Справа № 825/1253/17
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1253/17 Головуючий у 1-й інстанції: Кашпур О.В.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області про стягнення заробітної плати, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2) звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області (далі - Відповідач, Коропська РДА) про стягнення різниці у заробітній платі, отриманої за час виконання нижчеоплачуваної роботи за період з 01.09.2016 року по 31.07.2017 року в сумі 10 273,25 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.09.2017 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що розпорядження Коропської РДА в частині перейменування архівного відділу в архівний сектор було скасовано лише 10.07.2017 року, у зв'язку з чим у період його дії заробітна плата виплачувалася ОСОБА_2 у відповідності до вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Наголошує на помилковому твердженні суду про те, що поновлення виплати посадового окладу Позивачу як начальнику відділу повинно бути здійснено лише після набрання законної сили судовим рішенням про скасування розпорядження про перейменування відділу в архів, а відтак до вказаного моменту підстави для перерахунку заробітної плати відсутні. Крім того, зазначає на безпідставному посиланні суду на те, що судове рішення у справі набрало законної сили 10.07.2017 року.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились, а тому справа розглядалась у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням голови Коропської РДА від 31.08.2015 року №115-ос ОСОБА_2 було призначено у порядку переведення з 01.09.2015 року на посаду начальника архівного відділу Коропської РДА з посадовим окладом згідно штатного розпису та збереженням 12 рангу державного службовця, з резерву кадрів, звільнивши з посади начальника відділу освіти Коропської РДА 31.08.2015 року (а.с. 5). Відповідний запис за №10 вчинений і в трудовій книжці Позивача серії НОМЕР_2 від 16.08.1993 року.

Згідно розпорядження голови Коропської РДА від 14.06.2016 року №157 «Про структуру районної державної адміністрації» з метою вдосконалення і оптимізації структури районної державної адміністрації, зокрема, перейменовано архівний відділ в архівний сектор, у зв'язку з чим посадовий оклад ОСОБА_2 був встановлений згідно штатного розпису від 16.06.2016 року у розмірі 3 618,00 грн. (а.с. 10, зворотний бік), а з 01.01.2017 року - у розмірі 4 300,00 грн. (а.с. 8, зворотний бік).

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.06.2017 року у справі №825/909/17, яка згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень набрала законної сили 10.07.2017 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до Коропської РДА - визнано протиправним та скасовано пп. 2.1 п. 2 розпорядження голови Коропської РДА від 14.06.2016 року №157 «Про структуру районної державної адміністрації» щодо перейменування архівного відділу районної державної адміністрації в архівний сектор районної державної адміністрації (а.с. 6-7).

На виконання вимог даного судового рішення в.о. голови Коропської РДА 10.07.2017 року прийнято розпорядження №357 «Про внесення змін в розпорядження голови районної державної адміністрації від 14 червня 2016 року №157 «Про структуру районної державної адміністрації», яким на виконання постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.06.2017 року: скасовано пп. 2.1 п. 2 розпорядження голови Коропської РДА від 14.06.2016 року №157 «Про структуру районної державної адміністрації»; внесено зміни в додаток 2 розпорядження голови Коропської РДА від 14.06.2016 року №157 «Про структуру районної державної адміністрації», а саме позицію: « 6. Архівний сектор» викладено в редакції: « 6. Архівний відділ», позицію: « 6.1 Завідувач сектору» викладено в редакції: « 6.1 Начальник відділу». Крім того, даним розпорядженням приписано відділу фінансово-господарського забезпечення апарату райдержадміністрації внести зміни в штатний розпис (а.с. 11).

Згідно листа Коропської РДА від 08.08.2017 року №01-46/27 (а.с. 12), направленого ОСОБА_2 у відповідь на запит про надання інформації від 08.08.2017 року №01-46/26, вбачається, що заробітна плата на посаді начальника архівного відділу складає: посадовий оклад - 5000,00 грн., надбавка - 500,00 грн., надбавка за вислугу років на державній службі на рівні 3% посадового окладу державного службовця за кожний рік стажу державної служби, але не більше 50% посадового окладу.

Враховуючи встановлені вище обставини, виходячи з системного аналізу приписів ст. 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки у період з 16.08.2016 року по 10.07.2017 року положення розпорядження від 14.06.2016 року №157 були чинними, а тому заробітна плата нараховувалася Позивачу у відповідності до вимог чинного законодавства.

З таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (далі - Закон) голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 43 Закону акти місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та постановам Верховної Ради України, прийнятим відповідно до Конституції та законів України, актам Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду.

З наведеного випливає, що підставою для скасування акту місцевої державної адміністрації є, зокрема, суперечність останнього Конституції України, законам України, інтересам окремих громадян.

Зі змісту постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.06.2017 року у справі №825/909/17 вбачається, що пп. 2.1 п. 2 розпорядження голови Коропської РДА від 14.06.2016 року №157 «Про структуру районної державної адміністрації» щодо перейменування архівного відділу районної державної адміністрації в архівний сектор районної державної адміністрації суперечить чинному законодавству, а тому підлягає скасуванню.

