Справа № 804/5110/17
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2017 р. Справа № 804/5110/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4 представника відповідача - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування рішень,-
Фізична особа-підприємиць ОСОБА_6 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування рішень.
Представники позивача позовні вимоги підтримали просили позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, обґрунтовуючи свою думку у поясненнях, викладених у запереченнях на позов. Позиція відповідача аргументована тим, що перевіркою, встановлено, що ФОП ОСОБА_6, завищенно документально підтверджені витрати, на які зменшується сума оподаткованого доходу на загальну суму 106 685,21 гривень. Оскільки у наданих первинних документах ФОП ОСОБА_6 по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_7 відсутні будь-які відомості щодо проведеної роботи, акти виконаних робіт мають загальний характер, не деталізують види, зміст, обсяги наданих послуг, відсутня інформація щодо фактично понесених витрат на їх виконання, що унеможливлює дослідження зв'язку отриманих послуг з фактичним отриманням доходу та їх вплив на кінцевий результат.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, на підставі наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 16.02.2017р. №825 та плану-графіку проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на І квартал 2017р. посадовими особами Головного управління ДФС у Дніпропетровській області була проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_6 за період з 01.01.2015р. по 31.12.2016р.
Згідно акту перевірки встановлено порушення:
порушення пп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, п. 163.1 ст. 163, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, в результаті визначено податкове зобов'язання з військового збору на загальну суму 2365,63 тому числі: за 2015р. - 54,68 грн., за 2016р. - 2310,96 грн.
податкове повідомлення-рішення від 25.05.2017р. № НОМЕР_3 про визначення грошового зобов'язання з військового збору в сумі 1600,28 грн. та застосування штрафна (фінансових) санкцій у сумі 400,07 грн.;
рішення від 25.05.2017р. № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій сумі 3680,26 грн. за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки та винесеними податковими повідомленнями-рішеннями (рішеннями), платник податків направив скаргу до ДФС України.

22.06.2017р оку ДФУ України було продовжено строк розгляду скарги платника податків частині оскарження податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 25.05.201р. № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, оскільки питання, зазначені у скарзі потребували отримання додаткових документів.

14.07.2017 року Державна фіскальна служба України прийняла рішення результати розгляду скарги, яким вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25.05.2017р. Ф- в сумі 23288,80 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25.05.2017р. № НОМЕР_1 в сумі 3680,26 грн. залишила без змін, а скаргу платника податків в цій частині - без задоволення.

Під час розгляду справи судом перевірено прийняті відповідачем рішення на відповідність вимогам законодавства та встановлено наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу власних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що основним видом діяльності ФОП ОСОБА_6В є: КВЕД 46.34 «Оптова торгівля напоями», КВЕД 49.41 «Вантажний автомобільний транспорт».

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюється статтею 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. 2755-VI (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеним: пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно п. 177.2 ст.177 ПК України об'єктом оподаткування є чиї оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виру у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витрата-пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередні пов'язаних з отриманням доходів, належать:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матері: товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надані робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії: будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати в оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; 177.4.3. суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані веденням господарської діяльності, які не зазначені в п.п. 177.4.1-177.4.3 пункту 177.4, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016р. № 1797-VI11 пп. 177.4.3 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України був викладений у зазначеній редакції: до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: 177.4.3. суми податків, зборів, які пов'язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов'язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця».

Відповідно до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - це обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

А відтак, сплата земельного податку є конституційним обов'язком платника податків, і така сплата безпосередньо пов'язана з веденням платником податків господарської діяльності.

Так, позивач є власником ? частини нерухомого майна, а саме: нежитлова будівля загальною площею 941,6 кв.м., яка розташована за адресою: м. Нікополь, вул. Казанцева, 56, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 4983004 від 17.06.2013р. (а.с 67). У вказаній будівлі розміщуються складські та офісне приміщення, у яких ФОП ОСОБА_6 здійснює господарську діяльність, про що зазначено в акті перевірки.

Згідно експлікації внутрішньої площі до плану нежитлової будівлі літ. А2 по вул. Казанцева, 56 в м. Нікополі, площа першого поверху дорівнює 630,8 кв.м. Враховуючи наявність права власності на 3/4 частини вказаної будівлі, у платника податків виникає обов'язок сплачувати земельний податок за 473,1 кв. м. земельної ділянки (630,8 х 3/4).

Згідно Податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік, поданої ФОН ОСОБА_6 до Нікопольської ОДПІ, у колонці 12 розділу І «Розрахунок суми земельного податку» платником податків задекларовано до сплати річну суму земельного податку в розмірі 3702,78 гри.

