Справа № 810/528/17
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/528/17 Головуючий у 1-й інстанції: Харченко С.В.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгосптехніка Нова» на постанову Київського окружного адміністративного суду 06 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгосптехніка Нова» до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Сільгосптехніка Нова» (далі - Позивач, ТОВ «Сільгосптехніка Нова») звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області (далі - Відповідач, Департамент ДАБІ) про:

- визнання незаконними акту від 30.12.2016 року перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил;

- визнання незаконним протоколу №1-Л-З-3012/1 від 30.12.2016 року про правопорушення у сфері містобудівної діяльності;

- визнання незаконним припису №С-3012/1 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

- визнання незаконною та скасування постанови №З-1101/7-10/10-91/1101/08/01 від 11.01.2017 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 06.06.2017 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування акта перевірки і протоколу, а в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у ході розгляду справи Позивачем було визнано факт допущення порушень, встановлених під час планової перевірки, про яку хоча суб'єкт господарювання і не повідомлявся, однак забезпечив допуск посадових осіб Відповідача до її проведення, а тому позовні вимоги є необґрунтованими. Крім того, суд зазначив, що вимоги про визнання протиправним та скасування акта перевірки і протоколу не можуть розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Не погоджуючись із викладеним у постанові рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням заяв про часткову зміну підстав для апеляційної скарги від 17.10.2017 року та заяви про уточнення прохальної частини апеляційної скарги від 02.11.2017 року, просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити частково - визнати протиправною і скасувати постанову від 11.01.2017 року №З-1101/7-10/10-91/1101/08/01 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а також скасувати припис від 30.12.2016 року №С-3012/1 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Наголошує на неврахуванні судом того факту, що Позивачем було визнано лише помилкове зазначення у декларації правовстановлюючого документу на земельну ділянку, у той час як особу, відповідальну за здійснення технічного нагляду, зазначено вірно. Водночас, підкреслює, що зазначення належності земельної ділянки на іншому правовому титулі не свідчить про відсутність у Позивача права користування нею. Крім іншого, звертає увагу на залишенні судом поза увагою порушень Відповідачем, допущених при проведенні перевірки, а саме - проведення її за відсутності уповноваженої особи Позивача та без належних на те правових підстав, прийняття оскаржуваної постанови про накладення стягнення інспектором, а не керівником, відсутності факту проведення перевірки взагалі.

У судовому засіданні представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд вимоги останньої з урахуванням уточнень задовольнити повністю з викладених у ній підставі.

Представник Відповідача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

При ухваленні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції встановив, що Департаментом ДАБІ 20.01.2016 року за №КС40 зареєстровано декларацію ТОВ «Сільгосптехніка Нова» про початок виконання будівельних робіт з будівництва двох арочних ангар-складів для зберігання зерна в м. Руде Село по вул. Грицюка, 52А Володарського району Київської області (а.с. 90-94).

У листопаді 2016 року працівниками Департаменту ДАБІ на підставі направлень для проведення планової перевірки від 03.11.2016 року №66 (а.с. 53) та від 26.12.2016 року №66/П (а.с. 55), виданого на підставі наказу ДАБІ України від 28.09.2016 року №685 «Про затвердження плану перевірок об'єктів будівництва на IV квартал 2016 року» (а.с. 107, 52) було проведено планову перевірку ТОВ «Сільгосптехніка Нова» з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Результати перевірки зафіксовані в акті від 30.12.2016 року перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил (далі - Акт перевірки) (а.с. 57-58).