Отже, судовим рішенням, яке набрало законної сили, підтверджено невідповідність чинному законодавству України розпорядження місцевої державної адміністрації щодо перейменування архівного відділу в сектор. При цьому судова колегія зауважує, що протиправним пп. 2.1 п. 2 розпорядження голови Коропської РДА вважається з моменту його прийняття, що не було враховано судом першої інстанції.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що зі змісту поданих Апелянтом документів, зокрема, витягу з трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 16.08.1993 року, вбачається, що Відповідачем не здійснювалося переведення Позивача на іншу посаду, що б у свою чергу зумовлювало зміну розміру посадового окладу. Також згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.05.2017 року № вбачається, що станом на 05.05.2017 року в структурі Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області функціонував окремий орган зі статусом юридичної особи - Архівний відділу Коропської районної державної адміністрації. Таким чином, у період дії розпорядження голови Коропської РДА від 14.06.2016 року №157 щодо перейменування архівного відділу в архівний сектор, посада, яку обіймав Позивача, відповідала посаді начальника відділу місцевої державної адміністрації.

Відтак, на переконання колегії суддів, розмір заробітної плати Позивачу у період дії розпорядження голови Коропської РДА від 14.06.2016 року №157, яке у подальшому було скасовано в частині через невідповідність вимогам чинного законодавства, повинен бути приведений у відповідність до розміру посадового окладу, який був визначений начальнику відділу місцевої державної адміністрації.

У контексті наведеного суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про державну службу» держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов'язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Заробітна плата державного службовця складається з: 1) посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 4) виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; 5) виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою; 6) премії (у разі встановлення).

Згідно ст. 51 Закону України «Про державну службу» посади державної служби з метою встановлення розмірів посадових окладів поділяються на такі групи оплати праці: до групи 1 належать посади керівників державних органів і прирівняні до них посади; до групи 2 належать посади перших заступників керівників державних органів і прирівняні до них посади; до групи 3 належать посади заступників керівників державних органів і прирівняні до них посади; до групи 4 належать посади керівників самостійних структурних підрозділів державних органів і прирівняні до них посади; до групи 5 належать посади заступників керівників самостійних структурних підрозділів державних органів і прирівняні до них посади; до групи 6 належать посади керівників підрозділів у складі самостійних структурних підрозділів державних органів, їх заступників і прирівняні до них посади; до групи 7 належать посади головних спеціалістів державних органів і прирівняні до них посади; до групи 8 належать посади провідних спеціалістів державних органів і прирівняні до них посади; до групи 9 належать посади спеціалістів державних органів і прирівняні до них посади.

Прирівняння посад державної служби проводиться Кабінетом Міністрів України під час затвердження схеми посадових окладів на посадах державної служби за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері трудових відносин, погодженим із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

З метою встановлення розмірів посадових окладів державні органи поділяються за юрисдикцією, яка поширюється: 1) на всю територію України; 2) на територію однієї або кількох областей, міста Києва або Севастополя; 3) на територію одного або кількох районів, міст обласного значення.

У державних органах відповідної юрисдикції забезпечується наявність усіх груп оплати праці, передбачених частиною першою цієї статті.

Схема посадових окладів на посадах державної служби визначається щороку Кабінетом Міністрів України під час підготовки проекту закону про Державний бюджет України на наступний рік з урахуванням юрисдикції державних органів, а також виходячи з того, що мінімальний розмір посадового окладу групи 1 у державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, становить не більше семи мінімальних розмірів посадового окладу групи 9 у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, міст обласного значення.

Мінімальний розмір посадового окладу групи 9 у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, міст обласного значення, не може бути менше двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом.

Так, згідно схеми посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів, що є додатком №1 до постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року №292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», посадовий оклад керівника самостійного відділу районної державної адміністрації складав 4 480,00 грн., у той час як посадовий оклад завідувача самостійного сектору - 3 618,00 грн.

З 01.01.2017 року згідно схеми посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів у 2017 році, що є додатком №1 до постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 року №15 «Питання оплати праці працівників державних органів», посадовий оклад керівника самостійного відділу районної державної адміністрації складав 5 000,00 грн., у той час як посадовий оклад завідувача самостійного сектору - 4 300,00 грн.

Таким чином, на переконання судової колегії, у період з вересня 2016 року по липень 2017 року Коропською РДА не було у повному обсязі виплачено ОСОБА_2 заробітну плату, оскільки остання обраховувалася з розміру посадового окладу завідувача самостійного сектору, а не керівника самостійного відділу. Наведені обставини помилково були залишені поза увагою судом першої інстанції, оскільки останній не врахував, що, по-перше, розпорядження голови Коропської РДА в частині перейменування архівного відділу на архівний сектор було визнано таким, що не відповідає приписам чинного законодавства, по-друге, Позивач у період з вересня 2016 року по липень 2017 року фактично продовжував працювати на посаді керівника архівного відділу Коропської РДА.

