Справа № 334/5724/16-а
Суддя: Ісаков Д. О.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 02.11.2017
Справа № 334/5724/16-а
Провадження № 2-а/334/60/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2017 року Ленінський районний суд м. Запорожжя у складі:

Головуючого судді: Ісакова Д.О.,

при секретарі: Гопка Л.І.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 06.09.2016 року звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя (далі відповідач).

В обґрунтування підстав позову позивач зазначила, що з 09.09.1976 року по 15.08.1994 року працювала на цивільних посадах, з 16.08.1994 року по 26.04.2007 року проходила службу на посадах рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ в УМВС України в Запорізькій області.

З 27.04.2007 року Позивач перебувала на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізький області та отримувала пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати на цивільних посадах та сплачувала відповідні страхові внески.

Набувши право на державну пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач 11.05.2016 року звернулася до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області із заявою про відмову від свого права на отримання пенсії за вислугу років.
25.05.2016 року ГУ ПФУ в Запорізькій області листом № 445/О-9 позивачу було повідомлено, що виплату пенсії буде припинено у зв`язку з переходом на інший вид пенсії.
07.06.2016 року позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком.

21.06.2016 року листом № 165/О-1 управління ПФУ у Ленінському районі м. Запоріжжя повідомило позивача про те, що: з 07.06.2016р.згідно п.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». позивачу здійснюється перерахунок з одного виду пенсії на інший, а не первинне призначення пенсії, а також не застосовано положення ч.3 ст. 29 вказаного Закону при більш пізньому виходу на пенсію.
Позивач просить зазначені дії відповідача щодо розрахунку її пенсії визнати протиправними та зобов`язати відповідача здійснити відповідний перерахунок та доплату пенсії з дня її призначення.

Після відкриття провадження у справі, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016р. №988 управління Пенсійного фонду України в Дніпровському

районі м. Запоріжжя було реорганізовано шляхом злиття в Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

У відповідності до частини 1 статті 55 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником.

У зв`язку з зазначеним, за заявою позивача суд допустив зміну вибулої сторони (відповідача) управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя її правонаступником Правобережним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду письмове заперечення, в якому посилаючись на вимоги п.8 ст.11,ст.24, ч.3 ст.29, 40, частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також на відсутність даних щодо позивача у персоніфікованому обліку, просив у задоволення позову відмовити повністю. Відповідач обґрунтував застосування при розрахунку пенсії позивача показника середньої заробітної плати у розмірі 1197,91 грн. (за 2007 р.) тим, що позивачу з 27.04.2007 року вже було призначено пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому при переведенні позивача на інший вид пенсії, тобто на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у відповідності до частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» враховується заробітна плата із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши зміст позову, письмові заперечення надані відповідачем, наявні матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне

Судом встановлено, що у відповідності до відомостей зазначених у трудовій книжці та довідці про проходження служби № 720/40/-/05-2016 від 08.06.2016р., виданій Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області в період з 16.08.1994 року по 26.04.2007 року позивач безперервно проходила службу на посадах рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ в УМВС України в Запорізькій області. Цей факт не заперечується відповідачем, про що свідчить зміст листа відповідача від 21.06.2016року № 165/0-1.

З 27 квітня 2007 року позивачу була призначена та виплачувалась пенсія за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У відповідності до записів трудової книжки, даних системи персоніфікованого обліку, позивач з 01.09.2008 року по 06.01.2016 року продовжувала працювати.

06.06.2016 р. позивач набула право на призначення державної пенсії за віком на підставах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач повідомив позивача листом від 21.06.2016 року № 165-/0-1 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07.06.2016 р., де було враховано загальний трудовий стаж позивача 33 роки 27 днів (станом на 31.01.2015р) та заробіток 2774,75грн. за період: з 01.07.2000 по 31.12.2003р.; з 01.09.2008р. по 31.07.2011р.; з 01.09.2011р. по 31.01.2015р.