У ході перевірки було встановлено, що ТОВ «Сільгосптехніка Нова» наведено недостовірні дані у декларації про початок виконання будівельних робіт (будівництво двох арочних ангар-складів для зберігання зерна в с. Руде Село по вул. Грицюка, 52-А Володарського району Київської області) №КС 40 від 20.01.2016 року (далі - Декларація), а саме:

- у Декларації зазначено, що земельна ділянка використовується для будівництва на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ №002623, зареєстрованого відділом Держкомзему у Володарському районі Київської області в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №01.10.943.00253 від 06.07.2010 року, по факту земельна ділянка використовується для будівництва на підставі договору оренди землі від 27.01.2012 року;

- у Декларації зазначено, що технічний нагляд здійснює ОСОБА_2, кваліфікаційний сертифікат НОМЕР_1, по факту ОСОБА_2 технічний нагляд на зазначеному об'єкті будівництва не здійснює (не здійснював). Договір на здіснення технічного нагляду відсутній, наказ про призначення відповідальної особи за здійсненням технічного нагляду відсутній;

- у Декларації зазначено, що генеральним підрядником являється ТОВ «Ангар-Будсервіс», по факту ТОВ «Ангар-Будсервіс» не являється генеральним підрядником. Договір генерального підряду відсутній, наказ ТОВ «Ангар-Будсервіс» на призначення відповідальних осіб за виконання будівельних робіт на вищезазначеному об'єкті відсутній, проект виконання робіт і виконавча документація відсутні.

На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем 30.12.2016 року винесено припис №С-3012/1 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, в якому міститься вимога усунути виявлені порушення до 31.01.2017 року (далі - Припис) (а.с. 61-62).

Крім того, Відповідачем 30.12.2016 року складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності №1-Л-З-3012/1, в якому зафіксовано, що відповідальність за виявлені правопорушення передбачена абз. 3 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (далі - Протокол) (а.с. 59-60).

Примірники Акту перевірки, Припису та Протоколу були направлені на адресу Позивача 30.12.2016 року (а.с. 65) та отримані останнім 06.01.2017 року (а.с. 66).

За результатами розгляду матеріалів справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності Відповідачем 11.01.2017 року прийнято постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №З-1101/7-10/10-91/1101/08/01 (далі - Постанова), якою до Позивача за порушення абз. 3 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за порушення містобудівної діяльності» застосовано штрафні санкції у розмірі 57 600,00 грн. (а.с. 63-64). Дану постанову було направлено на адресу ТОВ «Сільгосптехніка Нова» 16.01.2017 року та отримано останнім 25.01.2017 року (а.с. 68).

На підставі встановлених вище обставин, а також за наслідками системного аналізу приписів ст. 7 Закону України «Про основи містобудування», ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. ст. 2, 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553, а також положень ст. ст. 3, 4, 157 КАС України, суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскільки Позивачем визнано факт відображення у декларації про початок виконання будівельних робіт недостовірних даних, а процедурні недоліки перевірки нівелюються фактом допуску контролюючого органу до її проведення, підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування Припису та Постанови відсутні. Крім того, суд зазначив, що неможливість віднесення Акту перевірки та Протоколу до рішень суб'єкта владних повноважень, які мають будь-які правові наслідки для Позивача, свідчить про відступіть правовий підстав для розгляду і вирішення вказаних позовних вимог у порядку адміністративного судочинства.

З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може повністю погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено раніше, предметом апеляційного оскарження є виключно рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог. У частині закриття провадження у справі правомірність та обґрунтованість судового рішення сторонами під сумнів не ставиться.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, зокрема, про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

З урахуванням наведеного, виходячи з принципів сталості та незмінності судового рішення, а також юридичної визначеності, зважаючи на відсутність заперечень сторін щодо висновків Київського окружного адміністративного суду в частині закриття провадження у справі щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування Акту перевірки, а також протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, судова колегія приходить до висновку про необхідність перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, а тому вважає за необхідне зазначити таке.

Правові, економічні, соціальні та організаційні засади містобудівної діяльності в Україні спрямовані на формування повноцінного життєвого середовища, забезпечення при цьому охорони навколишнього природного оточення, раціонального природокористування та збереження культурної спадщини, визначено Законом України «Про основи містобудування».

Згідно ст. 7 Закону України «Про основи містобудування» державне регулювання у сфері містобудування здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою та Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

Таким органом є Державна архітектурно-будівельна інспекція та її територіальні органи.

Положеннями ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон) визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (далі - Порядок №553), державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Приписами п. 4 ч. 4 ст. 41 Закону закріплено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Відповідно до абз. абз. 3-4 ч. 1 ст. 41 Закону державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об'єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу.

