Справа № 363/3237/17
Суддя: Чірков Г. Є.
Дата ухвалення: 2017-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

"03" листопада 2017 р. Справа № 363/3237/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гавриленко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, третя особа Виконавча дирекція Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач протиправно відмовив у прийнятті рішення про призначення їй матеріального забезпечення з наданням допомоги по вагітності і пологах за листком непрацездатності №867239 від 10 квітня 2017 року, а тому просила визнати таке рішення комісії із соціального страхування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 серпня 2017 року, оформлене протоколом №25, нечинним, зобовязати прийняти рішення про його призначення.

Представник позивача в суді просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача в суді проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що пунктом 2 розділу І Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», яким скасовано існування зони посиленого радіологічного контролю, проживання на якій надавало право на пільги позивачці, яка віднесена до 4 категорії осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, підстав для виплати допомоги по вагітності та пологах згідно вимог ст.ст. 24, 25, 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» немає.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, подав письмові пояснення по суті спору, в яких зазначив, що оскільки зона посиленого радіологічного контролю не існує з 01 січня 2015 року, листки непрацездатності для жінок віднесених до 4 категорії постраждалих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС повинні видаватися на загальних підставах терміном на 126 днів, а видача листка непрацездатності на 54 календарних дні, як продовження попереднього листка непрацездатності у звязку з вагітністю та пологами, чинним законодавством України не передбачена.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 є постраждалою від Чорнобильської катастрофи (категорія 4), що підтверджується посвідченням серії В-П №498250 від 23 листопада 1999 року.

Позивачка є працівником Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

У звязку з вагітністю позивачка звернулася до Вишгородського ЦРЛ з письмовою заявою про оформлення їй листка непрацездатності у звязку з вагітністю та пологами з 27 тижня вагітності тривалістю 180 календарних днів (90 днів до родів та 90 днів після родів), як жінці, яка віднесена до 4 категорії постраждалих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, в чому їй відмовлено, що змусило її звернутися до суду.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 23 лютого 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено та визнано протиправними дії КЗ «Вишгородської центральної районної лікарні» щодо відмови у видачі й оформленні листка непрацездатності у звязку з вагітністю та пологами ОСОБА_1 тривалістю 180 календарних днів, як жінці, яка віднесена до 4 категорії постраждалих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та зобовязано видати ОСОБА_1 листок непрацездатності у звязку з вагітністю та пологами як жінці, яка віднесена до 4 категорії постраждалих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС згідно п. 6.3 Інструкції про порядок видачі документів,що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя України №455 від 13 листопада 2001 року та п. 10 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вказана постанова набрала законної сили 03 квітня 2017 року.

На виконання вказаної постанови суду Вишгородська ЦРЛ продовжила раніше виданий листок непрацездатності №75800 від 19 грудня 2016 року листком непрацездатності №867239 від 10 квітня 2017 року тривалістю 54 дні.

13 квітня 2017 року листок непрацездатності №867239 від 10 квітня 2017 року позивачкою передано за місцем роботи до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ для проведення його оплати.

Як вбачається з протоколу №25 засідання комісії із соціального страхування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 серпня 2017 року, позивачці відмовлено у призначенні матеріального забезпечення з надання допомоги по вагітності та пологах .

Відповідно до преамбули до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» чорнобильська катастрофа торкнулася долі мільйонів людей. У багатьох регіонах, на величезних територіях виникли нові соціальні та економічні умови. Україну оголошено зоною екологічного лиха. Створення системи надійного захисту людей від наслідків Чорнобильської катастрофи потребує залучення значних фінансових, матеріальних та наукових ресурсів.

ОСОБА_3 визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Згідно ст. 1 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розвязання повязаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розвязання повязаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи та створення умов проживання і праці на забруднених територіях базується на принципах, (серед яких є):

пріоритету життя та здоров'я людей, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи, повної відповідальності держави за створення безпечних і нешкідливих умов праці;

комплексного розв'язання завдань охорони здоров'я, соціальної політики і використання забруднених територій на основі державних цільових програм з цих питань та урахування інших напрямів економічної та соціальної політики, досягнень в галузі науки та охорони навколишнього середовища;

соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Як передбачено п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються, серед іншого особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Суд вважає, що подальше місце проживання, роботи чи навчання особи не є визначальним для її статусу постраждалої від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно по п. 10 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» потерпілим дітям, зазначеним у пунктах 1-6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надаються гарантована державою компенсація та пільга - жінкам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, надаються відпустки по вагітності і родах тривалістю 90 календарних днів до родів і 90 календарних днів після родів, яка обчислюється сумарно і надається жінкам повністю незалежно від кількості днів, фактично використаних до родів, з оплатою в розмірі повного заробітку незалежно від страхового стажу та місця роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у звязку з вагітністю та пологами.

