Справа № 817/467/17
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2017 р.Р і в н е 817/467/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М., сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль - Декор"

доУправління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області
про визнання рішення неправомірним та зобов'язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стиль - Декор" звернулося до суду з позовом до Рівненської міської виконавчої дирекції Рівненського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання рішення №05 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині визначення суми переплати по листку непрацездатності серії АГА №032964, виданого ОСОБА_3 за період 27.08.2013 по 30.12.2013 у розмірі 12254,76 грн., неправомірним та зобов'язання відповідача визначити новий розмір переплати по листку непрацездатності серії АГА №032964, виданого ОСОБА_3 за період 27.08.2013 по 30.12.2013, у розмірі 5990,04 грн.

Ухвалою суду від 24.10.2017 замінено відповідача по справі - Рівненську міську виконавчу дирекцію Рівненського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності правонаступником - Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що за наслідками планової перевірки, проведеної відповідачем, виявлено переплату допомоги по вагітності та пологах по листку непрацездатності серії АГА №032964, виданого ОСОБА_3 на суму 12254,76 грн. Позивач вважає покладені в основу виявлених порушень розрахунку неточними, а суму переплати такою, що не відповідає дійсності, зазначає, що сума переплати насправді складає 5990,04 грн. Також позивач посилається на ту обставину, що до суми допомоги включено суму нарахованої заробітної плати за місцем роботи за сумісництвом в ПП "Альфа-Октава" та ПП "Альфа-Рівне-Трейд", оскільки допомогу за вказаними місцями роботи ОСОБА_3 було лише нараховано, проте, не виплачено фактично.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідачем подано письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначає, що ОСОБА_3 працює на посаді юриста у ТОВ "Стиль-Декор" за основним місцем роботи та за сумісництвом - як керівник ПП "Альфа-Октава" та ПП "Альфа-Рівне-Трейд". Позивачем подано заяву-розрахунок здійснення фінансування матеріального забезпечення ОСОБА_3 на суму 18373,32 грн., заяви від ПП "Альфа-Октава" та ПП "Альфа-Рівне-Трейд" не надходили. Разом з тим, як встановлено відповідачем під час перевірки, при розрахунку сум допомоги по вагітності та пологах до її складу було включено заробітну плату за місцем роботи за сумісництвом. Відповідач при прийнятті оспорюваного рішення виходив з того, що позивач при розрахунку допомоги брав до уваги робочі дні, а не календарні, а також не провів розрахунок такої допомоги окремо за основним місцем роботи та за сумісництвом, як цього вимагає чинне законодавство.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечила з підстав, наведених у письмових запереченнях, просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Рівненської міської виконавчої дирекції Рівненського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 15.12.2016 №77, на підставі направлення від 16.01.2017 №20, уповноваженим працівником Рівненської міської виконавчої дирекції Рівненського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності проведено планову перевірку правильності використання, своєчасності та повноти повернення страхових коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Стиль - Декор" за період з 01.12.2013 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт №20 від 24.01.2017 (а.с. 9).

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято рішення про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 07.02.2017 №05, яким позивача зобовязано повернути до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності кошти у сумі 12260,99 грн. витрати по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах, що проведені з порушенням порядку використання страхових коштів Фонду, в тому числі після 01.01.2015 6,23 грн.; та вирішено застосувати штраф за порушення порядку використання страхових коштів Фонду у сумі 3,11 грн. (а.с. 8).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору по даній справі є кошти Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у сумі 12260,99 грн., з яких 12254,76 грн. - витрати по листку непрацездатності серії АГА №032964, виданого ОСОБА_3 за період 27.08.2013 по 30.12.2013, які позивач вважає визначеними помилково, що слугувало підставою для звернення до суду із позовом.

Приводом для висновків відповідача про порушення позивачем порядку використання страхових коштів Фонду по листку непрацездатності серії АГА №032964, виданого ОСОБА_3 за період 27.08.2013 по 30.12.2013, стала допущена позивачем помилка у розрахунку середньоденного заробітку для визначення суми нарахування допомоги по вагітності та пологах, що виявилась у неправильному визначенні кількості днів у розрахунковому періоді, а саме: до розрахунку взято 122 дні замість вірного 181 календарний день.

З такими висновками позивач погодився та не заперечував про допущення помилки у кількості днів узятих до розрахунку середньоденного заробітку при визначенні суми допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_3 за розрахунковий період, про що зазначив у позовній заяві.

Крім того, у позовній заяві позивач погодився із переплатою допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_3 по лікарняному листку серії АГА №032964 на суму 5990,04 грн. та зазначив про згоду у добровільному порядку повернути Фонду вказану суму переплати.

Разом з тим, позивач покликався на помилковість висновків перевірки в частині неправомірного включення до розрахунку сум заробітної плати ОСОБА_3 за сумісництвом та стверджував про невідповідність визначеної відповідачем суми переплати фактичній сумі переплати у розмірі 5990,04 грн., яку позивач погоджується добровільно повернути Фонду. При цьому позивач стверджував, що визначена відповідачем суми переплати у 12260,99 грн. протиправно включає належну до виплати суму допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_3 за розрахунковий період у 181 календарний день та не підлягає таким чином до повернення Фонду.

Вирішуючи спір по суті суд врахував наступне.

До 01.01.2015 правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей було визначено Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" №2240-III від 18.01.2001 (далі по тексту постанови Закон №2240-III).

Закон №2240-III втратив чинність на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці" №77-VIII від 28.12.2014, яким викладено в новій редакції Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням".

Таким чином, з 01.01.2015 діє Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі по тексту постанови Закон №77-VIII).

Частиною першою статті 4 Закону №2240-III (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи і час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законодавством.

