботи позивача, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання всього періоду навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР, оскільки, з урахуванням вищенаведених норм, зарахуванню підлягає половина строку навчання.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області задовольнити частково.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2017 року у справі № 161/7305/17 скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо призначення і виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Зобовязати Луцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 90 відсотків від заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, зарахувавши до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, період проходження строкової військової служби, половину строку навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР, період роботи на посаді слідчого, починаючи з 15 грудня 2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повний текст судового рішення виготовлено 07 листопада 2017 року.