Справа № 812/1518/17
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 листопада 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1518/17

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Луганській області до Приватного підприємства «Титан-Сервіс» про стягнення коштів з розрахунків у сумі 2487,92 грн,

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДФС у Луганській області (далі позивач, ГУДФС у Луганській області) до Приватного підприємства «Титан-Сервіс» (далі відповідач, ПП «Титан-Сервіс») про стягнення коштів з розрахунків у сумі 2487,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ПП «Титан-Сервіс» знаходиться на обліку у ДПІ у м. Лисичанську ГУДФС у Луганській області. Станом на 06.10.2017 у відповідача утворився борг з податку на додану вартість (далі - ПДВ) у загальній сумі 2487,92 грн.

Так, за порушення пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України відповідачу збільшено суму грошового зобовязання на загальну суму 2487,92 грн, яка визначена у податковому повідомленні рішенні від 30.09.2017 № НОМЕР_1, надісланому відповідачу поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повернутому до позивача у звязку із закінченням терміну зберігання. Зазначене податкове повідомлення-рішення відповідачем не оскаржене, отже є узгодженим.

На виконання вимог Податкового кодексу України, контролюючим органом виставлена відповідачеві податкова вимога від 18.01.2017 № 78-17, яка надіслана поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повернута у звязку з закінченням терміну зберігання. Податкова вимога від 18.01.2017 № 78-17 відповідачем не оскаржена і є чинною.

На підставі вищевикладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання представник позивача не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду клопотання про розгляд адміністративної справи за його відсутності (арк. спр. 21, 23).

Відповідач явку свого повноважного представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Поштове відправлення повернулося до суду без вручення, із зазначенням причини повернення: «інші причини, що не дали змоги виконати обовязки щодо пересилання поштового відправлення» (арк. спр. 22).

Зважаючи на приписи частини одинадцятої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд вважає, що відповідачу повістку про виклик вручено належним чином.

З огляду на положення частини шостої статті 128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 КАС України, суд встановив таке.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПП «Титан-Сервіс» (ідентифікаційний код 36642617) зареєстровано як юридичну особу, яка перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС (далі ДПІ у м. Лисичанську ГУДФС у Луганській області) (арк. спр. 36-39).

Відповідач є платником податку на додану вартість, що підтверджується відповідними записами у витягу з реєстраційних та облікових даних платника податків (арк. спр. 24-26).

З інтегрованої картки платника ПДВ слідує, що за відповідачем станом на 31.12.2016 обліковується заборгованість по податку на додану вартість у розмірі 2487,92 грн (арк. спр. 13-14).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, суд виходить з такого.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

У відповідності із статтею 14 ПК України:

- грошове зобовязання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобовязання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у звязку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

- податкове зобовязання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1);

- штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у звязку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.265 пункту 14.1);

- пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобовязань, не сплачених у встановлені законодавством строки (підпункт 14.1.162 пункту 14.1);

- податковий борг - сума узгодженого грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання (підпункту 14.1.175 пункту 14.1).

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

У відповідності із пунктом 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:

- календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (п. п. 49.18.1);

- календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя) (п. п. 49.18.2);

- календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (п. п. 49.18.3);

- календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним (п. п. 49.18.4);

- календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб підприємців протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (п. п. 49.18.5).

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 203 ПК України визначено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (пункт 203.1).

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом встановлено, що ПП «Титан-Сервіс» до ДПІ у м. Лисичанську ГУДФС у Луганській області 12.06.2014 подано податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2014 року, у якій визначено до сплати грошове зобовязання у сумі 69188,00 грн (арк. спр. 27-28); 11.07.2014 подано податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2014 року, у якій визначено до сплати грошове зобовязання у сумі 11020,00 грн (арк. спр. 29-30).

