Справа № 263/6611/17
Суддя: Василенко Любов Андріївна
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Киян Д.В.
Суддя-доповідач - Василенко Л.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року справа №263/6611/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів Гайдара А.В., Ханової Р.Ф.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області на постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26 вересня 2017 року у справі № 263/6611/17 за позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26 вересня 2017 року позов ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області (далі - Центральне ОУПФУ м.Маріуполя) задоволений повністю, а саме:

визнано неправомірними дії Центрального ОУПФУ м.Маріуполя щодо нарахування ОСОБА_2 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2007 рік;

зобов'язано Центральне ОУПФУ м. Маріуполя здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_2 пенсії за віком, на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 3 (три) календарні роки (2014-2016 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії, з дати звернення до органу пенсійного фонду за призначенням пенсії, тобто з 10.04.2017 року, з урахуванням фактично виплачених сум (а.с. 27-28).

Відповідачем на зазначене рішення суду подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду, прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що з 01.10.2011 року набрав чинності Закон України №3668 від 08.07.2011 року «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», яким внесені зміни до п.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо переведення з одного виду пенсії на інший. Якщо пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» була призначена до 01.01.2007 року, то заробітна плата для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначається з урахуванням прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» - 928, 81 грн. Якщо пенсія за вислугу років була призначена після 01.01.2007 року - застосовується показник середньої заробітної плати, що враховувався для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в році, в якому заявник звернувся за призначенням (перерахунком) пенсії. З 01.05.2012 року розміри всіх пенсій, призначених до 01.01.2008 року обчислюються згідно з постановою КМУ від 23.04.2012 року №324 «Про підвищення рівня соціального захисту населення» з врахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2007 рік - 1197,91 грн. (а.с.36-37).

Відповідно до ст.197 ч.1 п.2 КАС України судом апеляційної інстанції справу розглянуто в письмовому провадженні.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені наступні обставини у справі.

З 02.01.2007 позивач перебував на обліку в УПФУ в Жовтневому районі м.Маріуполя та отримував пенсію за вислугу років на підставі ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а. с. 21).

10.04.2016 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Розпорядженням №128872 від 16.05.2017 року позивачеві призначено пенсію за віком (а. с. 12)

Розмір призначеної позивачеві пенсії розрахований із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2007 рік.

Листом від 16.05.2017 року відповідач повідомив позивача про те, що на підставі заяви від 10.04.2017 їй призначено пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2007 рік, що застосувався при перерахунку попереднього виду пенсії (а. с. 8-9).

Спірним питанням у справі є правомірність дій відповідача щодо обрахування розміру пенсії при призначенні позивачеві пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік. Позивач вважає, що відповідачем порушено ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і пенсійний орган протиправно при призначенні пенсії за віком не застосував показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, які передують року звернення за призначенням пенсії.

Відносини, що виникли між сторонами врегульовані Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058), «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788), в редакціях, чинних на момент подання заяв про призначення пенсії.

За приписами ст.55 Закону №1788 Право на пенсію за вислугу років мають:

а) робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих в технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар'єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; жінки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі;

б) працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; жінки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі. При цьому період роботи безпосередньо в польових умовах протягом півроку або більше півроку зараховується за рік роботи, менше півроку - за фактичною тривалістю, а на сезонних роботах - відповідно до статті 61 цього Закону;

в) робітники, майстри (у тому числі старші майстри), безпосередньо зайняті на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи зайнятих на обслуговуванні механізмів і обладнання, - за списком професій, посад і виробництв, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; жінки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі;

г) механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі; жінки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 15 років на зазначеній роботі;

д) плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз'їзних, приміського і внутріміського сполучення): чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; жінки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі; працівники окремих видів суден, професій і посад плавскладу суден морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості - за списком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку: чоловіки - при стажі роботи на цих суднах, за цими професіями і посадами не менше 25 років; жінки - при стажі роботи на цих суднах, за цими професіями і посадами не менше 20 років;

е) працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку;

є) спортсмени - заслужені майстри спорту, майстри спорту міжнародного класу - члени збірних команд при загальному стажі роботи не менше 20 років - у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку;

ж) артисти театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів при стажі творчої діяльності від 20 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно ст.26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону №1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч.3 ст.45 Закону №1058 встановлений порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим законом, на інший.

В даному випадку, позивачеві в 2007 році було призначено інший вид пенсії за іншим законом, а саме, згідно зі ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII. Пенсія за вислугу років не передбачена Законом №1058 та не віднесена до видів пенсії, які призначаються згідно цього Закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що позивач має право на призначення пенсії за віком, виходячи з показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року призначення пенсії.

Колегія суддів зазначає, що згідно ч.3 ст. 45 Закону №1058 при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, позивач такого бажання не мав, а наполягав на застосуванні показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2014, 2015, 2016 роки.

Крім того, колегія суддів вважає недоречним та безпідставним посилання пенсійного органу в запереченнях на адміністративний позов та апеляційній скарзі на те, що з 01.10.2011 року набрав чинності Закон України №3668 від 08.07.2011 року «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», яким внесені зміни до п.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо переведення з одного виду пенсії на інший. Якщо пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» була призначена до 01.01.2007 року, то заробітна плата для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначається з урахуванням прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» - 928, 81 грн. Якщо пенсія за вислугу років була призначена після 01.01.2007 року - застосовується показник середньої заробітної плати, що враховувався для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в році, в якому заявник звернувся за призначенням (перерахунком) пенсії, з наступних підстав.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668 від 08.07.2011 частину третю статті 45 Закону №1058 викладено в такій редакції:

«3. Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії».

Зі змісту наведених норм колегією суддів встановлено, що Законом №3668 від 08.07.2011 року зміни до ч.3 ст.45 Закону №1058, на які посилається відповідач, не вносилися.

Таким чином, відповідач в обґрунтування правомірності своїх дій посилався на норми законодавства, яких взагалі не існує.

Отже, пенсійний орган неправомірно при переведенні з одного виду пенсії на інший застосував показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік, що призвело до порушення законних прав позивача на отримання пенсії в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного суду України від 09.06.2015 року у справі №21-550а15, від 31.03.2015 №21-612а14, від 22.12.2015 №21-4071а15.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

На підставі викладеного колегія суддів вирішила, що спір за суттю вирішений вірно, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст.195 ч.1, ст.197 ч.1 п.2, ст.198 ч.1 п.1, ст.200, ст.205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст.244-2 ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26 вересня 2017 року у справі № 263/6611/17 за позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: Л.А. Василенко

Судді: А.В. Гайдар

Р.Ф. Ханова