Справа № 442/2477/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/8547/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.

судді Запотічний І.І.

судді Сапіга В.П.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 червня 2017 року у справі № 442/2477/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

29 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби, в якому просив скасувати постанову №0185/408031402/17 від 10 березня 2017 року у справі про порушення митних правил.

В обгрунтування вимог адміністративного позову позивач покликався на те, що 10 березня 2017 року начальником Чернівецької митниці ДФС Салагор М.М. прийнято постанову №0185/408031402/17 про притягнення його до адміністративної відповідальності. Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого п.3 ст. 470 Митного кодексу України та стягнуто 8500,00 гривень штрафу. Позивач вважав таку постанову незаконною та необгрунтовано. ОСОБА_1 зазначив, що 28 грудня 2016 року він ввіз на митну територію України транспортний засіб особистого користування марки «Аudi A6», VIN НОМЕР_1. Водночас, пояснив, що вивезти транспортний засіб у строки, визначені ст.95 Митного кодексу України, з митної території України не зміг, оскільки автомобіль перебував на станції технічного обслуговування, на ремонті, про що позивач надав відповідні документи. Відтак, позивач вважав, що ця обставина є підставою для звільнення його від адміністративної відповідальності, з врахуванням норми ч.1 ст.460 Митного кодексу України.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 червня 2017 року позов задоволено, скасовано постанову Чернівецької митниці ДФС у справі про порушення митних правил за №0185/408031402/17 від 10 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч.3 ст.470 Митного кодексу України.

Не погодившись із викладеними у вищевказаній постанові суду першої інстанції висновками, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач покликається на те, що позивача було правомірно притягнено до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України.. Відповідач вважає, що надані позивачем документи про перебування транспортного засобу на станції технічного обслуговування не дають можливості встановити факт обставин непереборної сили чи аварії та не можуть бути належними та допустимими доказами у справі.

Відтак, відповідач, Чернівецька митниця ДФС, просить задовольнити апеляційну скаргу.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати, з врахуванням наступних обставин справи.

Зі змісту постанови №0185/408031402/17 від 10 березня 2017 року судом встановлено, що на територію міжнародного автомобільного пункту пропуску «Кельменці-Ларга», митного поста «Кельменці», Чернівецької митниці ДФС 03 лютого 2017 року о 18 годині 44 хвилин, автомобілем марки «Audi A6», VIN НОМЕР_1, в'їхав громадянин України ОСОБА_1, який слідував на виїзд з території України в напрямку Республіки Молдова.

Для здійснення митного контролю та митного оформлення згаданого транспортного засобу, який вивозився з митної території України, громадянин України ОСОБА_1 надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та паспорт «НОМЕР_3», виданий 21 квітня 2016 року уповноваженим органом « 4602».

Під час здійснення митного контролю, відповідно до інформації програмно-інформаційного комплексу «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЕАІС ДФС встановлено, що 22 вересня 2016 року громадянин України ОСОБА_1 ввіз на митну територію України, через автомобільний пункт пропуску митного поста «Мостиська», Львівської митниці ДФС автомобіль марки «Audi A6», VIN НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак «НОМЕР_4» країна реєстрації Республіка Польща, в митному режимі транзит через митну територію України, на строк передбачений ст.95 Митного кодексу України. Водночас, позивач доставив до митного органу згаданий транспортний засіб лише 03 лютого 2017 року, тобто з порушенням строку, встановленого ст.95 Митного кодексу України.

На підтвердження дії обставин, які вплинули на порушення строку, встановленого ст.95 Митного кодексу України, громадянин України ОСОБА_1 під час проведення митного контролю надав довідку від 03 лютого 2017 року №10, акт виконаних робіт №47, товарний чек №12/19 від 03 лютого 2017 року, замовлення-огляд №525/7/М, що свідчать про здійснення ремонту автомобіля марки «Audi A6», VIN НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак «НОМЕР_4» та були видані фізичною особою-підприємцем «ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ЄДРФОП « НОМЕР_5»).

