Справа № 804/5527/17
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2017 р.Справа №804/5527/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВерба І.О.
при секретарі судового засідання за участю представників:Шелгуновій І.А.
позивача відповідача ОСОБА_3 Дубова Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
31 серпня 2017 року ОСОБА_5 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в якому позивач, з урахуванням уточнень від 24.10.2017 року, просила:
- поновити ОСОБА_5 на посаді головного державного інспектора спеціаліста з організації роботи Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області;
- стягнути з Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу із розрахунку 192,029 грн. х кількість робочих днів за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позову зазначено, що:
- 31.07.2017 року наказом ДПІ у Новокодацькому районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області №90-о позивач звільнена з посади головного державного інспектора спеціаліста з організації роботи ДПІ у Новокодацькому районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області за прогул на підставі пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України та частини 5 статті 66 Закону України «Про державну службу», що підтверджується записом №39 у трудовій книжці;
- наказ ДПІ у Новокодацькому районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 31.07.2017 року №90-о про звільнення позивача з підстав пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України та частини 5 статті 66 Закону №889 вмотивований тим, що нібито позивач у період з 05.06.2017 року по 31.07.2017 року була відсутня на робочому місті без поважних причин, тобто здійснила систематичні прогули;
- що стосується відсутності позивача на робочому місці 05.06.2017 року, то 05.06.2017 року є вихідним днем у відповідності із вимогами частини 3 статті 67 та частини 2 статті 73 Кодексу законів про працю України, оскільки 04.06.2017 року є релігійним святом - Трійця, який збігається з вихідним днем - неділею і відповідно вихідний день переноситься на наступний після святкового дня - на понеділок 05.06.2017 року;
- позивача не ознайомлювали з наказом ДПІ у Новокодацькому районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області щодо залучення позивача до роботи у вихідний день 05.06.2017 року;
- у період з 06.06.2017 року по 29.07.2017 року позивач була відсутня на робочому місті з поважної причини - внаслідок тимчасової непрацездатності, що підтверджується листами непрацездатності серії АДК №421614, АДК №216622, АДК №277384, АДК №421615, АДВ №120451, АДК №421616;
- ДПІ у Новокодацькому районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області на адресу ОСОБА_5 був направлений лист №3636/7/04-67-04-032 від 11.07.2017 pоку, в якому мені пропонувалося з'явитися на робоче місце та надати письмові пояснення та документи, підтверджуючи причину відсутності на робочому місці;
- позивач звільнена 31.07.2017 року з посади головного державного інспектора спеціаліста з організації роботи ДПІ у Новокодацькому районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області без законних підстав.
Представник відповідача надав письмові заперечення на позовну заяву, у яких просив у задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши, що:
- позивачка починаючи з 06.06.2017 року по дату звільнення, що не заперечується останньою, була відсутня на робочому місці, про що складені відповідні акти (акт про відсутність на робочому місці від 06.06.2017 року, 06.07.2017 року, 20.07.2017 року, 21.07.2017 року, 31.07.2017 року);
- 10 липня 2017 року податковим органом отримано заяву, датовану 06.07.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_5 просить звільнити її з 21.07.2017 року з займаної посади за власним бажання та вказує адресу, на яку просить надіслати наказ та трудову книжку;
- 12 липня 2017 року від позивачки також було отримано заяву, датовану 05.07.2017 року, із проханням про звільнення за власним бажанням;
- з метою отримання інформації щодо поважності причин відсутності позивачки на робочому місці довгий проміжок часу, 11 липня 2017 року складено лист №3636/7/04-67-04-032 про необхідність надати ОСОБА_5 пояснень та документів, що підтверджують поважність причин відсутності на робочому місці з 05.06.2017 року по 11.07.2017 року;
- повідомлення про вручення 18.07.2017 року копії листа надійшло з почтового відділення адреси проживання матері ОСОБА_5, з адреси реєстрації позивачки повернувся конверт з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання»;
- розділом IV Порядку врегульовано порядок повідомлення державним службовцем про свою відсутність. Відповідно до пункту 1 розділу IV Порядку, державний службовець повідомляє свого безпосереднього керівника про свою відсутність на роботі у письмовій формі, засобами електронного чи телефонного зв'язку або іншим доступним способом;
- 27 липня 2017 року податковим органом складений акт «Про ненадання (відмову у наданні) пояснень» ОСОБА_5 про наявність або відсутність поважних причин відсутності на робочому місці;
- 31 липня 2017 року на засіданні дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ ДПІ у Новокодацькому районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області Протоколом №1 одноголосно було вирішено підготувати та надати на розгляд в.о. начальника ДПІ подання про притягнення ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення;
- враховуючи той факт, що позивачка була відсутня на робочому місці майже 2 місяці, жодним чином не повідомляла про наявність поважних причин такої відсутності, наказом ДПІ від 31.07.2017 року за №90-о вона звільнена з займаної посади за порушення «Правил внутрішньої службового розпорядку», на підставі пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України, частини 5 статті 66 Закону України «Про державну службу».
