Справа № 815/5987/15
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року місто Київ К/800/8799/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Голяшкіна О.В.,

Єрьоміна А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Одеській області, третя особа: ОСОБА_3, про скасування наказу, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, третя особа: ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування наказу від 28.08.2015 №61 «СК» «Про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації».

Позовні вимоги мотивовано протиправністю оскаржуваного наказу як такого, що винесено Інспекцією за відсутності факту зазначення позивачем в декларації про готовність об'єкта до експлуатації недостовірних даних.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області на підставі наказу від 28.07.2015 № 796 та направлення від 19.08.2016 № 2428 в період з 24.08.2015 по 28.08.2015 проведено позапланову перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства за адресою: м. Одеса, пр. Свободи, № 109, за результатами якої складено акт від 26.08.2015.

Перевіркою встановлено, що, в порушення вимог статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовником ОСОБА_2 внесено недостовірні дані в декларацію про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкції квартири № 1 (без зміни цільового призначення) без зміни геометричних розмірів за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровану Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області 19.01.2015 за № ОД 98, щодо набуття права на виконання будівельних робіт.

За результатами перевірки Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області винесено наказ від 28.08.2015 №61 «СК» «Про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації».

Вважаючи зазначений наказ незаконним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що на момент реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації у позивача не було дозвільного документу на виконання будівельних робіт, отже наведені у декларації дані є недостовірними, а таке будівництво здійснено самовільно, що є безумовною підставою для скасування поданої декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності на момент реєстрації Декларації про готовність об'єкта до експлуатації регулювались Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461.

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 10 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Згідно частинами 2 та 3 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Після скасування реєстрації відповідного повідомлення або декларації замовник має право повторно надіслати повідомлення або подати декларацію згідно з вимогами, встановленими законодавством.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем у пункті 10 декларації про готовність об`єкта до експлуатації (інформація про дозвільні документи на право виконання будівельних робіт) зазначено, що дозвільним документом на право виконання будівельних робіт є дозвіл Інспекції ДАБК в м. Одесі від 30.12.2004 №921/04.

Однак, відповідно до листа Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 28.08.2015 № 5186 зазначений дозвіл ОСОБА_2 не видавався, адже у журналі реєстрації дозволів Інспекції ДАБК в Одеській області дозвіл на зазначений об'єкт не значиться. Під від 30.12.2004 № 921/04 зареєстрований дозвіл на закінчення будівництва 9-ти поверхового адміністративно-господарського будинку за адресою: АДРЕСА_1, замовник ПП «Аріадна».

З огляду на викладене, оскільки позивачем внесено недостовірні дані в декларацію про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкції квартири № 1 (без зміни цільового призначення) без зміни геометричних розмірів за адресою: АДРЕСА_2 та не надано документів, які підтверджують право на виконання будівельних робіт, таке будівництво вважається самочинним, отже у відповідача були наявні законні підстави для скасування зазначеної декларації.

Щодо твердження заявника касаційної скарги про той факт, що на момент реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації чинне законодавство не вимагало отримання дозволу на виконання будівельних робіт з реконструкції квартири, які відносяться до ІІ категорії складності, що виключає можливість віднесення зазначеного реконструйованого об'єкту нерухомості до самочинного будівництва, а помилкове зазначення в декларації інформації, яка не є обов'язковою, не може бути підставою для скасування такої декларації, колегія суддів зазначає наступне.

Як судами попередніх інстанцій, матеріали справи не містять будь-яких доказів, що позивачем після виготовлення проектної документації на реконструкцію квартири у грудні 2012 року у встановленому законом порядку до органу державного архітектурно-будівельного контролю подано декларацію про початок виконання будівельних робіт, яка б містила всі необхідні та достовірні дані, отже будівельні роботи в період з грудня 2012 року до січня 2015 року (з моменту виготовлення проектної документації до реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації) проводились позивачем без наявності дозвільних документів.

Таким чином, твердження апелянта, що проведені ним роботи з реконструкції квартири відносяться до ІІ категорії складності і не потребують наявності дозвільних документів не ґрунтуються на законі, оскільки відповідно до вимог чинного на момент реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації законодавства, наявність дозвільного документа (в даному випадку - декларації про початок виконання будівельних робіт) була обов'язковою, проте такого документа у позивача не було та не має дотепер.

Судами попередніх інстанцій обґрунтовано зазначено, що факт помилкового зазначення ОСОБА_2 в графі "дозвільні документи" неіснуючого дозволу на виконання будівельних робіт, який не вимагався чинним на той час законодавством для такого виду будівельних робіт, з урахуванням встановлених обставин щодо відсутності у позивача зареєстрованої у встановленому законом порядку декларації про початок виконання будівельних робіт, не може бути підставою для висновку про відповідність декларації про готовність об'єкта до експлуатації вимогам Закону.

З огляду на викладене, враховуючи обставини, встановлені судами попередніх інстанцій під час судового розгляду, колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року у справі №815/5987/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: