Справа № 807/602/13-а
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" жовтня 2017 р. м. Київ К/800/36042/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Юрченко В.П.,
розглянувши у письмовому провадженні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області (ДПІ)

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2014

у справі № 807/602/13-а Закарпатського окружного адміністративного суду

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області

про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.04.2013 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2014 постанову суду першої інстанції скасовано, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у м. Ужгороді Закарпатської області від 01.02.2013 № 115/22-03//610.

У касаційній скарзі ДПІ просить скасувати постанову апеляційного суду, посилаючись на порушення цим судом норм матеріального та процесуального права, та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Позивач не реалізувала процесуальне право подати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для застосування фінансових санкцій у розмірі 6800,00 грн. згідно з рішенням від 01.02.2013 № 115/22-03//610, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки, викладені в матеріалах перевірки від 21.01.2013

№ 0001/07/01/22/НОМЕР_1, про порушення в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3», розташованого за адресою: АДРЕСА_1, з використанням якого фізична особа-підприємець (СПД) ОСОБА_4 здійснює підприємницьку діяльність, ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (Закон № 481/95-ВР) внаслідок реалізації алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років.

Відповідно до пункту 2 абзацу 1 ст. 15-3 Закону № 481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Відповідно до частини 4 цієї статті продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що цими нормами запроваджено заборону імперативну характеру на продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років.

Враховуючи те, що частиною 4 статті 15-3 Закону № 481/95-ВР продавця наділено правом отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, документи, які підтверджують вік такого покупця, ця вимога має спонукати суб'єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію.

Такий зміст правового регулювання відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 26.03.2013р. у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції в Бахчисарайському районі Автономної Республіки Крим про скасування рішення

Згідно зі ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів..

Суд першої інстанції, на відміну від апеляційного суду, на підставі оцінки приєднаних до справи доказів: протоколу про адміністративне правопорушення від 03.11.2012 № 036223 про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності, складеного щодо факту продажу продавцем ОСОБА_6 20.10.2012 близько 22-ї години в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3», розташованого за адресою: АДРЕСА_1, чотирьох пляшок пива «Оболонь світле» неповнолітньому ОСОБА_7, пояснень ОСОБА_8 та ОСОБА_7 від 22.10.2012 та 23.10.2012 відповідно стосовно обставин придбання пива в зазначеному магазині; повідомлення Хустської районної лікарні від 22.10.2012 на адресу міжрайонного прокурора Хустської міжрайонної прокуратури, начальника хустського РВУ МВС в Закарпатській області, начальника служби у справах дітей Хустської районної державної адміністрації про надходження 21.10.2012 о 1 год.30 хв. до реанімаційного відділення дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця села Горінчево, з діагнозом «алкогольна інтоксикація важкого ступеню»; протоколу засідання адміністративної комісії виконавчого комітету Березівської сільської ради від 05.12.2012 № 3 про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності, прийнятої на підставі цього протоколу постанови адміністративної комісії виконавчого комітету Березівської сільської ради Хустського району від 05.12.2012 про накладення на громадянку ОСОБА_6 штрафу у розмірі 510,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - зробив відповідаючий обставинам у справі і правильному застосуванню норм матеріального права висновок про правомірне застосовання до позивача фінансових санкцій згідно з рішенням від 01.02.2013 № 115/22-03//610. Правильність такого висновку підтверджується встановленими у справі обставинами, що СПД ОСОБА_4 здійснює підприємницьку діяльність з використанням господарської одиниці - магазину «ІНФОРМАЦІЯ_3». Це підтверджується приєднаною до справи копією реєстраційного посвідчення НОМЕР_3 від 12.03.2012 ДПІ у м. Ужгороді про реєстрацію реєстратора розрахункових операцій, поясненнями представників сторін. Суд першої інстанції дав правильну оцінку доводам позивача про відсутність трудових відносин з ОСОБА_6 та показанням свідка ОСОБА_6 відповідного змісту як доказам, які при встановленні в судовому процесі факту, що магазин «ІНФОРМАЦІЯ_3» є господарською одиницею позивача, не спростовують довід ДПІ про наявність законних підстав для притягнення позивача до фінансової відповідальності. встановленої абзацом дев'ятим частини 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР за порушення вимог ст. 15-3 цього Закону.

Висновок суду апеляційної інстанції, що позивач не повинна нести відповідальність за дії особи (продавець ОСОБА_6), яка не перебуває з нею в трудових відносинах, є непереконливим, суперечить приєднаним до справи доказам. Так, згідно зі свідоцтвом про сплату єдиного податку серії 3 № 434186 від 01.-1.2011, виданого ДПІ у м. Ужгороді СПД ОСОБА_10, про наявність трудових відносин з якою ОСОБА_6 наголошує позивач, місцем здійснення підприємницької діяльності СПД ОСОБА_10 є АДРЕСА_2; АДРЕСА_3 (а.с. 88). Позивач, як суб'єкт підприємницької діяльності, що здійснює останню через господарську одиницю - магазин «ІНФОРМАЦІЯ_3», зобов'язана забезпечити дотримання законодавства при здійсненні торгівлі в цьому магазині, в тому числі шляхом здійснення контролю щодо роботи осіб, які безпосередньо здійснюють торговельні операції, наявності підстав для їх перебування в магазині та контроль за товаром, який продається. У зв'язку з цим посилання суду апеляційної інстанції на те, що пиво «Оболонь світле» згідно зі звітом про партії товарів та фіскальних чеків не було в переліку товарів, які були на реалізації СПД ОСОБА_4, не може бути взяте на користь оцінки рішення ДПІ у м. Ужгороді Закарпатської області від 01.02.2013 № 115/22-03//610 як неправомірного.

З огляду на викладене у суду апеляційної інстанції не було підстав, встановлених ст. 202 КАС України, для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області задовольнити, скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2014, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.04.2013 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: ПідписЄ.А. Усенко
Судді: ПідписО.А. Веденяпін
підписВ.П. Юрченко