ДПІ у м. Лисичанську ГУДФС у Луганській області, за наслідками проведення камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість ПП «Титан-Сервіс» з питань своєчасності сплати податкових зобовязань за червень-серпень 2014 року, встановлено порушення платником термінів сплати узгодженого грошового зобовязання з ПДВ на загальну суму 24879,20 грн із затримкою до 30 календарних днів. Результати камеральної перевірки оформлено актом від 18.08.2016 № 167/12-09-12-01/336642617 (арк. спр. 32).

Зазначений акт направлено відповідачеві рекомендованою кореспонденцією, який повернувся на адресу контролюючого органу без вручення, з відміткою пошти про причини невручення: «закінчення терміну зберігання» (арк. спр. 34).

На підставі акту камеральної перевірки від 18.08.2016 № 167/12-09-12-01/336642617 ДПІ у м. Лисичанську ГУДФС у Луганській області винесено податкове повідомлення-рішення від 30.09.2016 № НОМЕР_1, яким, за встановлене порушення строку сплати суми грошового зобовязання з ПДВ у сумі 24879,20 грн на 1 та 27 календарних днів, зобовязано ПП «Титан-Сервіс» сплатити штраф у сумі 2487,92 грн (арк. спр. 11).

Зазначене податкове повідомлення-рішення 30.09.2015 надіслано поштою ПП «Титан-Сервіс», поштове відправлення 02.11.2016 повернулося без вручення із зазначенням причини повернення: «за закінченням терміну зберігання» (арк. спр. 12).

Відповідно до абзацу 3 пункту 58.3 статті 58 ПК України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 30.09.2016 № НОМЕР_1, в силу приписів абзацу 3 пункту 58.3 статті 58 ПК України, вважається врученим відповідачу 02.11.2017 (день повернення, зазначений поштовою службою на довідці про причини повернення поштового відправлення).

ПП «Титан-Сервіс» правом оскаржити зазначене податкове повідомлення-рішення не скористався, у визначений пунктом 57.3 статті 57 ПК України строк грошове зобовязання, визначене контролюючим органом, не сплатив.

З огляду на все вище викладене, судом встановлено, що за ПП «Титан-Сервіс» обліковується податковий борг з ПДВ у розмірі 2487,92 грн.

Пунктом 95.1 статті 95 ПК України регламентовано, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги та здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини (пункти 95.2 та 95.3 статті 95 ПК України).

Судом встановлено, що ДПІ у м. Лисичанську ГУДФС у Луганській області сформовано та надіслано поштою ПП «Титан-Сервіс» податкову вимогу форми «Ю» від 18.01.2017 № 78-17, яка повернулася без вручення 21.02.2017 із зазначенням причини повернення: «за зазначеною адресою не проживає» (арк. спр. 10).

Податкова вимога від 18.01.2017 № 78-17 за приписами абзацу 3 пункту 58.3 статті 58 ПК України вважається врученою відповідачу 21.02.2017 (день повернення, зазначений поштовою службою на довідці про причини повернення поштового відправлення).

Суду не надано доказів погашення відповідачем податкового боргу, відкликання податкової вимоги, відповідно, податкова вимога є чинною, а контролюючим органом при зверненні до суду дотримано вимоги статті 95 ПК України.

Згідно з підпунктом 19-1.1.22 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (пункт 41.2 статті 41 ПК України).

З вищевикладеного слідує, що контролюючим органом, уповноваженим здійснювати стягнення, є органи ДФС України обласного рівня, зокрема, Головне управління ДФС у Луганській області.

Враховуючи, що відповідачем на час розгляду даної адміністративної справи податковий борг по податку на додану вартість у загальному розмірі 2487,92 грн не сплачений, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини четвертої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Луганській області до Приватного підприємства «Титан-Сервіс» про стягнення коштів з розрахунків у сумі 2487,92 грн задовольнити повністю.

Стягнути кошти з рахунків Приватного підприємства «Титан-Сервіс» (ідентифікаційний код юридичної особи: 36642617, місцезнаходження юридичної особи: 93120, АДРЕСА_1) у банках, обслуговуючих Приватне підприємство «Титан-Сервіс», на користь Державного бюджету України за податковим боргом з податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 2487,92 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят сім гривень 92 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1