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 12.05.2015 року ОСОБА_5 прийнята на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська ДФС у Дніпропетровській області, на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника, як така, що пройшла за конкурсом.
13.05.2015 року позивач переведена на посаду головного державного інспектора організаційно-розпорядчого сектору, а з 01.11.2016 року переведена на посаду спеціаліста з організаційної роботи головного державного інспектора постійно.
10.07.2017 року на адресу ДПІ у Новокодацькому районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області надійшла заява позивачки про звільнення з займаної посади з 21.07.2017 року за власним бажанням згідно статті 38 Кодексу законів про працю України, в якій позивач просила направити цінним листом трудову книжку та копію наказу про звільнення від 06.07.2017 року (а.с. 24).
12.07.2017 року на адресу ДПІ у Новокодацькому районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області надійшла заява позивача про звільнення за власним бажанням від 05.07.2017 року (а.с.25).
ДПІ у Новокодацькому районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області на адресу позивача направлено лист за №3636/7/04-67/04-032 від 11.07.2017 року, в якому відповідач зазначив, що керуючись статтею 142 Кодексу законів про працю України, та пункту 3 розділу ІV Правил внутрішнього службового розпорядку ДПІ, затвердженим наказом від 10.06.2016 року №243 ОСОБА_5 потрібно особисто прибути до ДПІ та подати письмове пояснення щодо причини своєї відсутності. Станом на 11.07.2017 року ОСОБА_5 не надала жодного підтверджуючого документу з доказами причини своєї відсутності на робочому місці (а.с.13).
Зазначений вище лист позивачем отримано 01.08.2017 року, що підтверджується відомостями з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» (а.с. 15).
Довідками та листками непрацездатності, підтверджено непрацездатність ОСОБА_5 (а.с.8-12):
- довідка №520 (замінена на лист непрацездатності АДД №421614) з 06.06.2017 року по 13.06.2017 року (стати до роботи 14.06.2017 року);
- довідка №678 (замінена на лист непрацездатності АДК №216622) з 14.06.2017 року по 30.06.2017 року (стати до роботи 01.07.2017 року);
- довідка №13 (замінена на лист непрацездатності АДК №277384) з 03.07.2017 року по 12.07.2017 року (стати до роботи з 13.07.2017 року);
- довідка №741 (замінена на лист непрацездатності АДК №421615) з 13.07.2017 року по 22.07.2017 року (стати до роботи 23.07.2017 року);
- лист непрацездатності серія АВД №120451 з 24.07.2017 року по 28.07.2017 року (стати до роботи 29.07.2017 року);
- довідка №842 (замінена на лист непрацездатності АДК №421616) з 31.07.2017 року по 09.08.2017 року, стати до роботи з 10.08.2017 року.
У судовому засіданні встановлено, що позивач повідомляла про свою відсутність на роботі засобами телефонного зв'язку, що підтверджується роздруківками SMS повідомлень, направлених ОСОБА_5 14.06.2017 року, 03.07.2017 року, 06.07.2017 року, 24.07.2017 року, 25.07.2017 року, 26.07.2017 року працівнику кадрового підрозділу державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_7 Також, 07.06.2017 року ОСОБА_8, яка є матір'ю позивача засобами телефонного зв'язку та 04.07.2017 року під час особистої зустрічі з в.о. начальника ДПІ у Новокодацькому районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області Шевчука С.П. повідомила про відсутність на робочому місці ОСОБА_5 внаслідок тимчасової непрацездатності, що підтверджено відповідачем у судовому засіданні.
20 липня 2017 року роботодавцем розпочато дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_5 за недотримання правил внутрішнього службового розпорядку, у зв'язку з ненаданням ОСОБА_5 доказів поважності причин своєї відсутності на роботі (а.с.69).