Протягом 2015 року платник сплатив до бюджету земельний податок в сумі 3645,07 грн., що підтверджується наступними платіжними дорученнями: № 1 від 14.01.2015р. на суму 246,87 грн.; № 40 від 11.02.2015р. на суму 308,32 грн.; №68 від 10.03.2015р. на суму 308,32 грн.; № 104 від 07.04.2015р. на суму 308,32 грн.; № 145 від 12.05.2015р. на суму 308,32 грн.; № 178 від 08.06.2015р. на суму 308,32 грн.; № 214 від 06.07.2015р. на суму 308,32 грн.; № 261 від 07.08.2015р. на суму 308,32 грн.; № 300 від 07.09.2015р. на суму 308,32 грн.; № 339 від 07.10.2015р. на суму 308,32 грн.; № 369 від 03.11.2015р. на суму 308,32 грн.; № 408 від 04.12.2015р. на суму 315,00 грн., та включив вказану суму до колонки 7 «Інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг» додатку Ф4 «Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою» до Податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік.

Згідно Податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік, поданої ФОП ОСОБА_6 до Нікопольської ОДПІ, у колонці 12 розділу І «Розрахунок суми земельного податку» якої задекларував до сплати річну суму земельного податку в розмірі 15905,53 грн.

У 2016 році земельний податок до бюджету був сплачений на підставі наступних платіжних доручень: № 2 від 11.01.2016р. на суму 350,00 грн.; № 41 від 10.02.2016р. на суму 1325,46 грн.; № 76 від 04.03.2016р. на суму 1325,46 грн.; № 114 від 08.04.2016р. на суму 1325,46 грн.; № 148 від 10.05.2016р. на суму 1236,46 грн.; № 183 від 07.06.2016р. на суму 1326,46 грн.; № 245 від 13.07.2016р. на суму 1327,00 грн.; № 294 від 05.08.2016р. на суму 1327,00 грн.; № 331 від 02.09.2016р. на суму 1400,00 грн.; № 368 від 06.10.2016р. на суму 1327,00 грн.; № 405 від 09.11.2016р. на суму 1327,00 грн.; № 437 від 06.12.2015р. на суму 1327,00 грн. на загальну суму 14924,30 грн., яка була включена платником податків до колонки 7 «Інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг» додатку Ф2 «Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осів військового збору з доходів, отриманих само зайнятою особою» до Податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік.

Враховуючи припису пункту 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, позивач правомірно відніс до складу витрат суми сплаченого земельне податку в розмірі 3645,07 грн. за 2015 рік та 14924,30 грн. за 2016 рік, оскільки вказані витрати безпосередньо пов'язані з веденням ФОП ОСОБА_6 господарські діяльності (здійснені на виконання конституційного обов'язку зі сплати податків зборів), а також підтверджені документально.

Таким, чином, до складу витрат позивач мав право включити тільки ті витрати, що пов'язанні з отриманням доходу та підтвердженні відповідними документами про їх оплату.

Враховуючи наведене, податковим органом зроблений помилковий висновок про завищення витрат, пов'язаних із господарською діяльністю, на суму 15905,53 грн., у той час як фактичні витрати позивача по сплаті земельного податку у 2016 році склали 14924,30 грн., які документально підтверджених.

Вирішуючи питання щодо віднесення Позивачем у 2016 році до складу витрат вартості придбаного спецодягу на суму 13025,84 грн. суд виходить з наступного.

Згідно умов договору 29 листопада 2016 року укладеного позивачем з ТОЗ «Компанія «ОСОБА_2», ФОП ОСОБА_6 було придбано спецодяг. У зв'язку з цим ТОВ «Компанія «ОСОБА_2» виставила ФОП ОСОБА_6 рахунок № 476 на оплату у розмірі 15631,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 2605,17 грн.). Вказана суми була оплачена платником податків двома платежами: платіжним дорученням № 434 01.12.2016р. в сумі 8000,00 грн. та №465 від 29.12.2016р. в сумі 7631,00 грн.(а.с. 115,117).

На підставі видаткової накладної № 686 від 30.12.2016р. на адресу ФОП ОСОБА_6 був поставлений товар (спецодяг) вартістю 15631 грн., у тому числі:

костюм робочий М-43-10 з вишивкою в кількості 16 од. за ціною 340,00 грн./од. на суму 5440,00 грн.;

костюм М-310-3 охоронця з нашивкою в кількості 3 од. за ціною 412 грн./од. на суму 1236,00 грн.;

куртка утеплена М-224-12-1-А з вишивкою в кількості 16 од. за ціною 465 грн./од. на суму 7440,00 грн.;

бушлат М-446-15 (стойка, капюшон) з нашивкою в кількості 3 од. за ціною 505 грн./од. на суму 1515,00 грн.

Так, відповідно до пп. 177.4.4 п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в п.п. 177.4.1-177.4.3 пункту 177.4, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

При цьому в пп. 177.4.5 п. 177.4 цієї ж статті Кодексу чітко визначений перелік витрат, які не включаються до складу витрат підприємця. Зокрема, це витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою-підприємцем, а також витрати, не підтверджені документально.