Як вбачається зі змісту довідок Коропської РДА (а.с. 9, 13) заробітна плата ОСОБА_2: у період з вересня 2016 року по грудень 2016 року складалася з: посадового окладу - 3 618,00 грн., надбавки за ранг - 500,00 грн., надбавки за вислугу років - 15% (542,70 грн.); у січні 2017 року - з: посадового окладу - 4 300,00 грн., надбавки за ранг - 500,00 грн., надбавки за вислугу років - 15% (645,00 грн.); у лютому 2017 року - з посадового окладу - 4 300,00 грн., надбавки за ранг - 500,00 грн., надбавки за вислугу років - 15,75% (677,25 грн.); у період з січня 2017 року по липень 2017 року - з: посадового окладу - 4 300,00 грн., надбавки за ранг - 500,00 грн., надбавки за вислугу років - 18% (774,00 грн.). Загальний розмір нарахованої заробітної плати за вказаний період визначений в сумі 61 171,55 грн. з урахуванням премій у розмірі 3 300,00 грн. та 860,00 грн. (20% посадового окладу), та без урахування лікарняних - 217,44 грн.

Водночас, виходячи з розміру посадового окладу, встановленого для керівника самостійного відділу районної державної адміністрації згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року №292 та постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 року №15, розрахунок заробітної плати ОСОБА_2 повинен був обраховуватися: у період з вересня 2016 року по грудень 2016 року з: посадового окладу - 4 480,00 грн., надбавки за ранг - 500,00 грн., надбавки за вислугу років - 15% (672,00 грн.); у січні 2017 року - з: посадового окладу - 5 000,00 грн., надбавки за ранг - 500,00 грн., надбавки за вислугу років - 15% (750,00 грн.); у лютому 2017 року - з посадового окладу - 5 000,00 грн., надбавки за ранг - 500,00 грн., надбавки за вислугу років - 15,75% (787,5 грн.); у період з січня 2017 року по липень 2017 року - з: посадового окладу - 5 000,00 грн., надбавки за ранг - 500,00 грн., надбавки за вислугу років - 18% (900,00 грн.). Загальний розмір нарахованої заробітної плати за вказаний період повинен бути визначений в сумі 70 931,74 грн. з урахування премій у розмірі 3 300,00 грн. та 1 000,00 грн. (20% посадового окладу), та без урахування лікарняних - 217,44 грн.

За таких обставин, розмір належної до виплати Позивачу заробітної плати у період з вересня 2016 року по липень 2017 року склав 9 760,19 грн. (70 931,74 - 61 171,55), який і підлягає стягненню з Відповідача. При цьому судова колегія вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_2 було помилково враховано повний розмір заробітної плати при її обрахунку за вересень 2016 року, оскільки за вказаний місяць заробітна плата була виплачена за 20 робочих днів, адже 2 робочих дні Позивач перебував на лікарняному.

При цьому судовою колегією враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, в рішенні від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), де Суд зазначив, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки», №26449/95, п. 54, від 09.11.1999 року). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy), [ВП], №33202/96).

Як також наголосив Європейський суд з прав людини в рішення від 26.06.2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68385/10 та №71378/10), перша і найбільш важлива вимога ст. 1 Першого Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання органів влади у право мирно володіти своїм майном має бути законним і переслідувати законну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має бути досягнуто «справедливого співвідношення» між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини. Такий баланс не досягнутий, якщо особа чи особи у справі мали нести індивідуальні або додаткові обов'язки (див., серед багатьох інших органів влади, «Колишній король Греції та інші проти Греції» [GC], заяви №25701/94, §§ 79 і 82, ЄСПЛ 2000-XII).

З урахуванням наведеного, зважаючи, що актом місцевого органу виконавчої влади було прийнято розпорядження, яке в судовому порядку було визнано протиправним та скасовано, однак яке вплинуло на розмір заробітної плати Позивача у період його дії, колегія суддів приходить до висновку, що у межах спірних правовідносин суб'єктом владних повноважень порушено право особи на мирне володіння майном, у зв'язку з чим вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими.

Щодо вимоги про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Коропської РДА судових витрат, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно ч. 6 ст. 94 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Приписи ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначають, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Станом на 01.01.2017 року приписами Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 року № 1801-VIII встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 600,00 грн.

Таким чином, зважаючи на викладене, а також на положення ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу за одну годину участі особи складає 640,00 грн. (1 600,00 х 0,4), оскільки такий розмір обраховується не з мінімальної заробітної плати, як помилково зазначено у розрахунку витрат на правову допомогу (а.с. 15), а з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, оскільки позовні вимоги задоволені частково, витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню Позивачу у розмірі 570,00 грн. пропорційно до задоволених вимог.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про передчасність твердження суду про відсутність правових підстав для стягнення заробітної плати, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове.

Згідно приписів ст. 198 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду - скасувати, ухваливши нову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області про стягнення заробітної плати - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області (16200, Чернігівська область, смт. Короп, вул. Кибальчича, 1, ) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) різницю у заробітній платі, отриману на час виконання нежчеоплачуваної роботи у період з 01 вересня 2016 року по 31 липня 2017 року в сумі 9 760 (дев'ять тисяч сімсот шістдесят) гривень 19 копійок.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області (16200, Чернігівська область, смт. Короп, вул. Кибальчича, 1, ) судові витрати у розмірі 570 (п'ятсот сімдесят) гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко