Справа № 822/4556/14
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про відмову у відкритті апеляційного провадження

Справа № 822/4556/14

08 листопада 2017 року

м. Вінниця

Суддя-доповідач Вінницького апеляційного адміністративного суду Драчук Т. О., перевіривши матеріали апеляційної скарги оперативного командування "Південь" на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південного оперативного командування Сухопутних військ Збройних Сил України про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
Відповідно до постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Встановивши невідповідність апеляційної скарги вимогам ч.4 ст.189 КАС України (вказані апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження визнані судом неповажними), Вінницьким апеляційним адміністративним судом відповідно до ухвали від 05 вересня 2017 року залишено її без руху. При цьому особі, яка подала апеляційну скаргу, запропоновано протягом тридцяти днів з моменту отримання даної ухвали надати суду апеляційної інстанції докази на підтвердження поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження.

Ухвала про залишення апеляційної скарги без руху отримана уповноваженою особою оперативного командування "Південь" 22 вересня 2017 року.

На виконання вимог ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду про залишення апеляційної скарги без руху від 05 вересня 2017 року апелянтом надано заяву з доказами, в обґрунтування якої апелянт вказує, що зважаючи на факт фінансування його з Державного бюджету України, пропуск строку на апеляційне оскарження має об`єктивний та незалежний від скаржника характер, а отже є поважною причиною для поновлення строку звернення до суду апеляційної інстанції.

Суд вважає наведені в заяві причини пропуску строку на звернення до суду необґрунтованими, виходячи з наступних мотивів.

Відповідачем подано апеляційну скаргу 29 грудня 2014 року, яка ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2015 року залишена без руху.

06.02.2015 року відповідачем подано клопотання про відстрочення сплати судового збору.

18 лютого 2015 року апеляційну скаргу було повернуто відповідачу у зв`язку з відсутністю доказів усунення її недоліків, зокрема несплатою судового збору у розмірі, визначеному Законом. Вказана ухвала отримана апелянтом 25.02.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням (а.с. 74).

25 квітня 2015 відповідач повторно звернувся із апеляційною скаргою, до якої додав квитанцію про сплату судового збору та відповідно просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Судом досліджено надані апелянтом докази, які на думку останнього, є належним доказом неможливості своєчасної сплати судового збору та підтверджують поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, а саме: виписка з рахунків від 24.12.2014 року, 30.12.2014 року, 10.04.2015 року, пояснювальна записка за 2015 рік, копія кошторису на І квартал 2015 року.

З виписки з рахунків вбачається, що на рахунку Одеського обласного військового комісаріату знаходилась достатня сума коштів для усунення недоліків апеляційної скарги та виконання вимог ухвали суду шляхом сплати судового збору в розмірі 36,54 грн. Вказане підтверджується інформацією про рух та залишок коштів на рахунку апелянта.

Звертаю увагу, що надані докази не можуть слугувати підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року, оскільки апелянтом не надано жодних доказів щодо причини пропуску строку з моменту отримання копії ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду про повернення апеляційної скарги 25.02.2015 року та подання апеляційної скарги 25.04.2015 року. При цьому, судовий збір апелянтом сплачено 16.04.2015 року.

З прецедентного права Європейського Суду вбачається, що "право на суд", з яких право на доступ є одним з аспектів, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Перес де Рада Каванілес проти Іспанії).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поряд з цим, суд наголошує на тому, що своєчасність фінансування органів державної влади та їх видатків є безпосереднім обов`язком держави. При цьому, суд не визнає відсутність коштів для сплати судового збору як поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження.

Так, у рішенні Європейського суду з справ людини у справі «Пономарьов проти України» Суд зазначає, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

У рішенні по справі "Іліан проти Туреччини" ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Brumarescu v. Romania» від 28 листопада 1999 року наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті Преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів». «Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі» (рішення ЄСПЛ у справі «Ryabykh v. Russia» від 24 липня 2003 року).

Таким чином, принцип правової визначеності передбачає, перш за все, сталість судового рішення, яке може бути переглянуто у виняткових випадках, що не містять суб`єктивного елементу та ґрунтуються на чітко визначених у законі правилах.

Враховуючи викладене, суд вважає, що апелянтом не наведено інших підстав та не надано належних доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною 4 статті 189 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк, або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, у відкритті апеляційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись ч. 4 ст. 189 КАС України,

У Х В А Л И В :
1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою оперативного командування "Південь" на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південного оперативного командування Сухопутних військ Збройних Сил України про зобов`язання вчинити дії.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом із доданими до скарги матеріалами (крім апеляційної скарги) направити особі, яка подала апеляційну скаргу. Іншим особам, які беруть участь у справі, надіслати копію відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.212 КАС України.

Суддя-доповідач Драчук Т. О.