Пунктом 6 Порядку №553 передбачено, що плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Органи державного архітектурно-будівельного контролю проводять планові перевірки об'єктів містобудування не частіше ніж один раз на півроку.

Строк проведення планової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на п'ять робочих днів.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення планової перевірки ТОВ «Сільгосптехніка Нова» був затверджений наказом ДАБІ України від 28.09.2016 року №685 План перевірки об'єктів будівництва, замовниками яких є юридичні особи та фізичні особи-підприємці на IV квартал 2016 року, у п. 66 якого приписано провести перевірку будівництва двох арочних ангар-складів для зберігання зерна по вул. Грицюка, 52А у м. Руде Село Володарського району Київської області у період з 11.11.2016 року по 24.11.2016 року.

При цьому судова колегія вважає помилковим посилання Апелянта на те, що ДАБІ України було порушено порядок проведення планової перевірки в частині ненаправлення повідомлення про проведення планового заходу не пізніше як за десять днів до дня його здійснення, як це передбачено приписами ч. 4 ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки, як вірно підкреслив суд першої інстанції, в силу ч. 2 ст. 2 вказаного Закону в редакції, чинній до 01.01.2017 року, дія останнього не поширювалася на правовідносини, які виникають, зокрема, під час здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду).

З урахуванням наведеного судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Відповідач мав право на проведення планової перевірки об'єкта будівництва Позивача.

Разом з тим, стверджуючи про дотримання працівниками ДАБІ України процедури проведення перевірки, Київський окружний адміністративний суд не врахував такого.

Відповідно до п. 9 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Зі змісту Акту перевірки вбачається, що її було проведено головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Управління контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Крупком Р.О. у присутності директора ТОВ «Сільгосптехніка Нова» ОСОБА_6, на підтвердження чого Відповідачем було надано копію паспорта та реєстраційного номеру облікової картки платника податків (а.с. 69-73).

Разом з тим, заперечуючи присутність директора ТОВ «Сільгосптехніка Нова» під час проведення перевірки, Позивачем до суду першої інстанції було надано довідку ТОВ «Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний «Ріксос-Прикарпаття», в якій зазначено, що ОСОБА_6 у період з 13.11.2016 року по 27.11.2016 року знаходився на санаторно-курортному лікуванні у даному комплексі (а.с. 84).

Відтак, на переконання судової колегії, проведення перевірки у період з 13.11.2016 року по 26.11.2016 року відбувалося за відсутності суб'єкта містобудування або його представника, що, у свою чергу, свідчить про порушення Відповідачем порядку проведення контролюючого заходу, однак було залишено поза увагою суду першої інстанції.

Крім того, Київським окружним адміністративним судом не було враховано, що згідно абз. 3 п. 6 Порядку №553 строк проведення планової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на п'ять робочих днів.

Отже, загальна тривалість планової перевірки не може перевищувати п'ятнадцяти робочих днів з урахуванням одноразового продовження строку її проведення за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника. При цьому, судовою колегією враховується, що законодавцем не передбачено випадки переривання проведення перевірки на певний термін, у зв'язку з чим, на переконання суду апеляційної інстанції, під продовженням терміну проведення перевірки повинно розумітися продовження проведення перевірки, яке розпочинається у перший робочий день за останнім робочим днем здійснення перевірки, зазначеним у направленні на перевірку. При цьому, формою рішення про таке продовження є саме наказ на проведення перевірки у розумінні положень п. 6 Порядку №553, оскільки ним фактично вносяться зміни до графіку проведення планової перевірки того чи іншого суб'єкта містобудівної діяльності.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи та було встановлено раніше, згідно п. 66 затвердженого наказом ДАБІ України від 28.09.2016 року №685 Плану перевірки об'єктів будівництва, замовниками яких є юридичні особи та фізичні особи-підприємці на IV квартал 2016 року, перевірка будівництва двох арочних ангар-складів для зберігання зерна по вул. Грицюка, 52А у м. Руде Село Володарського району Київської області у період з 11.11.2016 року по 24.11.2016 року.