Пенсію позивача розраховано відповідачем у загальному розмірі 1270,05грн., складовими, якого є:

- 1197,91грн. показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2007 рік;

- 2,31633 коефіцієнт заробітку, після проведення оптимізації;

- 0,44550 коефіцієнт страхового стажу з урахуванням коефіцієнту 1,35;

- 1236,15грн. основний розмір пенсії за віком;

- 33,90 грн. доплата за понаднормативний стаж (3 роки);

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач застосував показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2007 рік у розмірі 1197,91грн., не зарахував (визначив нульовим) заробіток (дохід) позивача за періоди служби в органах внутрішніх справ з 01.07.2000 року по 01.12.2003 року, а також не зарахував до страхового стажу період проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ з 01.01.2004 року по 26.04.2007 року.

Згідно поданих до суду заперечень на позов відповідач обґрунтував застосування при розрахунку пенсії позивача показника середньої заробітної плати у розмірі 1197,91грн. (за 2007р.) тим, що позивачу з 27.04.2007 року вже було призначено пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому при переведенні позивача на інший вид пенсії, тобто на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у відповідності до частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» враховується заробітна плата із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Із такими твердженнями відповідача суд не погоджується, виходячи з наступного.

Так, абзацом 2 частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Проте, наведена норма Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

У відповідності до частини 1 статті стаття 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

У відповідності до частини 1 статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Абзацом 1 частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Аналіз вищенаведених норм свідчить, що під переведенням з одного виду пенсії на інший у вищенаведеній частині 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розуміється саме переведення з одного виду пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначеної на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на інший із цих видів (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника) у межах цього ж Закону.

Натомість, судом встановлено, що позивачу було призначено пенсію за вислугу років на умовах зовсім іншого Закону, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії та нормами якого застосування показника середньої заробітної плати (доходу) при призначенні пенсії взагалі не передбачено. Після звільнення з військової служби позивач продовжувала працювати і сплачувати відповідні страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та досягши певного віку набула право на пенсію згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, у відповідності до вимог частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідач повинен був провести нарахування позивачу пенсії за віком при її призначенні з 07.06.2016 року із застосуванням показника середньої зарплати за три останні роки, що передують року звернення позивача за призначенням пенсії, який становить 3263,44грн.(2013-2015рр.).

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» жінкам, які народилися у період по 31.12.1961, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. У разі якщо при відстрочці часу призначення пенсії за віком не здійснюється підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу, пенсія, обчислена відповідно до статті 29 цього Закону, призначається з дня, що настає за останнім днем повного місяця відстрочки часу виходу на пенсію, який враховано до страхового стажу; 2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності; У такому самому порядку призначається пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком, якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані на день встановлення інвалідності, і з дня виникнення такого права - якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані в період після встановлення інвалідності до дня звернення за призначенням пенсії по інвалідності. У разі коли вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані після призначення пенсії по інвалідності, пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком призначається з дня настання такого права, якщо звернення за призначенням пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права. 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що законодавець пов`язує набуття особою права на підвищення розміру пенсії відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» саме з моментом більш пізнього виходу на пенсію за віком.

Отже, незважаючи на отримання позивачем пенсії за вислугою років, при набутті права на пенсію за віком її обчислення повинно здійснюватись з урахуванням вимог ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно наданих відповідачем листа від 28.10.2016 року №20-П/02-11 та письмових заперечень, в частині позову щодо не зарахування заробітку (доходу) позивача за період служби в органах внутрішніх справ з 01.07.2004 року по 26.04.2007 року, відповідач обґрунтував свою позицію відсутністю відповідних даних у системі персоніфікованого обліку.

Так, у відповідності до абзацу 5 частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в подальшому - Закон від 09.07.2003 року №1058-IV) заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Частиною 1 статті 40 Закону від 09.07.2003 року №1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Частиною 4 статті 24 Закону від 09.07.2003 року №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон від 09.07.2003 року №1058-IV набрав чинності 01.01.2004 року, а отже період служби позивача в органах внутрішніх справ з 01.07.2000 року по 31.12.2003 рік повинен враховуватись до страхового стажу на умовах, передбачених законодавством, що діяло до введення в дію Закону від 09.07.2003 року №1058-IV, тобто на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII.

Систему персоніфікованого обліку було вперше введено Указом Президента України 04.05.1998р. №401/98 «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування», а також прийнятою на розвиток цього Указу постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 р. №794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», де встановлено, що обчислення пенсій відбувається за даними персоніфікованого обліку, починаючи з 01.07.2000 року.

