Справа № 498/337/17
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 498/337/17

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції: Теренчук Ж.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Потапчука В.О.

суддів - Семенюка Г.В.

- Шеметенко Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Великомихайлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Великомихайлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та неправомірними дії та зобов'язання відповідача перерахувати та виплатити недоплачене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квіті 2017 року ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Великомихайлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - Великомихайлівського ОУПФУ Одеської області, відповідач), (з урахуванням збільшення позовних вимог) виклавши додаткові позовні вимоги в заяві (а.с.51) про визнання протиправними та неправомірними дій відповідача щодо перерахування щомісячного грошового утримання судді згідно діючого законодавства та зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити недоплачене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 червня 2017 року адміністративний позов задоволений.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, Великомихайлівське ОУПФУ Одеської області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Великомихайлівського ОУПФУ Одеської області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_3, згідно Указу Президента України від 05 грудня 2000 року №1304/2000 «Про призначення суддів» був призначений на посаду судді Великомихайлівського районного суду Одеської області на п'ять років.

Постановою Верховної ради України «Про обрання суддів» від 09 лютого 2006 року №3433-ІV ОСОБА_3 був обраний суддею безстроково.

Постановою Верховної ради України від 22 вересня 2016 року №1600-VІІІ у зв'язку з поданням заяви про відставку ОСОБА_3 був звільнений з посади судді Великомихайлівського районного суду Одеської області.

03 листопада 2016 року наказом №09-ос/с голови Великомихайлівського районного суду Одеської області Ткачук О.Л. згідно Постанови Верховної ради України від 22 вересня 2016 року №1600-VІІІ, ОСОБА_3 був звільнений зі штату суду.

Позивач перебуває на обліку у Великомихайлівському об'єднаному УПФУ Одеської області з 16 листопада 2016 року та отримує довічне грошове утримання судді у відставці.

Згідно розрахунку Великомихайлівського об'єднаного УПФУ в Одеській області загальний стаж ОСОБА_3 складає 34 роки 08 місяці 22 дні, з них стаж на посаді судді - 15 років 10 місяців 2 дні.

Для розрахунку довічного грошового утримання, позивачу враховано тільки стаж роботи на посаді судді Великомихайлівського районного суду Одеської області у період з 03 січня 2001 року по 03 листопада 2016 року, що становить - 15 років 10 місяців 2 дні.

До стажу судді у відставці та розрахунку довічного грошового утримання відповідачем не враховано - службу в армії - 2 роки 9 днів та період навчання в Одеському державному університеті - 2 роки 11 місяців 5 днів, роботу помічником прокурора Ленінського району м. Одеси - 2 роки 9 місяців 12 днів. Дані періоди трудової діяльності зараховані лише до загального трудового стажу.

Між тим, згідно довідки Великомихайлівського районного суду Одеської області від 14 листопада 2016 року за №03-26/02/16 стаж судді ОСОБА_3., що дає йому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання складає - 23 роки 5 місяців 27 днів, із яких: 15 років 10 місяців 2 дні - на посаді судді Великомихайлівського районного суду Одеської області, службу в армії - 2 роки 9 днів та період навчання в Одеському державному університеті - 2 роки 11 місяців 5 днів, роботу помічником прокурора Ленінського району м. Одеси - 2 роки 9 місяців 12 днів.(а.с.19)

Враховуючи наявний стаж роботи на посаді судді ОСОБА_3. 15 років 10 місяців 2 дні відповідачем визначено розмір щомісячного довічного грошового утримання судді - 80 % суддівської винагороди.

Відповідно до довідки ДСА в Одеській області від 14 листопада 2016 року №5-2889/16 в заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці враховано: - посадовий оклад згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 02 червня 2016 року № 1402-8 - 14 500,00 грн; - надбавка за вислугу років згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 02 червня 2016 року № 1402-8 (50%) -7 250,00 грн, всього: 21 750,00 грн. (а.с.20)

Пенсія ОСОБА_3 на підставі довідки від 14 листопада 2016 року призначена з 04 листопада 2016 року у розмірі 17 400,00 грн, при цьому загальний процент утримання від заробітку становить 80 %. (Протокол № 558 від 18 листопада 2016 року).