Пунктом третім статті 2 Закону №2240-III (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що страхувальником відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавець - для осіб, зазначених у частині першій статті 6 цього Закону.

Пунктом п'ятим цього ж Закону визначено роботодавця як юридичну (підприємство, установа, організація) або фізичну особу, яка в межах трудових відносин використовує працю фізичних осіб.

Згідно статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту першого частини 1 статті 4 цього ж Закону, платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Тобто, аналіз вказаних норм свідчить про те, що страхувальником у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування є роботодавець як, зокрема, підприємства, установи та організації, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами, та який є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 35 Закону №2240-III (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) та абзацу першого частини першої статті 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 №1105-ХІV (в редакції Закону №77-VIII) допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї страхових випадків.

Згідно з частиною першою статті 50 Закону №2240-III (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 6 цього Закону, призначаються та надаються за основним місцем роботи (крім видів матеріального забезпечення, передбачених пунктами 1, 2 статті 34 цього Закону, яке надається за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України).

Підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи (стаття 51 Закону №2240-III (чинного на момент виникнення спірних правовідносин)).

Механізм обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності (далі - страхові виплати), у разі настання страхового випадку, а також оплати перших пяти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації або фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників (далі - роботодавці) визначає Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №1266 (надалі по тексту - Порядок №1266).

Пунктом 25 Порядку №1266 встановлено, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців перебування у трудових відносинах (з першого до першого числа) за останнім основним місцем роботи застрахованої особи, що передують місяцю, в якому настав страховий випадок.

Відповідно до приписів пункту 30 Порядку №1266, у разі коли на момент настання страхового випадку застрахована особа працює за сумісництвом, обчислення середньої заробітної плати здійснюється страхувальниками окремо за основним місцем роботи та за сумісництвом. Розрахунковий період у такому разі визначається за кожним місцем роботи окремо.

Як встановлено судом, позивачем здійснено нарахування допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_3 з розрахунку заробітної плати застрахованої особи як за основним місцем роботи у позивача, так і за сумісництвом у ПП "Альфа-Октава" та ТОВ "Альфа-Рівне-Трейд" сумарно та нараховано загалом 18373,32 грн.

В матеріалах справи міститься довідка про середню заробітну плату (дохід), видана ОСОБА_3, яка працювала у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Стиль - Декор" (а.с. 11), згідно якої заробітна плата застрахованої особи за період лютий 2013 року по липень 2013 року становила 8790,09 грн. у загальній сумі.

Враховуючи кількість робочих днів, що склала 181 робочих днів у розрахунковому періоді, з чим погодився позивач, сума нарахованої допомоги по вагітності та пологах мала б скласти 6118,56 грн. з розрахунку: 8790,09 грн. / 181 календарних днів (відпрацьований період) х 126 днів (кількість днів періоду непрацездатності) = 6118,56 грн.

Разом з тим, до суми заробітної плати, взятої до розрахунку допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_3 позивач додав суми заробітної плати застрахованої особи за сумісництвом, а саме: 7200,00 грн. у ПП "Альфа-Октава" та 1800,00 грн. у ТОВ "Альфа-Рівне-Трейд", внаслідок чого позивач нарахував 18373,32 грн. допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_3

З системного аналізу положень Закону №2240-III (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) та Порядку №1266, враховуючи те, що кожен страхувальник у системі загальнообовязкового державного соціального страхування сплачує страхові внески (єдиний внесок) самостійно та безвідносно до інших платників таких внесків, слідує, що допомога по вагітності та пологах застрахованої особи підлягає нарахуванню окремо за основним місцем роботи та окремо за місцем роботи особи за сумісництвом та не підлягає до нарахування сумарно окремим страхувальником.

За таких обставин, сума переплати допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_3, допущена позивачем, склала 12254,76 грн. (18373,32 грн. - 6118,56 грн.), що відображено у акті перевірки від 24.01.2017 (а.с. 9-10), висновки якого слугували підставою для винесення відповідачем спірного рішення від 07.02.2017 №05 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Таким чином, твердження позивача, що сума визначена відповідачем до повернення до Фонду у розмірі 12254,76 грн. включає також і належну до виплати суму допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_3 не знайшли підтвердження у ході судового розгляду адміністративної справи.

Разом з тим, згідно спірного рішення №05 від 07.02.2017 позивачу визначено до повернення 12260,99 грн. як суми переплати коштів Фонду у вигляді витрат по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах, що проведені з порушенням порядку використання страхових коштів Фонду, в тому числі після 01.01.2015 6,23 грн.

Так, судом встановлено, що у акті перевірки відображено виявлену переплату у 6,23 грн. по листку непрацездатності серії АГФ 680534, виданого ОСОБА_4 за період 07.12.2015-18.12.2015 у зв'язку із неправильним визначенням кількості календарних днів для розрахунку середньоденної заробітної плати для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності. Оскільки факт переплати коштів Фонду по вказаному лікарняному листку не заперечувався позивачем та не оспорюється наразі ним у суді, вказані обставини не становили предмет доказування, відтак не досліджувалися та не встановлювалися судом.

Відповідно до пунктів 5,6 частини 1 статті 10 Закону N 1105-XIV, Фонд має право накладати і стягувати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені законом за порушення вимог цього Закону; вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених фактів порушення законодавства про соціальне страхування.

Частиною шостою статті 15 Закону N 1105-XIV передбачено, що у разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що оспорюване рішення відповідача від 07 лютого 2017 року №05 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування в частині неправомірно витрачених страхових коштів у сумі 12260,99 грн. (12254,76 грн. + 6,23 грн.) є правомірним, а відтак не підлягає скасуванню.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на встановлення судом правомірності спірного рішення та відсутності підстав для його скасування, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Стиль - Декор" у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.