Згідно направлення для проведення планової перевірки від 03.11.2016 року №66 (а.с. 53), строк його дії визначений у період з 11.11.2016 року по 24.11.2016 року. У подальшому, на підставі службової записки головного інспектора будівельного нагляду Крупка Р.О. (а.с. 54) заступником директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області було видано направлення для проведення планової перевірки від 26.12.2016 року №66/П з періодом дії з 26.12.2016 року по 30.12.2016 року (а.с. 55). При цьому згідно вказаного направлення останнє видано з метою здійснення планової перевірки на спірному об'єкті будівництва на підставі наказу ДАБІ України від 28.09.2016 року №685.

Зі змісту встановлених вище обставин вбачається, що у період з 26.12.2016 року по 30.12.2016 року працівниками ДАБІ України було проведено повторну перевірку ТОВ «Сільгосптехніка Нова» на підставі одного й того ж самого наказу, оскільки перерва у проведенні перевірки з 25.11.2016 року по 25.12.2016 року без відповідного оформлення вмотивованим рішенням керівника органу державного архітектурно-будівельного контролю або його заступника дає підстави стверджувати про те, що планова перевірка ТОВ «Сільгосптехніка Нова» завершилася 24.11.2016 року. У той час як перевірка у період з 26.12.2016 року по 30.12.2016 року була проведена без наявних на те правових підстав, оскільки, як було неодноразово зазначено вище, у затвердженому наказом ДАБІ України від 28.09.2016 року №685 Плані перевірки об'єктів будівництва, замовниками яких є юридичні особи та фізичні особи-підприємці на IV квартал 2016 року, період її проведення обмежений 24.11.2016 року.

З урахуванням наведеного, судова колегія приходить до висновку, що Відповідачем як суб'єктом владних повноважень було порушено порядок та процедуру проведення планової перевірки, а саме - не забезпечено здійснення контролюючого заходу у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва, а також проведено перевірку суб'єкта містобудування у період з 26.12.2016 року по 30.12.2016 року без наявних на те правових підстав.

Верховний Суд України у постанові від 27.01.2015 року у справі №21-425а14 висловив правову позицію, зі змісту якої випливає, що чинним законодавством встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, у тому числі її продовження. Невиконання вимог закону щодо процедури та порядку проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Застосовуючи дану правову позицію до спірних правовідносин судова колегія виходить з того, що як положеннями ст. 41 Закону, так і приписами п. п. 9, 13 Порядку №553 покладено на контролюючі органи обов'язок із забезпечення проведення перевірки у присутності суб'єкта містобудування або його уповноваженої особи, що, у свою чергу, кореспондується з гарантованим правом останнього вимагати від посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю дотримання вимог законодавства та бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Разом з тим, як було встановлено раніше, працівниками ДАБІ України було проведено перевірку за відсутності уповноваженої особи суб'єкта містобудування та без належних на те правових підстав, що, на переконання судової колегії з урахуванням наведених правових позиції Верховного Суду України, тягне за собою відсутність правових наслідків такої перевірки.

Твердження ж суду першої інстанції про те, що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні такої перевірки з огляду на наведене вище є помилковим, оскільки за відсутності під час початку перевірки директора, у ТОВ «Сільгосптехніка Нова» не було жодної особи, яка б мала право на допуск чи недопуск працівників ДАБІ України до проведення перевірки.

Викладене у додаткових поясненнях до заперечення на апеляційну скаргу твердження Відповідача про те, що факт присутності уповноваженої особи ТОВ «Сільгосптехніка Нова» під час перевірки підтверджується, зокрема, й тим, що представнику контролюючого органу було надано копію технічного паспорту від 16.06.2016 року на нежитлові будівлі (ангари) по вул. Грицюка, 52а у с. Руде Село саме під час здійснення заходу державного контролю, судовою колегією оцінюється критично, оскільки матеріали справи не містять доказів отримання таких документів саме у ході перевірки та саме від уповноваженої особи ТОВ «Сільгосптехніка Нова».