Проте, наведеними актами про організацію персоніфікованого обліку на період спірних правовідносин у цій частині позову (тобто з 01.07.2000р. по 26.04.2007р.) не було передбачено ведення персоніфікованого обліку щодо військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, оскільки у цей спірний період діяла спеціальна норма Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якої умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та всі види грошового забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських враховуються нарівні із заробітною платою робітників і службовців.

У відповідності до пункту «в» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується, зокрема, служба в органах внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Виходячи із вищенаведених норм законодавства суд приходить до висновку, що всі види грошового забезпечення одержані позивачем в період проходження служби в органах внутрішніх справ відповідач зобов`язаний був врахувати при визначенні розміру її пенсії, оскільки у цей період застосуванню підлягали не норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а відповідні норми законодавства, що діяло раніше, тобто вищенаведені положення статті 4 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Проведений судом аналіз пенсійного законодавства свідчить, що в період дії згаданого Закону від 09.07.2003 року №1058-IV з 01.01.2004 року по 31.12.2006 року діяв перехідний період, під час якого військовослужбовці та особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ не підлягали загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а компенсація та облік страхових внесків стосовно вказаної категорії громадян відбувались у спеціальному порядку, визначеному прикінцевими положеннями Закону від 09.07.2003 року №1058-IV

Так, у відповідності до абзацу восьмого пункту 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону від 09.07.2003 року №1058-IV передбачено, що зарахування періодів військової служби до страхового стажу осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом Збройних Сил України, начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб інших військових формувань, що утворюються відповідно до законів України, провадиться шляхом надання державних дотацій з відповідних бюджетів Пенсійному фонду.

У відповідності до підпункту 9 пункту 14 розділу XV Прикінцевих положень Закону від 09.07.2003 року №1058-IV Кабінету Міністрів України було доручено щорічно передбачати в проекті закону про Державний бюджет України на відповідний рік кошти для сплати Пенсійному фонду сум несплачених страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за відповідні роки служби щодо осіб, які не набули (не набудуть) права на пенсію за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»

На виконання наведених положень Закону від 09.07.2003 року №1058-IV, постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2004р. №1185 «Про реалізацію деяких положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» було затверджено Порядок обчислення та сплати сум страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, не сплачених у період з 1 січня 2004р. до 31 грудня 2006р., щодо осіб, які не набули (не набудуть) право на пенсію за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та осіб, звільнених з військової служби, які виявили бажання отримувати пенсію в порядку і на умовах, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в подальшому - Порядок).

За змістом пунктів 1 та 2 наведеного Порядку передбачено, що обчислення та сплата сум страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування щодо осіб, які проходили службу у Збройних Силах, інших військових формуваннях, органах внутрішніх справ та інших органах, утворених відповідно до законів України, що дає право на призначення пенсії за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які, зокрема, набули право на отримання пенсії згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та виявили бажання отримувати пенсію в порядку і на умовах, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», - суми страхових внесків обчислюються за кожен місяць служби окремо виходячи із сум грошового забезпечення, що були нараховані особі за відповідні періоди служби. Суми страхових внесків обчислюються на підставі виданих військовими частинами, військовими комісаріатами та іншими уповноваженими на це органами довідок про нараховані суми грошового забезпечення за формою, що встановлюється правлінням Пенсійного фонду України.

Пунктом 9 Порядку також передбачено, що інформація про періоди проходження служби та одержані доходи вноситься до системи персоніфікованого обліку відповідним управлінням на підставі вищезазначених документів, виданих військовими частинами, військовими комісаріатами та іншими уповноваженими на це органами.

Вищенаведений аналіз свідчить, що в період спірних правовідносин з 01.04.2004 року по 26.04.2007 року сплата відповідних страхових внесків військовослужбовцями та особами начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ не здійснювалась, а зарахування періодів служби цієї категорії громадян відбувалось шляхом надання державних дотацій з відповідних бюджетів Пенсійному фонду, на підставі довідок про нараховані суми грошового забезпечення, виданих військовими частинами та іншими уповноваженими на це органами При цьому, держава взяла на себе зобов`язання передбачати кошти на відповідні дотації в Державному бюджеті України.

