Справа № 489/3510/17
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 р. Справа № 489/3510/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом до Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області від 31.05.2017 №39/5 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_4 згідно ЗУ "Про державну службу" від 10.12.2015 згідно з заявою №2042 від 25.05.2017. Зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області здійснити призначення та розрахунок пенсії відповідно до Закону України від 10.12.2015 "Про державну службу" згідно довідок про заробітну плату від 24.05.2017 р. за №1736/10/14-02-05 та за №1735/10/14-02-05 виданих Державною податковою інспекцією в Інгульському районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області з виплатою різниці за минулий час.

Центральне обєднане управління Пенсійного Фонду України м. Миколаєва Миколаївської області не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 11 вересня 2017 року по справі № 489/3510/17 та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволені позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні ПФУ м. Миколаєва Миколаївської області та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до статті 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058- IV з урахуванням змін, внесених Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011.

25.05.2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015, додавши до такої заяви довідки про складові заробітної плати, видані Державною податковою інспекцією в Інгульському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області від 24.05.2017.

31.05.2017 року Рішенням №39/5 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 згідно з заявою від 25.05.2017 №2042, мотивуючи своє рішення тим, що періоди роботи осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких присвоєнні персональні чи спеціальні звання - не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Станом на 01.05.2016 року позивач не перебуває на державній службі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області від 31.05.2017 №39/5 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_4 згідно ЗУ "Про державну службу" від 10.12.2015 згідно з заявою №2042 від 25.05.2017 є протиправним, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог. Колегія суддів погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до записів трудової книжки позивача серії БТ-1 №4738113, остання з 01.02.2008 року призначена на посаду завідувача сектору персоналу на період відпустки по вагітності у ДПІ у Ленінському районі. 01.09.2015 присвоєно спеціальне звання "інспектор податкової та митної справи".

Відповідно до листа-відповіді від 26.06.2017 року, Міжрегіональне управління національного агенства України вважає, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) ОСОБА_4 у Державній податковій інспекції у Ленінському районі з 01.02.2008 року по даний час зараховується до стажу державної служби.

Відповідно до п.344.1 ст.344 ПК України Пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Порядок обчислення стажу державної служби визначається статтею 46 ЗУ "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII.

Згідно з п.4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою КМУ ВІД 25.03.2016 №229 визначено періоди роботи, які зараховуються до стажу державної служби, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Відповідно до п. 6 зазначеного вище Порядку, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону, згідно з яким стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

В свою чергу, стаж державної служби до набрання чинності Законом обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою КМУ від 03.05.1994 №283.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889 втратив чинність Закон № 3723, крім ст. 37, що стосується осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу. Пунктами 10,12 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ №889 передбачено право державних службовців на призначення пенсій за віком відповідно до ст. 37 Закону № 3723.

Згідно з п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до розпорядження КМУ від 12.09.1997 "Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців " посада, яку обіймала позивачка з 30.04.2016( начальник відділу матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва) відносилась до категорій посад державних службовців. Однак, з 06.08.2016 таке розпорядження втратило чинність, що в свою чергу не є підставою вважати про не перебування позивача на посаді державної служби станом на 01.05.2016р.

Згідно матеріалів справи, загальний стаж позивача складає 36 років 10 місяців та 24 дні, з них на посадах державної служби - 12 років і 3 місяці. Не врахований стаж з 01.09.2015 по 30.04.2016. в зв'язку з присвоєнням позивачці спеціального звання інспектора податкової служби.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року.

Аналогічну правову позицію висловив Вищий адміністративний суд України в своїй Ухвалі від 11 липня 2017 року по справі № К/800/23621/17.

Посилання апелянта на розпорядження КМУ № 503-р як на підставу для відмови у зарахуванні до стажу державної служби періоду служби у податкових органах посадових осіб, які мають спеціальне звання, судом не приймаються, оскільки зазначений акт виданий для врегулювання правового статусу працівників цих органів, що не мають спеціальних звань, та не змінює правового статусу посадових осіб податкових органів, які такі звання мають.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд України у своїй постанові від 22.10.2013 справа №№ 21-340а13.

Разом з тим, згідно ч.2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому колегія суддів зауважує, що у відповідності до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод і інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Зазначені положення кореспондуються з нормами ст. 162 КАС України, які визначають повноваження суду при вирішенні справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Як вбачається з приписів частин 2, 3 ст. 99 КАС України строк звернення до суду, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду з захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до ПФУ, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з 25 травня 2017 року.

З огляду на вищевикладене, постанова суду першої інстанції підлягає зміні.

Згідно зі ст. ст. 198 ч. 1 п. 2, 201 ч. 1 п. 1 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду, якщо суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 184, 185, 198, 201, 205, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного Фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, - задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2017 року по справі № 489/3510/17, змінити зазначивши п. 3 її резолютивної частини у наступній редакції: „зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України від 10.12.2015 "Про державну службу" згідно довідок про заробітну плату від 24.05.2017 р. за №1736/10/14-02-05 та за №1735/10/14-02-05 виданих Державною податковою інспекцією в Інгульському районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області з виплатою різниці, починаючи з 25.05.2017 року.

В решті Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2017 року по справі № 489/3510/17, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючийсуддя ОСОБА_1
суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3