Справа № 539/1715/17
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 р.Справа № 539/1715/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старосуда М.І.

Суддів: Мінаєвої О.М. , Бегунца А.О.

при секретарі судового засідання Жданюк А.О. Ж

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лубенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.09.2017р. по справі № 539/1715/17

за позовом ОСОБА_1

до Лубенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якому просив суд: визнати рішення № 163 від 10.05.2017 року Лубенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про відмову у перерахунку та виплаті йому пенсії відповідно до довідок №5 та №6 від 31.03.2017 року, виданих Лубенською пересувною механізованою колоною №4, протиправним; зобовязати відповідача перерахувати та виплачувати йому пенсію відповідно до довідок №5 та №6 від 31.03.2017 року, виданих Лубенською пересувною механізованою колоною №4, починаючи з 31 березня 2017 року, із врахуванням виплачених сум.

ОСОБА_2 Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.09.2017 року позов задоволено частково.

Рішення Лубенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 163 від 10.05.2017 року про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії згідно довідок, виданих Лубенською ПМК №4 за №5 та №6 від 31.03.2017 року визнано неправомірним та скасовано.

Зобов'язано Лубенське обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до довідок за №5 та №6 від 31.03.2017 року, які видані Лубенською ПМК №4, згідно яких перераховано заробітну плату ОСОБА_1 за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період із 01.07.1986 року по 31.07.1986 року в сумі 2129,70 крб., виходячи із повного календарного місяця роботи у зоні відчуження, а саме липня 1986 року, відповідно до ОСОБА_2 Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забруднення навколишнього середовища», починаючи з 18.04.2017 року з урахуванням сплачених сум.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції постанову Лубенського міськрайонного суду від 18.09.2017 року скасувати, прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив про відсутність у Лубенської пересувної механізованої колони № 4 підстав для обчислення заробітку позивачу за час роботи в зоні відчуження в 4-,3- і 2-кратному розмірах (із врахуванням 100% тарифної ставки) та для врахування при визначенні заробітку премії в розмірі 60%, оскільки після прийняття розпорядження ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964, робота працівників оплачувалася в кратному розмірі, а наявні на підприємстві документи про нарахування заробітної плати та особовий рахунок за 1986 рік не підтверджують факт встановлення на підприємстві премії в розмірі 60%.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи позивач ОСОБА_1 є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС 1 -ї категорії, йому встановлена ІІ група інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безстроково, він отримує пенсію по інвалідності.

Позивач працював у Лубенській пересувній механізованій колоні №4, звідки був призваний на військові збори на проведення робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно довідки в/ч 61606 від 30.08.1986 року ОСОБА_1 знаходився на учбових зборах з 01.06.1986 року по 15.08.1986 року і відповідно до Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року йому належить виплатити за місцем постійної роботи 100% тарифної ставки за період з 05.06.1986 року по 15.08.1986 року та зазначено про кратність таких виплат.

Після виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 повернувся до попереднього місця роботи, де йому було нараховано та виплачено заробітну плату (грошове забезпечення) за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно з довідками №5 та №6 від 31.03.2017 року, виданими Лубенською пересувною механізованою колоною №4, підприємством перераховано заробітну плату ОСОБА_1 за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період із 01.07.1986 року по 31.07.1986 року в сумі 2529,70 крб., в тому числі нарахована одноразова премія 400 крб.

18.04.2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату йому пенсії згідно довідок за №5 та №6 від 31.03.2017 року, виданими Лубенською пересувною механізованою колоною №4.

Рішенням Лубенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області №163 від 10.05.2017 року ОСОБА_1 в перерахунку пенсії згідно довідок за №5 та за №6 від 31.03.2017 року відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що перерахунок пенсії має проводитися із перерахованої заробітної плати в розмірі 2129,70 крб., без врахування одноразової премії в розмірі 400 крб. (2529,70 крб. - 400 крб. = 2129,70 крб.) і, що відповідач не надав суду достатні докази, які б свідчили про незаконність довідок №5 та №6 від 31.03.2017 року, виданих Лубенською ПМК №4.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно зі ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі по тексту - Порядок № 1210).

У відповідності до п.1 Порядку № 1210, цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - пенсії). Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Заробітна плата для обчислення пенсій враховується за будь-які 12 місяців підряд такої роботи (п.2 Порядку № 1210).

Згідно з пп.3 п.3 Порядку № 1210, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.

Відповідно до ч. 7 Порядку № 1210, пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 05.06.1986 року по 15.08.1986 року, а тому враховуючи, що позивач пропрацював у зоні відчуження менше 12 місяців підряд, пенсія йому повинна обчислюватись виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці роботи підряд у зоні відчуження, а саме за липень 1986 року.

Згідно довідок №5 та №6 від 31.03.2017 року, виданих Лубенською ПМК №4, позивачу на підставі підтверджуючих документів про роботу в зоні відчуження та відповідно до постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Укрпрофради № 207-7 від 10 червня 1986 року проведено розрахунок заробітної плати за роботу в зоні відчуження за період з 01 липня 1986 року по 31 липня 1986 року, в яких вказано фактичну заробітну плату в сумі 2529,70 крб., в тому числі - одноразову премію 400 крб.