У матеріалах справи міститься довідка № 720/40/-/05-2016 від 08.06.2016р., видана Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області про проходження служби позивача в органах внутрішніх справ з 16.08.1994р по 26.04.2007р. Виходячи із вищенаведеного, суд приходить до висновку, що період служби позивача в органах внутрішніх справ з 01.01.2004 року по 31.12.2006 року повинен був бути зарахований як до страхового стажу, так і для врахування доходів при обчисленні розміру пенсії.

Щодо іншого спірного періоду з 01.01.2007 року по 26.04.2007 року суд зазначає наступне.

Вперше військовослужбовці та особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (крім військовослужбовців строкової військової служби) були включені до переліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню з 01.01.2007 року відповідно до статті 100 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», норми якої в подальшому було закріплено Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 03.04.2007р. №857-V (в подальшому Закон від 03.04.2007р. №857-V), пунктом 2 розділу І якого, були внесені відповідні зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

А саме, пунктом 17 статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції вищезазначеного Закону від 03.04.2007р. №857-V) визначено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи рядового і начальницького складу.

Пунктом 2 статті 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону від 03.04.2007р. №857-V) визначено, зокрема, що страхувальниками відповідно до цього закону є, зокрема, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення для осіб, зазначених у пункті 17 статті 11 цього Закону(тобто особам рядового і начальницького складу).

Судом встановлено, що у спірний період з 01.01.2007 року по 26.04.2007 року позивач проходив службу та отримував доходи (грошове забезпечення) в УМВС України в Запорізькій області.

Отже, у відповідності до вищенаведених положень Закону від 09.07.2003 року №1058-IV у період з 01.01.2007 року по 26.04.2007року між УМВС України в Запорізькій області страхувальником, позивачем застрахованою особою та Пенсійним фондом України органом уповноваженим здійснювати керівництво та управління солідарною системою, виникли та тривали правовідносини із відповідними, визначеними законодавством, правами та обов`язками.

В обґрунтування виконання покладених обов`язків УМВС України в Запорізькій області до відповідного органу Пенсійного фонду України відповідачу у цій справі було надано довідку № 720/40/-/05-2016 від 08.06.2016р., видану Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області про проходження служби в органах внутрішніх справ з 16.08.1994р по 26.04.2007р., однак в наданні Довідки про нарахування позивачу доходів (грошового забезпечення) за період проходження служби в УМВС України в Запорізькій області та сплату з цих доходів відповідних страхових внесків позивачеві було відмовлено, на підставі того що збір, акумуляція та облік страхових внесків є виключною компетенцією та обов`язком органів Пенсійного Фонду України.

Проте, в обґрунтування виконання обов`язків покладених законодавством на відповідача, як на відповідний орган Пенсійного фонду України, суду не було надано жодних доказів.

У відповідності до частини 1 статті 58 Закону від 09.07.2003 року №1058-IV Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Так, абзацом 5 частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У відповідності до частини 1 статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» облік усіх застрахованих осіб та персоніфікований облік надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також персоніфікований облік коштів накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюються в порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Частиною 1 статті 20 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону.

Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Крім того, частиною 1 статті 12-1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» також передбачено, що Пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру, здійснює заходи щодо надання інформації з Державного реєстру відповідно до цього Закону; здійснює контроль, у тому числі спільно з органами доходів і зборів, за достовірністю відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

У відповідності до частини 2 статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на кожну застраховану особу відкривається персональна облікова картка.

У відповідності до частини 4 статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» персональна облікова картка застрахованої особи зберігається в Пенсійному фонді протягом усього життя цієї особи, а після її смерті - протягом 75 років на паперових носіях та в електронному вигляді за наявності засобів, що гарантують ідентичність паперової та електронної форми документа.

У відповідності до абзацу 1 підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, передбачено, що для підтвердження стажу за період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

У відповідності до абзацу 1 підпункту 3 пункту 2.1 розділу ІІ вищенаведеного Порядку, затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року.

Отже, ведення персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є виключною компетенцією та обов`язком органів Пенсійного Фонду України, а тому ненадання структурним підрозділом Пенсійного фонду, відповідальним за ведення персоніфікованого обліку, відповідних довідок на підтвердження стажу та заробітної плати, в тому рахунку через відсутність даних у персоніфікованому обліку, особи , яка є застрахованою, при наявності належних доказів сплати страховиком усіх відповідних страхових внесків, не може бути підставою для обмеження прав цієї застрахованої особи.

У відповідності до вимог частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідач не надав суду будь-яких доказів щодо того, що страхувальником у період з 01.01.2007 року по 26.04.2007 року не були сплачені відповідні страхові внески. Більш того, у своїх запереченнях на позов у цій частині відповідач не ставив під сумнів достовірність відомостей, зазначених у довідці Головного управлінням Національної поліції в Запорізькій області про проходження служби в органах внутрішніх справ з 16.08.1994р по 26.04.2007р та відомостей зазначених в трудовий книжці відповідача, а лише наполягав на відсутності механізму персоніфікації відповідних даних щодо військовослужбовців у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

До того ж позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків організацією, в якій позивач працює.

Виходячи із вищенаведеного, суд приходить до висновку, що період служби позивача в органах внутрішніх справ з 01.01.2007р. по 26.04.2007р. повинен був бути зарахований до страхового стажу, тобто страховий стаж 33роки 27 днів, вказаний у листі № 165/О-1 відповідача, а також доданих до нього документів (Розпорядження про призначення пенсії від 23.06.2016р. № 801831, Розрахунку стажу та Розрахунку заробітної плати) має бути збільшений на 3 роки 4 місяці 26 днів, і складати 36 років 4 місяці 23 дні (436 місяців).

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 8, 13 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

За змістом п. 8, ст. 11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"особи, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, Службі безпеки України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також службу в Національній поліції

Законом України від 23.12.2015 № 901-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію», було внесено зміни до низки законодавчих актів у тому числі і до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: «90. У Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., NN 49 - 51, ст. 376 із наступними змінами):

1) у пункті 8 частини першої статті 11 слова «в органах Міністерства внутрішніх справ України» замінити словами «службу в Національній поліції».

Відповідно по п.3 ч.2 ст. 78 Закону України «Про національну поліцію» служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду зараховується до стажу служби в поліції. Частиною 2 п. 15 Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Судом встановлено, що відповідач у спірний період проходження служби в органах внутрішніх справ з 16.08.1994р по 26.04.2007р., зазначений у довідці № 720/40/-/05-2016 від 08.06.2016р., виданій Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області відносилася до кола осіб, визначених у пункті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, Службі безпеки України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також службу в Національній поліції.
Враховуючи те, позивач у своїй заяві про призначення пенсії за віком, виявила бажання додатково виключити з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії період проходження служби в органах внутрішніх справ, відповідач має врахувати, що період проходження служби в органах внутрішніх справ з 01.07.2000р. по 26.04.2007р., повинен бути виключений додатково при обчисленні доходу для розрахунку пенсії позивачу.

До того ж, з`ясувавши, що відповідач протиправно відмовив позивачу у перерахунку пенсії за віком з урахуванням положень ч.1 ст. 29 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію з підстав призначення позивачу у 27.07.2007 року пенсії за вислугу років не перевіривши при цьому наявність страхового стажу позивача за більш пізній вихід на пенсію, що належить до виключної компетенції пенсійного органу, а суд не має повноважень для перебирання на себе компетенції відповідача з розгляду цього питання, суд приходить до висновку, що захист прав позивача можливий шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 07 червня 2016 року та прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства, з урахуванням висновків суду.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що при вчиненні передбачених законодавством дій щодо призначення пенсії ОСОБА_1 відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин.

Оскільки рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтвердженні судові витрати у розмірі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Виходячи із вищевикладеного, керуючись ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 41, 69-71, 86, 158- 163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Позов ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя при визначенні та призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 з 07.06.2016 року згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з 07.06.2016 року згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року її звернення за пенсією (2013 - 2015 роки), здійснити підвищення розміру пенсії на 12,5%, зарахувати додатково до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження нею служби в органах внутрішніх справ з 01.01.2004 року по 26.04.2007 року, при обчисленні доходу для розрахунку пенсії ОСОБА_1 виключити період проходження служби в органах внутрішніх справ з 01.07.2000 р. по 26.04.2007р., а також провести відповідний перерахунок та доплату ОСОБА_1 недоотриманих сум пенсії (різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією) з дня її призначення.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 551, 20 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя: Ісаков Д. О.