Відповідно до подання голови дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ ДФС України, Дисциплінарною комісією розглянуто питання щодо порушення правил внутрішнього службового розпорядку головним державним інспектором спеціалістом з організації роботи ОСОБА_5, відповідно до статей 69, 73 Закону України «Про державну службу». Комісія надала пропозицію щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з займаної посади згідно пункту 4 частини 1, частини 5 статті 66 Закону України «Про державну службу» на підставі пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України за систематичний прогул (а.с. 76).
Протоколом засідання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ ДПІ у Новокодацькому районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 31.07.2017 року №1 вирішено підготувати та надати на розгляд в.о. начальника ДПІ Шевчуку С.П. пропозиції щодо притягнення ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади головного державного інспектора спеціаліста з організації роботи згідно пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України за прогул, частини 5 статті 66 Закону України «Про державну службу», у зв'язку із відсутністю на робочому місці з 05.06.2017 року по 31.07.2017 року без поважних причин (74-75).
Згідно актів відсутності на робочому місці працівника, позивач була відсутня без повідомлення про поважність причин з 05.06.2017 року по 20.07.2017 року, 06.06.2017 року, 06.07.2017 року, 21.07.2017 року, 31.07.2017 року.
При цьому, суд зазначає, що 05.06.2017 року (понеділок) був вихідним днем у зв'язку із перенесенням святкового дня Трійця, що припав на вихідний день, що є загальновідомим фактом.
31.07.2017 року наказом ДПІ у Новокодацькому районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області №90-о «Про звільнення ОСОБА_5» у зв'язку з відсутністю на робочому місці без поважних причин з 05.06.2017 року по 31.07.2017 року, систематичні прогули відповідно табелю обліку використання робочого часу головного державного інспектора спеціаліста з організації роботи ОСОБА_5, порушенням пункту 1 розділу IV Правил внутрішнього службового розпорядку ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області (на даний час ДПІ у Новокодацькому районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області), та керуючись пунктом 4 статті 40 Кодексу законів про працю України (із змінами та доповненнями); частини 5 статті 66 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ наказано звільнити 31 липня 2017 року ОСОБА_5 з посади головного державного інспектора спеціаліста з організації роботи, згідно пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України (із змінами та доповненнями), частини 5 статті 66 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ за прогул (а.с.6).
Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що відносини, пов'язані із забезпеченням трудових прав працівників, в установі, організації, регулюються трудовим законодавством України, зокрема, Кодексом законів про працю України, а також законодавством, яке регулює порядок проходження державними службовцями публічної служби.
Принципи, правові та організаційні засади державної служби, умови та порядок реалізації громадянами України права на державну службу визначені Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII (далі - Закон №889-VIII), який набрав чинності з 01.05.2016 року.
Посада головного державного інспектора спеціаліста з організації роботи ДПІ у Новокодацькому районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області, пов'язана із безпосереднім виконанням функцій держави, є публічною службою, та регулюється положеннями трудового законодавства із особливостями, встановленими Законом України «Про державну службу».
Частиною 1 статті 8 Закону №889-VIII визначено, що державний службовець зобов'язаний дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки; запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби. Державні службовці виконують також інші обов'язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.
За невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Статтею 65 Закону №889-VIII передбачено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Дисциплінарними проступками, зокрема, є невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
Відповідно до статті 66 Закону №889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення, як зауваження, догана, попередження про неповну службову відповідність, звільнення з посади державної служби.
Звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону. За кожний дисциплінарний проступок до державного службовця може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.
Частиною 1 статті 67 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов'язків.
Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.
Статтею 75 Закону України «Про державну службу» встановлено, що перед накладенням дисциплінарного стягнення суб'єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.
Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі.
Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.
Статтею 76 Закону України «Про державну службу» державний службовець має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення.
За результатами ознайомлення державний службовець має право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи».
Частинами 1 та 2 статті 77 Закону України «Про державну службу» визначено, що рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб'єкта призначення.
У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.
Згідно статті 149 Кодексу законів про працю України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
Пунктом 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
Згідно пункту 12 частини 2 статті 65 Закону №889 дисциплінарним проступком є прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
01.08.2017 року ОСОБА_5 направила на адресу ДПІ у Новокодацькому районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області заяву, в якій письмово повідомила про те, що з 06.06.2017 року хворіє, а оригінали лікарняних листів (листів непрацездатності) будуть надані після одужання, дану заяву відповідач отримав 03.08.2017 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.