Суд першої інстанції зобовязав відповідача провести перерахунок пенсії позивачу із перерахованої заробітної плати в розмірі 2129,70 крб. без врахування одноразової премії в розмірі 400 крб., оскільки матеріали справи не містять доказів виділення Мінфіном СРСР, Держпланом СРСР та Міненерго СРСР коштів для виплати такої премії працівнику, який брав безпосередню участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і постанова суду в цій частині не оскаржена.

Посилання апелянта на відсутність у Лубенської пересувної механізованої колони № 4 підстав для обчислення заробітку позивачу за час роботи в зоні відчуження в 4-,3- і 2-кратному розмірах (із врахуванням 100% тарифної ставки) та для врахування при визначенні заробітку премії в розмірі 60%, оскільки після прийняття розпорядження ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964, робота працівників оплачувалася в кратному розмірі, колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

У листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року № 03-3/1652-018-2 Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища зазначено, що листом Держкомпраці УРСР від 13 червня 1989 року № 10-769 повідомлено, що ОСОБА_2 Міністрів СРСР зняла гриф секретно з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378, розпоряджень від 3 вересня 1986 року № 1767-рс і від 11 грудня 1986 р. № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР від 8 травня 1986 року №168-5, від 10 червня 1986 р. №207-7, розпорядження ОСОБА_2 Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року №530-рс, від 16 грудня 1986 року №694-рс, від 6 січня 1988 р. №12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення ОСОБА_2 Міністрів УРСР: № 4с від 9 травня 1986 року, №58с від 11 червня 1986 року, №132с від 16 вересня 1986 року, №179с від 25 грудня 1986 року, №8с від 22 січня 1988 року. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

ОСОБА_2 Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища від 5 жовтня 1986 року № 665-195 передбачено встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року N 207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195) проводилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Відповідно до п.1 постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 153/10-43 працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади. Встановлені законодавством граничні розміри премій обчислювати виходячи з вказаних підвищених тарифних ставок (відрядних розцінок) і посадових окладів.

ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964-РС Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати було дозволено керівникам міністерств і відомств, що беруть участь у ліквідації аварії, за згодою з головою урядової комісії проводити у виключних випадках оплату праці працівників, зайнятих на вказаних роботах у ІІІ зоні небезпеки, у 5-кратному розмірі порівняно з встановленими діючим законодавством нормами, по ІІ зоні у 4-кратному розмірі і в І зоні в 3-кратному розмірі.

ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦСПС від 05.06.1986 року № 665-195 Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і попередженням забруднення навколишнього середовища встановлено, що за працівниками, направленими в порядку переводу для виконання робіт, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і попередженням забруднення навколишнього середовища, зберігається середня заробітна плата. Встановлено, що оплата праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій та першій зонах небезпеки, проводиться відповідно у чотирьох-, трьох- та двократному розмірах, понад середньомісячної заробітної плати, виходячи з тарифної ставки (окладу) встановленої за місцем роботи. Дозволено підприємствам, організаціям та установам залучати працівників на роботи, повязані з ліквідацією наслідків аварії, у вихідні та святкові дні з оплатою праці у подвійному розмірі.

Вказана постанова доведена до відома міністерств, відомств УРСР, облвиконкомів, Київського і Севастопольського міськвиконкомів, республіканських комітетів, обласних і Київської міської ради професійних спілок постановою ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 10.06.1986 року № 207.

Таким чином, виходячи з пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року, пунктів 1,4 постанови ОСОБА_2 Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05 червня 1986 року, пункту 1 постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР і Української республіканської ОСОБА_2 професійних Спілок № 207 від 10 червня 1986 року, п.1 постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 жовтня 1986 року № 153/10-43 оплата за роботу у зонах небезпеки проводиться з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці, при цьому за працівником, який бере участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, зберігається середня заробітна плата за місцем роботи, а премії, заохочення й винагороди нараховуються відповідно до діючих положень на збільшені тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

Колегія суддів вважає за необхідне вказати, що в період, коли позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і за який йому було взято заробітну плату для перерахунку пенсії, вищезазначені нормативні акти набрали чинності і підлягали врахуванню під час обчислення заробітку позивача для обчислення пенсії.

Твердження апелянта, що після прийняття розпорядження ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964 робота працівників оплачувалась у кратному розмірі, без застосування підвищених тарифів та подвійного посадового окладу згідно постанови ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР та ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156, є необґрунтованими, оскільки розпорядження від 17.05.1986 року № 964 не містить застережень щодо застосування постанови № 524-156 від 07.05.1986 року.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що постановою ОСОБА_2 Міністрів Української РСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207 доведено до відома міністерств, відомств УРСР, облвиконкомів, Київського і Севастопольського міськвиконкомів, республіканських комітетів, обласних і Київської міської ради професійних спілок, що ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦРПС постановою від 05.06.1986 року № 665-195 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і попередженням забруднення навколишнього середовища» встановлено працівникам підприємств, організацій і установ, що виконують роботи, повязані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і попередженням забруднення навколишнього середовища, додаткову оплату праці за роботу у нічний час в розмірі 35 відсотків часової тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час та максимальний розмір премії 60% тарифної ставки (посадового окладу) на місяць.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на перерахунок пенсії на підставі довідок Лубенської ПМК-4 від 31.03.2017 року № 5 та № 6, виходячи із заробітку з зоні відчуження у розмірі 2129,70 крб.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при прийнятті судового рішення у справі в частині задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду в цій частині не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права, що обумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Лубенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

ОСОБА_2 Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.09.2017р. по справі № 539/1715/17 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі з 03.11.2017 року.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6