Закон України «Про охорону праці» від 14.10.1992р. № 2694-ХІІ визначає основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров'я у процесі трудової діяльності, на належне безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної власності відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробниче середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні.

Згідно ст. 1 вказаного Закону, охорона праці - це система правових, соціально економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров'я і працездатності людини процесі трудової діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний забезпечити за свій рахунок придбання, комплектування, видачу утримання засобів індивідуального захисту відповідно до нормативно-правових акти охорони праці та колективного договору.

Доводи відповідача про те, що придбання спецодягу не повязане з веденням господарською діяльністю та отриманням доходу, спростовується наступним.

За результатами перевірки позивача ОСОБА_8 соціального страхування позивачу було внесено Подання № 97/12 від 13.12.2012р. порушення законодавства про охорону праці та соціального страхування від нещасно випадку на виробництві, в пункті 13 якого ФОП ОСОБА_6 було вказано на незабезпечення обліку по видачі працівникам спеціального одягу, спеціального взуття та інших засобів індивідуального захисту, що призвело до порушення вимог Положення про порядок забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту (НПАОП 0.00-4.01-08).

За таких обставин та з урахуванням положень пп. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України суд приходить до висновку, що платник податків мав законні підстави для віднесення у 2016 році до складу витрат вартості придбаного спецодягу в сумі 13025,84 грн., оскільки вартість придбаних товарів (послуг) прямо пов'язана з провадженням господарської діяльності ФОП ОСОБА_6, а їх віднесення до складу витрат прямо не заборонено законом. Тобто, матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивач неправомірно відніс зазначену суму до складу витрат, а тому висновок податкового органу в цій частині також є необґрунтованим.

Враховуючи наявність Подання № 97/12 від 13.12.2012р. про порушення законодавства про охорону праці та соціального страхування від нещасного випадку на виробництві, а також вимоги ст. 8 Закону України «Про охорону праці», платник податків мав законні підстави для віднесення у 2016 році до складу витрат вартості придбаного спецодягу в сумі 13025,84 грн., оскільки вартість придбаних товарів (послуг) прямо пов'язана з провадженням господарської діяльності ФОП ОСОБА_6, а їх віднесення до складу витрат прямо не заборонено законом.

Що стосується взаємовідносин ФОП ОСОБА_6 з ФОП ОСОБА_7 та віднесення платником податків до складу витрат вартості отриманих послуг в сумі 75 000 грн., слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а під первинним документом розуміється документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Під час проведення перевірки платник податків надав всі первинні документи, що підтверджують взаємовідносини з ФОП ОСОБА_7 в межах договору від 01.06.2016р. № 234-2016, у тому числі акти виконаних робіт від 15.06.2016р., 06.07.2016р.. 07.09.2016р., що не заперечується самим контролюючим органом.

Крім того, враховуючи приписи 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до складу інших витрат, включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Так, відповідно п.1 розділу І договору № 234-2016 від 01 червня 2016 року, предметом, договору є надання ФОП ОСОБА_7 послуг спрямованих на збільшення обсягу реалізації продукції, виробленої ФОП ОСОБА_6, тобто понесені витрати за укладеними договором безпосередньо повязане з веденням господарської діяльності платника податку.

З огляду на те, що судовим розглядом справи не встановлено наявність порушень пунктів 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, висновок про порушення абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.11 ст.8, п.2, п.8 ст.9 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" також не відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 25.05.2017р. № НОМЕР_2 з податку на доходи фізичних осіб у сумі 18058,26 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 9273,61 грн. (всього 27331,87 грн.), податкове повідомлення-рішення від 25.05.2017р. № НОМЕР_3 з військового збору в сумі 1600,28 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 400,07 грн. (всього 2000,35 грн.), вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25.05.2017р. № Ф- в сумі 23288,80 грн., рішення від 25.05.2017р. № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій в сумі 3680,26 грн. за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень не надав до суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятого ним рішення, щодо нарахування позивачу податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та визначення суми боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_6 документально і нормативно обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Враховуючи що наведені рішення субєкта владних повноважень мають похідний характер від рішення щодо якого суд дійшов висновку про його протиправність та скасування, а тому вони також є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Згідно статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем суду не доведена правомірність прийнятих спірних рішень, відповідно, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стаття 94 КАС України встановлює, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування рішень задовольнити.

Скасувати вимогу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 25.05.2017р. № Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 23288,80 грн.

Скасувати рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 25.05.2017р. № НОМЕР_1.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 25.05.2017р. № НОМЕР_2.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 25.05.2017р. № НОМЕР_3.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (РНОКПП-) судовий збір у розмірі 640, 00грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, зазначені в ст. 186 КАС України та набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Суддя ОСОБА_1