Враховуючи зазначене вище, наказ від 31.07.2017 року №90-о «Про звільнення ОСОБА_5» з підстав пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України та частини 5 статті 66 Закону №889 був виданий до отримання від позивача письмових пояснень щодо поважності причин відсутності на робочому місті у період з 06.06.2017 року по 31.07.2017 року, що є порушенням встановленого порядку звільнення працівника.
Відповідно до частини 2 статті 40 Кодексу законів про працю України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.
Пунктом 1.3 «Положення про експертизу тимчасової непрацездатності», затвердженого наказом Міністерства охорони та здоров'я від 9 квітня 2008 року №189 визначено, встановлено, що тимчасова непрацездатність - це непрацездатність особи внаслідок захворювання, травми або з інших причин, що не залежить від факту втрати працездатності (пологи, карантин, догляд за хворим тощо), яка має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування та реабілітаційних заходів, триває до відновлення працездатності або встановлення групи інвалідності, а в разі інших причин - до закінчення причин відсторонення від роботи. Тимчасова непрацездатність застрахованих осіб засвідчується листком непрацездатності.
Пунктом 1.1. «Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян», затвердженої наказом Міністерства охорони та здоров'я від 13 листопада 2001 року №455, також встановлено, що тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.
Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржуване звільнення здійснено за ініціативою роботодавця в період тимчасової непрацездатності працівника, що не допускається.
При цьому, належним способом захисту порушеного права позивачки є визнання протиправним та скасування наказу «Про звільнення ОСОБА_5» від 31.07.2017 року №90-0, у зв'язку із чим суд виходить за межі позову, скасовуючи вказаний наказ, оскільки вважає це необхідним для повного захисту порушеного права.
Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу із розрахунку 192,02 грн. помножених на кількість робочих днів за весь час вимушеного прогулу, суд виходить із того, що в цьому спорі вирішальним є наявність періоду непрацездатності позивача, який оплачується відповідно до особливого розрахунку як за кошти роботодавця, а з шостого дня непрацездатності - за кошти відповідного фонду. Такий розрахунок можливо здійснити тільки після фактичного поновлення позивача на посаді.
Особливості обчислення середньої заробітної плати для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності визначені «Порядком обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266, зокрема, нарахування залежать від страхового стажу застрахованої особи та здійснюються роботодавцем.
Відповідно до статті 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі настання тимчасової непрацездатності застрахованої особи у період вирішення спору про незаконність її звільнення з роботи допомога по тимчасовій непрацездатності надається за умови поновлення застрахованої особи на роботі з дня винесення такого рішення відповідним органом.
Таким чином, саме роботодавець, поновивши працівника на посаді з наступного дня після звільнення, має здійснити нарахування сум допомоги по тимчасовій непрацездатності, та забезпечити їх виплату, а за період, що не буде охоплений тимчасовою непрацездатністю, здійснити нарахування та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.
Відповідно до пункту 2 розділу 4 Указу Президента України «Про Концепцію вдосконалення судівництва для утвердження справедливого суду в Україні відповідно до європейських стандартів» від 10.05.2006 року №361/2006 адміністративне судочинство спрямоване на захист прав особи у публічно-правових відносинах від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
За своїм статусом у суспільстві учасники таких правовідносин перебувають у нерівних умовах, тому адміністративний суд має вжити всіх передбачених законом заходів, щоб захистити порушені органом влади права особи, в тому числі збирати докази з власної ініціативи, виходити за межі вимог сторін тією мірою, наскільки це необхідно для повного захисту прав особи.
Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає про необхідність забезпечення ефективного способу відновлення порушеного права на працю та її оплату, у зв'язку із чим виходить за межі позову, зобов'язуючи відповідача здійснити нарахування та виплати ОСОБА_5 сум допомоги по тимчасовій непрацездатності та середнього заробітку за час вимушеного прогулу у порядку, встановленому чинним законодавством.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного правопорушення України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.
Керуючись статтями 2, 11, 17, 158-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ «Про звільнення ОСОБА_5» від 31.07.2017 року №90-0, винесений Державною податковою інспекцією у Новокодацькому районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Поновити ОСОБА_5 на посаді головного інспектора спеціаліста з організації роботи Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Новокодацькому районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_5 суми допомоги по тимчасовій непрацездатності та середній заробіток за час вимушеного прогулу у порядку, встановленому чинним законодавством.
Звернути постанову до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_5 на посаді головного інспектора спеціаліста з організації роботи Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 30 жовтня 2017 року.

Суддя І.О. Верба