Відповідно довідки ДСА в Одеській області від 19 січня 2017 року № 5-163/17 в заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці враховано: - посадовий оклад згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 02 червня 2016 року № 1402-8 -16 000,00 грн; - надбавка за вислугу років згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 02 червня 2016 року № 1402-8 (50%) - 8 000,00 грн, всього: 24 000,00 грн.(а.с.21)

Відповідно до вищезазначеної довідки перерахунок позивачу здійснений з 05 січня 2017 року та пенсію призначено у розмірі 19 200,00 грн, загальний процент утримання від заробітку становить 80 %. (Розпорядження від 01 лютого 2017 року № 122879).

09 лютого 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Управління з заявою щодо перерахування призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання з 80% на 86 % суддівської винагороди, оскільки відповідачем безпідставно не включено до суддівського стажу періоди проходження строкової військової служби, навчання на денній формі в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова на юридичному факультеті, роботу на посаді помічника прокурора Ленінського району м. Одеси.

20 лютого 2017 року позивач отримав від відповідача лист за № 1/П-4 про відмову у перерахунку та збільшенні довічного грошового утримання до 86% від грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, відповідно до ст. 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року за № 1402-8.

Не погоджуючись з вищевикладеною відмовою позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що Пенсійний фонд, вирішуючи заяву позивача про призначення щомісячного грошового утримання, а в подальшому й про його перерахунок та збільшення до 90%, незаконно застосувало положення ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року за № 1402-VIII, визначило позивачу стаж роботи на посаді судді та безпідставно не включило до нього періоди проходження строкової військової служби, половину періоду навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. Мечнікова, роботи на посаді помічника прокурора Ленінського району м. Одеси, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із стажу який складав - 23 роки 5 місяців 27 днів та є підставою для призначення довічного грошового утримання судді у відставці, його збільшення з 80% до 86 % від грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, відповідно до наданих довідок ТУ ДСА в Одеській області та довідки Великомихайлівського районного суду Одеської області.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07 липня 2010 року та Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 02 червня 2016 року № 1402-8.

В апеляційної скарзі вказується на те, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим апелянтом ставиться питання про скасування постанови Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 червня 2017 року та ухвалення нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Колегія суддів не погоджується з таким доводом апелянта з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Згідно ч.1 ст.120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07 липня 2010 року, (в редакції, чинній на час звільнення позивача у відставку, тобто станом на 22 вересня 2016 року) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до ст.135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Частиною 1 ст.135 Закону №2453-VI встановлено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Згідно ч. 3 ст.141 Закону №2453-6 (в редакції, Закону №192-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 «Перехідних положень» Закону №2453-6 (в редакції, від 07 липня 2010 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Такими нормативно-правовими актами були Закон України №2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року «Про статус суддів» та Закон України «Про судоустрій та статус суддів» №2453-6 від 07 липня 2010 року (в редакціях від 07 липня 2010 року та від 12 лютого 2015 року); постанова Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (втратила чинність 01 січня 2012 року) із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545, яка набрала чинності з 01 березня 2008 року; Указ Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів»; Положення про порядок призначення та виплати щомісячного грошового утримання працюючим суддям та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці», затверджене наказом Державної судової адміністрації України від 25 серпня 2005 року №94, зареєстроване в Мінюсті України 01 листопада 2005 року за№1314/11594.

Відповідно до ч.4 ст.43 Закону України від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ «Про статус суддів», який діяв до набрання чинності Законом №2453-6 від 07 липня 2010 року, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років (абзац 2 цієї статті).

Положеннями пп.3-1 п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

З вищевказаного вбачається, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом №2453-6, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Така ж правова позиція викладена нормі пп.«з» п.33 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Вищу раду правосуддя» на підставі якої п.34 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» було доповнено абзацом такого змісту «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

У рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці), зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-6 у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, а також пункту 5 розділу III «;Прикінцеві положення» закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII в частині скасування з 01 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Конституційний суд України визначив наступний порядок виконання рішення: застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-6 до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання»; підлягає застосуванню перше речення частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-6 у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку».

Вищенаведені норми Конституції України та зазначені рішення Конституційного Суду України свідчать про те, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

До такого ж висновку дійшов Вищий адміністративний суд України в постанові від 31 липня 2017 року у справі №К/800/19295/17.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо задоволення адміністративного позову ОСОБА_3 у повному обсязі.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись, ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Великомихайлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Великомихайлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та неправомірними дії та зобов'язання відповідача перерахувати та виплатити недоплачене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направленні її копій сторонам та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Суддя доповідач: Потапчук В.О.

Суддя: Шеметенко Л.П.

Суддя: Семенюк Г.В.