У контексті встановлених вище обставин, надаючи оцінку твердженню суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування Припису та Постанови, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 17 Порядку №553 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю, а інший надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Припис підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку (п. 19 Порядку №553).

Пунктом 20 Порядку №553 передбачено, що протокол протягом трьох днів після його складення та всі матеріали перевірки подаються керівникові відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю або його заступникові для винесення постанови про накладення штрафу, передбаченої законодавством України.

Згідно п. 22 Порядку №553 постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб'єкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику суб'єкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі. Два примірники залишаються в органі державного архітектурно-будівельного контролю, який наклав штраф.

Відповідно до п. 2 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 року №244, справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відповідно до повноважень, визначених статтею 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», розглядаються такими органами державного архітектурно-будівельного контролю: 1) виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад; 2) структурними підрозділами з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських держадміністрацій; 3) Держархбудінспекцією.

Накладати штраф від імені органів, визначених в абзацах другому-четвертому пункту 2, мають право: керівники виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад; керівники структурних підрозділів з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських держадміністрацій; головні інспектори будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

З наведеного випливає, що Крупко Р.О., будучи головним інспектором будівельного нагляду в Департаменті Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, уповноважений накладати штраф від імені органів, визначених в абз. абз. 2-4 п. 2 вказаного Порядку №244, а тому посилання Апелянта на те, що Постанова прийнята без належних на те повноважень є помилковим.

Відповідно до ч. 8 ст. 36 Закону замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

Приписи п. 22 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №466 у редакції, яка була чинна на момент проведення перевірки, визначають, що у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в декларації, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом відповідно до статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовнику протягом одного робочого дня з дня такого виявлення.

Замовник зобов'язаний протягом трьох робочих днів з дня самостійного виявлення технічної помилки (описки, друкарської, граматичної, арифметичної помилки) у зареєстрованій декларації або отримання відомостей про виявлення недостовірних даних подати достовірні дані щодо інформації, яка потребує змін, для внесення їх до реєстру шляхом подання особисто або надсилання до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю рекомендованим листом з описом вкладення заяви за формою згідно з додатком 8 до цього Порядку, декларації, в якій виявлено технічну помилку або недостовірні дані, в одному примірнику та декларації, в якій враховано зміни, за формою згідно з додатками 4 і 5 до цього Порядку у двох примірниках.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, в якій враховано зміни, до реєстру згідно з цим Порядком.

Відомості щодо внесення даних, зазначених у декларації, в якій виявлено технічну помилку або недостовірні дані, підлягають виключенню з реєстру в установленому порядку.

До замовника, який самостійно виявив допущену технічну помилку і в порядку, передбаченому цим пунктом, подав відповідну заяву, штрафні санкції за раніше подану з помилками декларацію або виявлені в ній недостовірні дані не застосовуються.

На декларації, в якій виявлено технічну помилку, у верхньому лівому куті проставляється відмітка «У зв'язку із змінами, внесеними декларацією від ___________ 20___ р. № ________, ця декларація втратила чинність» із зазначенням дати, підпису посадової особи, що скріплюється печаткою. Один примірник такої декларації повертається замовнику.

У разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного розпорядчого акта. Запис про реєстрацію декларації з реєстру виключається Держархбудінспекцією не пізніше наступного робочого дня з дня повідомлення органом державного архітектурно-будівельного контролю про таке скасування.

Зі змісту наведених норм випливає, що законодавцем передбачено дві категорії недостовірних даних, які можуть бути зазначені у декларації:

1) на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в декларації, не відповідала дійсності, та/або розбіжностей між даними, зазначеними у декларації, які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом відповідно до статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»;

2) на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або розбіжностей між даними, зазначеними у декларації, наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

При цьому, якщо у першому випадку наслідком зазначення недостовірних відомостей у декларації є застосування штрафних санкцій із покладенням обов'язку на суб'єкт містобудування виправити допущені неточності, то в другому безумовним результатом вказування такої інформації є скасування реєстрації декларації.

