Справа № 465/5592/16-а
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/7520/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Обрізка І.М., Хобор Р.Б.

за участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львова апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 19 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Львові Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

26.09.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Львові Національної поліції України, в якому просить скасувати постанову відповідача про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №340778 від 16 серпня 2016 р. та провадження у справі закрити.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 19 червня 2017 року в задоволенні відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем порушено норми адміністративного законодавства, що підтверджується оглянутою у судовому засіданні відео фіксацією, наданою представником відповідача. Суд дійшов до переконання про наявність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КпАП України.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить скасувати постанову Залізничного районного суду м. Львова від 19 червня 2017 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт стверджує, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.283 ОСОБА_1, оскільки така не містить даних про: опис обставин, установлених при розгляді справи, і зокрема докази якими вони підтверджуються; даних, зясування яких передбачено ст.280 ОСОБА_1; у постанові відсутні дані про перелік прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 ОСОБА_1 і зокрема: підтвердження права особи знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення; подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката чи іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; дані про технічний засіб на який здійснювався відеозапис, який у подальшому сторона подала як доказ; інші дані, передбачені ст.283 ОСОБА_1.

Крім цього, оскаржувана постанова не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем згаданого адміністративного правопорушення і йому направлена не була. З фрагменту відео з нагрудного відео реєстратора працівника патрульної служби не видно, що саме на перехресті вулиць Федьковича-Тобілевича у м.Львові ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу.

Разом з тим, суд першої інстанції не вирішив позовної вимоги, щодо закриття провадження у справі.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії АР №340778 від 16.08.2016 року видно, що 16.08.2016р. о 10 год. 45 хв. позивач ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом KIA SORENTO RV 811.0, номерний знак НОМЕР_1, у м. Львові в районі вул. Федьковича-вул.Табілевича здійснив зупинку на перехресті, чим порушив п.15.9 ґ) Правил дорожнього руху України.

За вчинення вказаного адміністративного правопорушення інспектором взв. №2 роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії АР №340778 від 16.08.2017р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 ОСОБА_1 настає в разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р. (із змінами та доповненнями).

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до п.15.9 (ґ) ПДР України зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

В свою чергу, згідно з п.1 ст.247 ОСОБА_1, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

В силу статті 222 ОСОБА_1 передбачає, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до вимог ч.3 ст.254 ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2, 4 ст.258 ОСОБА_1 протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 ОСОБА_1.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Стаття 258 ОСОБА_1 містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р. та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015р. за №1408/27853 (далі Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Таким чином, складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 ОСОБА_1 є необов'язковим.

Згідно з п.2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 ОСОБА_1, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.245 ОСОБА_1 щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 ОСОБА_1).

Відповідно до ст.251 ОСОБА_1, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.283 ОСОБА_1, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов'язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Обґрунтовуючи свою позицію, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що порушення позивачем ПДР підтверджується відео з нагрудної камери поліцейського, яке було приєднано до матеріалів справи.

Однак, дослідивши вказане відео, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що з вказаного відеозапису неможливо встановити порушення позивачем ПДР, а саме: що саме на перехресті вулиць Федьковича-Тобілевича у м. Львові ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу, тобто не підтверджується факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1, передбаченого ч.1 ст. 122 ОСОБА_1.

Крім того, відповідачем не було надано суду жодних доказів про те, що копію оспорюваної постанови було направлено позивачу.

У звязку з наведеним позов у зазначеній частині, на думку суду апеляційної інстанції, є підставний та підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.284 ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи.

Суд не наділений повноваженнями щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вирішення спору із ухваленням судового рішення по суті позовних виключає можливість одночасного закриття провадження щодо тих самих вимог.

З врахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає рішення суду першої інстанції незаконним, прийнятим з помилковим застосуванням норм матеріального права, в звязку з чим його слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Згідно ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, ч. 4 ст. 202, ст.ст. 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 19 червня 2017 року у справі №465/5592/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Львові Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії АР № 340778 від 16.08.2016 року відносно ОСОБА_1.

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повний текст судового рішення виготовлено 07.11.2017 року.