На підставі наведених обставин відповідачем зроблено висновок про те, що в діях позивача наявні ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст. 470 Митного кодексу України, а відтак ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Скасовуючи постанову Чернівецької митниці ДФС у справі про порушення митних правил №0185/408031402/17 від 10 березня 2017 року, суд першої інстанції зазначив, що жодних дій, передбачених ст. 92, 94 Митного кодексу України та п. 4.1 Наказу Мінфіну України Про затвердження Порядку справляння митних платежів при ввезенні на митну територію України товарів громадянами №581 від 22 травня 2012 року із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства фінансів України від 5 грудня 2012 року № 1279 позивачем здійснено не було, а тому транспортний засіб марки «Audi A6», VIN НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак «НОМЕР_4», не може вважатись товаром в аспекті, визначеному Митним кодексом України.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими з огляду на наступне.

Частиною 1 ст.381 Митного кодексу України встановлено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити па митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Водночас, згідно з гл.55 р.ХІІ Митного кодексу України поміщення громадянином -резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов'язання про зворотне вивезення, застосування заходів гарантування тощо).

Статтею 90 Митного кодексу України встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.92 Митного кодексу України митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

Згідно з ч.1 ст.93 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Статтею 95 Митного кодексу України встановлено, що строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Частиною 3 ст. 470 Митного кодексу України передбачено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Проте, згідно ч. 1 ст. 460 Митного кодексу України вчинення порушень митних правил, передбачених статтею 470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже дана норма чітко визначає умови звільнення осіб від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є : аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджуються відповідними документами.

В той же час, визначення понять «обставини непереборної сили» та «аварія» закріплено п.2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року №657 (далі - Порядок №657), відповідно до якого обов'язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність. У цьому розділі терміни вживаються в такому значенні:

- аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи;

- документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили;

- обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події;

- факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Пунктом 5 Розділу 8 Порядку № 657 встановлено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що законодавством чітко визначено умови можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

Також, ст.192 Митного кодексу України встановлено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Позивач вказував у позовній заяві, що він був позбавлений можливості доставити свій автомобіль для вивезення його з території України, в передбачений законом строк, оскільки такий знаходився на ремонті, що слідує із довідки від 03 лютого 2017 року №10, виданої фізично особою-підприємцем «ОСОБА_2». Відповідно до вказаної довідки автомобіль марки «Audi A6», VIN НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак «НОМЕР_4», з 28 грудня 2016 року по 03 лютого 2017 року дійсно знаходився на ремонті (ремонт рульового механізму) і за вказаний період не експлуатувався, так як знаходився на станції технічного обслуговування автомобілів (Львівська область, м. Дрогобич, вул. Гайдамацька, 2).

Проте, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач хоч і повідомив письмово митний орган про ремонт автомобіля, однак підтверджуючих документів про дану обставину надати не зміг. Документів, які б підтверджували вчинення ним порушення митних правил внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили надано також не було.

Отже, можна зробити висновок, що транспортний засіб марки «Audi A6», VIN НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак «НОМЕР_4» вийшов із ладу внаслідок звичайної його експлуатації, що в розрізі положень ст.ст. 95, 192, 460 Митного кодексу України, виключає ознаки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Разом з тим, поломка транспортного засобу не могла завадити позивачу ОСОБА_1 вивезти його за межі митної території України за допомогою інших способів (наприклад, на лафеті), оскільки жодною нормою митного законодавства України не передбачено способу виконання такого зобов'язання, зокрема, необхідності вивезення транспортного засобу за межі митної території України виключно власним ходом. Законодавець лише визначає обов'язок доставити транспортний засіб до органу доходів і зборів призначення до закінчення строків, передбачених ст. 95 Митного кодексу України.

Отже докази, які підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили відсутні, а тому терміни перебування автомобіля на ремонті, в контексті ст. 192 МК України не підлягають виключенню зі встановленого ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України строку транзитного перевезення для автомобільного транспорту, оскільки його не переривають.

Крім цього, фізична особа-підприємець «ОСОБА_2». не є уповноваженою особою на видачу документів, яка підтверджує факт таких обставин. Так, Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.14. № 44(5) затверджено у новій редакції Регламент засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), який встановлює порядок засвідчення форс-мажорних обставин в системі ТПП України.

Пунктом 3 розділу VІІІ Порядку передбачено, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржену позивачем постанову, винесену відповідачем, апеляційний суд вважає, що така відповідає критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, а представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності дають підстав вважати що оскаржене рішення відповідача є законним, прийняте відповідачем обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин справи, що свідчить про відсутність підстав для визнання постанови протиправною та скасування.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 202 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про відмову у задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби задовольнити, а постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 червня 2017 року у справі № 442/2477/17 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
В. П. Сапіга