Як вірно підкреслив Апелянт, зазначаючи про невідповідність даних Декларації щодо особи, яка здійснює технічний нагляд, а також генерального підрядника, Відповідачем через фактичне непроведення перевірки, не було досліджено ряд документів, які підтверджують достовірність викладених у Декларації відомостей.

Так, у Декларації зазначено, що технічний нагляд здійснює ОСОБА_2, кваліфікаційний сертифікат НОМЕР_1, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією договору від 21.01.2016 року №45 (а.с. 99) та наказу ТОВ «Володарський ВКБ» від 21.01.2016 року №48 «Про призначення відповідального за здійсненням технічного нагляду на об'єкті» (а.с. 100).

Крім того, у Декларації зазначено, що генеральним підрядником являється ТОВ «Ангар-Будсервіс», про що, у свою чергу, свідчить копія договору будівельного підряду від 18.06.2015 року №1 (а.с. 101-105) та наказу ТОВ «Ангар-Будсервіс» від 01.02.2016 року «Про призначення відповідального за виконання будівельно-монтажних робіт на об'єкті «Будівництво двох арочних ангарів-складів для зберігання зерна в с. Руде Село по вул. Грицюка, 52 А Володарського району Київської області» (а.с. 106).

Наведеним, як вірно зазначив Апелянт, спростовується твердження ДАБІ України щодо недостовірності вказаних відомостей у Декларації.

Водночас, судова колегія погоджується з посиланням Відповідача на те, що у Декларації зазначено, що земельна ділянка використовується для будівництва на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ №002623, зареєстрованого відділом Держкомзему у Володарському районі Київської області в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №01.10.943.00253 від 06.07.2010 року, у той час як земельна ділянка використовується для будівництва на підставі договору оренди землі від 27.01.2012 року (а.с. 95-98).

Саме допущення такої помилки у Декларації визнав Позивач у судовому засіданні в суді першої інстанції, одночасно заперечуючи з посиланням на належні і допустимі докази зазначення інших недостовірних відомостей у Декларації, на що помилково не звернув уваги суд першої інстанції.

Відповідно до абз. 3 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації на об'єктах II категорії складності - у розмірі тридцяти шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Разом з тим, з урахуванням наведеного, а також зважаючи на підтвердження матеріалами справи порушення права ТОВ «Сільгосптехніка Нова» бути присутнім при проведенні перевірки, а також її проведення поза встановлений законодавством спосіб без наявності на те правових підстав у грудні 2016 року, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування Постанови та Припису як таких, що ухвалені за результатами перевірки, яка проведена всупереч вимог чинного законодавства з порушенням прав суб'єкта містобудування. Саме неврахування наведених обставин й зумовило ухвалення судом першої інстанції помилкового рішення у даній частині позовних вимог.

Водночас, Київський окружний адміністративний суд прийшов до правильного висновку про закриття провадження у справі в частині визнання протиправними та скасування Акту перевірки та Протоколу, оскільки вони є лише документами, в яких зафіксовані певні обставини, відтак самі по собі останні не породжують правовідносин, що можуть бути предметом спору, не створюють юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення, безпосередньо не впливають на права та обов'язки суб'єкта господарювання та не є обов'язковим для виконання, отже не є нормативно-правовими актами чи правовими актами індивідуальної дії.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін; скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови не було повністю з'ясовано обставини, що мають значення для справи, зокрема, щодо дотримання Відповідачем порядку та процедури проведення перевірки, не враховано проведення її без участі директора ТОВ «Сільгосптехніка Нова», а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права щодо правових наслідків проведення контролюючого заходу без належних повноважень, що стали підставою для неправильного вирішення справи в частині відмови у задоволенні позовних вимог. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити повністю, а постанову суду - скасувати в частині.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 202, 205, 207, 211, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгосптехніка Нова» - задовольнити повністю.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Ухвалити в указаній частині нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 30 грудня 2016 року №С-3012/1 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 11 січня 2017 року №З-1101/7-10/10-91/1101/08/01 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

В іншій частині постанову Київського окружного адміністративного суду 06 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгосптехніка Нова» до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко