Справа № 127/13905/17
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/13905/17

Головуючий у 1-й інстанції: Бессараб Н.М.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

01 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Слізяк Н.Р.,

представника відповідача: Павич О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
В червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці , в якому просив: скасувати протокол управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці №3272 від 12.04.2017 стосовно відмови у призначенні пенсії; зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці призначити виплачувану пенсію згідно вимог абзацу 6 пункту 3 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції скасувати.

Позивач та його представник заперечили стосовно задоволення апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 10.03.2016 року, довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції № Ф05/34-1- 10/2/438 від 10.04.2017 року.

Крім того, позивач є учасником антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей в період з 31.05.2015 року по 17.06.2015 року, про що свідчать накази про відрядження до зони АТО від 13.05.2015 року, 27.05.2015 року, 18.06.2015 року, а також витяги з наказів першого заступника Антитерористичного центру при Службі Безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей).

Як вбачається з відомостей трудової книжки загальний стаж роботи ОСОБА_1 складає 34 роки 01 місяць 02 дні.

У послідуючому, 03.03.2017 року позивач звернувся до УПФУ м. Вінниці із заявою про призначення достроково пенсії за віком.

Протоколом № 3272 від 12.04.2017 року УПФУ м. Вінниці відмовило ОСОБА_1 в призначені дострокової пенсії за віком як учаснику бойових дій, оскільки останній брав участь у проведенні АТО в якості службовця державного підприємства.

ОСОБА_1 , вважаючи вказану відмову незаконною та такою, що порушує його права, звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

За приписами ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Відповідно до абз. 6 п. 3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, що стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, і каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією; наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України №22-1 25.11.2005 року визначено, що документом, який визначає особливий статус особи, зокрема учасника і бойових дій, є посвідчення учасника бойових дій та довідка військового комісаріату про періоди та місце участі в бойових діях.

Пунктом 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Як слідує з матеріалів справи, позивач в період з 31.05.2015 року по 17.06.2015 року брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. Даний факт підтверджується наказами про відрядження до зони АТО від: 13.05.2015 року, 27.05.2015 року, 18.06.2015 року, а також витягами з наказів першого заступника Антитерористичного центру при Службі Безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від: 04.06.2015 року, 17.06.2015 року та 26.10.2015 року.

Крім того, згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 10.03.2016 року, ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що позивач являється учасником бойових дій, в розумінні п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Питання встановлення статусу учасника бойових дій учасникам АТО регламентується постановою КМУ №413 від 20.08.2014 року «Про затвердження Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення».

Відповідно до п. 4 зазначеного Порядку визначено, що документом про безпосереднє залучення до виконання завдань АТО в районах її проведення з метою виконання завдань із захисту суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі є витяги з наказів, директив, розпоряджень АТЦ при СБУ, а також інші офіційні документи, видані органами державної влади, що містять достатньо доказів про безпосередню участь особи у виконанні завдань АТО у районах її проведення.

Видача відповідних документів про участь у бойових діях та районах проведення таких дій покладено на командування відповідних військових формувань, а не на військові комісаріати.

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 10 травня 2017 року у справі №К/800/15249/17.

Таким чином, позивачем були надані всі необхідні документи, які підтверджують його участь у бойових діях.

Враховуючи зазначене, провівши системний аналіз норм чинного законодавства та дослідивши обставини справи в повному обсязі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність позовних вимог, оскільки позивач має статус учасника бойових дій, досяг віку 55 років, має трудовий стаж більше 25 років та підпадає під дію вимог абзацу 6 пункту 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком, відповідно до абз. 6 п. 3 розділу XVПрикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є неправомірними, відтак - доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 71, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 06 листопада 2017 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.