Справа № 806/2393/17
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 року Житомир справа № 806/2393/17

категорія 12.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Липи В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Господарського суду Житомирської області, третя особа: Державна судова адміністрація України про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату заробітної плати,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить:

- зобов'язати Господарський суд Житомирської області здійснити позивачу перерахунок та виплату заробітної плати в повному обсязі з урахуванням премій, встановлених щомісячно відповідними наказами Господарського суду Житомирської області та усіх надбавок, що нараховуються залежно від розміру посадового окладу:

- за період з 26.10.2014 р. по 28.03.2015 р. включно, відповідно до ст.144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції від 26.10.2014 р.);

- за період з 29.03.2015 р. по 08.09.2015 р. включно, відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"), в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення праці, надбавка за вислугу років, за наявності помісячна та фіксована індексація тощо), а також відпускних, допомоги на оздоровлення, з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позову зазначає, що з 03.06.2011 року працює в Господарському суді Житомирської області на посаді помічника судді. Вважає, що розмір посадових окладів працівників апаратів судів мав визначатися, нараховуватись та виплачуватись відповідно до ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України "Про прокуратуру", та відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", однак, позивачу нарахування та виплата заробітної плати проводилася у меншому розмірі відповідно до постанови КМУ №268 від 09.03.2006 року.

Позивач в позовній заяві клопотав про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Проти позову заперечує з мотивів, викладених в письмових запереченнях, зокрема в запереченнях зазначив, що розгляд справи проводити без його участі.

Представник Державної судової адміністрації України в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проаналізувавши матеріали справи, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працює в Господарському суді Житомирської області на посаді помічника судді. (а.с. 8 зворотній бік)

Вважаючи, що з жовтня 2014 року по вересень 2015 року позивачем недоотримано заробітну плату, ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогою про здійснення перерахунку заробітної плати.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

Згідно з ч. 5 ст. 149 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", правовий статус працівників апарату суду визначається Законом України "Про державну службу". Умови оплати праці, матеріально-побутового, медичного, санаторно-курортного і транспортного забезпечення працівників апарату суду визначаються на засадах, що встановлені для відповідної категорії працівників апаратів центральних та місцевих органів виконавчої влади.

Відповідно до ч. ч. 7, 8 ст. 33 Закону України "Про державну службу" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Схеми посадових окладів керівних працівників, спеціалістів і службовців судів та інших органів державної влади, а також розміри надбавок за ранг державного службовця, дипломатичний ранг, спеціальне звання та окладів осіб рядового і начальницького складу податкової міліції за спеціальні звання та класний чин затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів".

Так, схема посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів наведена у додатку 47 до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. № 268 .

26 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII в частині внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", зокрема частину першу статті 144 цього Закону доповнено абзацом другим такого змісту: "При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців".

Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону України "Про прокуратуру" Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

У свою чергу, пунктом 9 розділу 1 Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 № 192-VIII, який набрав чинності 29 березня 2015 року, Закон України "Про судоустрій і статус суддів" викладено в новій редакції.

У частині першій статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції з 29.03.2015) закріплено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Водночас, підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із зазначеним Законом.

Судом з'ясовано, що Кабінетом Міністрів України покладені на нього абзацом другим підпункту 1 пункту 13 розділу XIII Законом України "Про прокуратуру" та підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк виконано не було.

Разом з цим, суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 8 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР, умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Згідно з ст. 13 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР, оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Положеннями статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції до 29.03.2015) визначено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють, зокрема, Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів загальної юрисдикції, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України та Державної судової адміністрації.

Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (стаття 143 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції до 29.03.2015).

Аналогічні засади та порядок фінансування судів закріплено в статтях 145, 146 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції з 29.03.2015).

З 1 січня 2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015 року визначено, що норми і положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

У частинах першій та другій статті 23 Бюджетного кодексу України закріплено, що будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 51 Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що з 26 жовтня 2014 року до 9 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України зміни до постанови № 268 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а Законами України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та "Про Державний бюджет України на 2015 рік" видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та частини першої статті 147 цього ж Закону, у редакції з 29 березня 2015 року, не передбачено, суд приходить до висновку, що ДСА як головний розпорядник бюджетних коштів, не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 12 та 13 липня 2016 року у справах №№ 820/4648/15, 820/4653/15.

Висновки постанов Верховного Суду України, згідно із приписами ст. 244-2 КАС України, є обовязковими для застосування до спірних правовідносин, що є предметом цього позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що при обчисленні й виплаті заробітної плати позивачу, відповідачем правильно застосуванні норм матеріального права.

Крім того, варто зазначити, що Постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 р. № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України", яка набрала чинності 09 вересня 2015 року внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів". Зокрема додаток 47 до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. № 268 викладено у новій редакції.

У відповідності до додатку 47 "Схема посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів" (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 р. № 644), місячний посадовий оклад головного спеціаліста складає 0,4 від місячного посадового окладу судді місцевого суду.

При цьому примітка до вказаного додатку встановлює, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду.

Матеріалами справи підтверджено, що з 09 вересня до 31 грудня 2015 року обрахування та виплата позивачу посадового окладу проведено із дотримання приписів постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (зі змінами від 09.09.2015).

Отже, під час нарахування позивачу заробітної плати у вказаний період відповідачем норми і положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" були застосовані у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що відповідач не мав юридично обґрунтованих підстав для нарахування та виплати посадового окладу ОСОБА_1 в розмірах інших, ніж це передбачено додатком 47 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (зі змінами та доповненнями).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно не нараховувалась та не виплачувалась заробітна плата ОСОБА_1 за період з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року відповідно до ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014 року) та за період з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 28.03.2015 року), як наслідок відсутні підстави для проведення перерахунку та виплати Господарським судом Житомирської області, на користь позивача невиплаченої заробітної плати з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу, а тому в позові належить відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163, 186, 254 КАС України, суд,

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.А. Липа