Допомога по вагітності та пологах застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у звязку з вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 70) календарних днів після пологів. Жінкам, віднесеним до 1-4 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомога по вагітності та пологах виплачується за 180 календарних днів зазначеної відпустки (90 - до пологів та 90 - після пологів). Розмір зазначеної допомоги обчислюється сумарно та надається застрахованій особі в повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів.

Згідно ч. 1-3 ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності, яке затверджується правлінням Фонду.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя, за погодженням з Фондом.

Для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності в розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) застраховані особи, зазначені в абзаці шостому частини першої статті 25 цього Закону, додають копії відповідних посвідчень або інші документи, які підтверджують право на пільгу.

На підставі Закону України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинність 01 січня 2015 року, виключено абзац пятий частини другої статті другої Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто виключено саме зону посиленого радіоекологічного контролю.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», він регулює питання поділу території на відповідні зони, режим їх використання та охорони, умови проживання та роботи населення, господарську, науково-дослідну та іншу діяльність в цих зонах. Закон закріплює і гарантує забезпечення режиму використання та охорони вказаних територій з метою зменшення дії радіоактивного опромінення на здоров'я людини та на екологічні системи.

Згідно ст. 8 ОСОБА_4 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

ОСОБА_4 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_4 України і повинні відповідати їй.

ОСОБА_4 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_4 України гарантується.

Відповідно до ч. 1 і 3 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_4 України гарантується.

Керуючись принципом верховенства права, суд звертає увагу, що це означає пріоритет найвищих загальнолюдських цінностей та природних прав людини над державою і законодавством.

Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією ОСОБА_4, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (ст. 22 ОСОБА_4 України).

Згідно ст. 46 ОСОБА_4 України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

ОСОБА_3 право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ст. 58 ОСОБА_4 України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Водночас ОСОБА_4 України передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі лише у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Суд вважає, що ОСОБА_1 набула статусу особи, постраждалої від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) згідно ст.ст. 11, 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», про що їй видано відповідне посвідчення серії В-П №498250 від 23 листопада 1999 року, у звязку з тим, що вона постійно проживала на території посиленого радіоактивного контролю (зони радіологічного забруднення) протягом передбаченого Законом часу.

Подальша зміна законодавства не може відмінити тих негативних наслідків та негативного впливу на організм, яких особа зазнала у звязку з постійним проживанням на території радіоактивного забруднення.

Законом не передбачено випадків за яких набутий особою статус постраждалої від наслідків Чорнобильської катастрофи може бути переглянутий, скасований, змінений чи втрачений, в тому числі внаслідок зміни місця проживання, роботи чи навчання, зміни статусу території радіоактивного забруднення.

З огляду на принцип верховенства права та вимоги ст.ст. 8, 22, 46, 58 ОСОБА_4 України, суд вважає, що як за сплином часу, так і у звязку з прийняттям нових Законів, такий правовий статус позивачки (постраждалої від Чорнобильської катастрофи) не може бути відмінений, чи втрачений незалежно від її теперішнього місця проживання і правового статусу такої території.

Відтак рішення комісії із соціального страхування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 серпня 2017 року, оформлене протоколом №25, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні матеріального забезпечення з наданням допомоги по вагітності і пологах за листком непрацездатності №867239 від 10 квітня 2017 року слід визнати нечинним, яке вказаним вимогам Закону не відповідає та порушує права позивачки.

З огляду на зміст порушеного права позивачки, адекватним і пропорційним способом захисту для неї є необхідність зобовязання відповідача вчинити ті дії, у вчиненні яких позивачці відмовлено.

Таким чином судом встановлене порушене право позивачки, яке підлягає захисту, а позов про це задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись статтями 160-163 КАС України,

постановив:

адміністративний позов задовольнити.

Рішення комісії із соціального страхування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 серпня 2017 року, оформлене протоколом №25, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні матеріального забезпечення з наданням допомоги по вагітності і пологах за листком непрацездатності №867239 від 10 квітня 2017 року визнати нечинним.

Зобовязати комісію із соціального страхування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 матеріального забезпечення з наданням допомоги по вагітності і пологах за листком непрацездатності №867239 від 10 квітня 2017 року.

Стягнути з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі, шляхом подання апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя