Справа № 640/11498/17
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 р.Справа № 640/11498/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 25.09.2017р. по справі № 640/11498/17

за позовом ОСОБА_2

до Старшого інспектора з ОД ВРОМ ДТП Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3

про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого інспектора з ОД ВРОМ ДТП Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача зі складання протоколу про адміністративне правопорушення від 12.06.2017 року серії БР №193920 у відношенні позивача, які полягають у безпідставному складанні протоколу, порушенні порядку складання і вручення протоколу та не роз'ясненні позивачу прав, передбачених ст. 268 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 25.09.2017 р. відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Київського районного суду м. Харкова від 25.09.2017 р. та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що протоколом № БР №193920 від 12.06.2017 р. складеного старшим інспектором з ОД ВРОМ ДТП Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 18.05.2017 р. о 09 год. 20 хв. в м. Харків по вул. Залютінській, встановлено, що ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ 2121 днз. ВС6651ЕР з причепом днз. ВС0528ХР при зміні напрямку руху, а саме повертаючи ліворуч, не зайняв відповідне крайнє положення, чим допустив зіткненням з автомобілем Opel Kadett д.н.з. 6438ХА під керуванням ОСОБА_4, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальної шкоди, чим порушив вимоги п. 10.4, 2.3 б) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 11.07.2017 р., у звязку з недоліками вищезазначеного протоколу, адміністративний матеріал відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_4, за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення повернуто до УПП у м. Харкові для дооформлення та усунення недоліків.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 27.09.2017 р. провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2 і ОСОБА_4 закрито, у звязку з закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Не погодившись із діями відповідача щодо складання протоколу, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що протокол про адміністративне правопорушення, та дії інспектора по його складанню не можуть бути самостійним предметом оскарження в адміністративній справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 255 Кодексу України про адміністративне правопорушення, складати протокол про адміністративне правопорушення мають право уповноважені на те посадові особи, представники громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Вичерпний перелік осіб, які мають право на складання протоколу про адміністративне правопорушення, регламентується.

Відповідно до ст. 221 Кодексом України про адміністративні правопорушення, судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 124 цього Кодексу.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем оскаржуються дії відповідача по складанню протоколу про адміністративне правопорушення, проте, оскарження цих дій є неналежним захистом прав позивача, так як складання протоколу за своєю юридичною природою не є тими діями суб'єкта владних повноважень, які породжують для позивача будь-які правові наслідки та не впливають на його права і обов'язки, оскільки є лише доказом по справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно правовим обґрунтуванням.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду Київського районного суду м. Харкова від 25.09.2017 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 25.09.2017р. по справі № 640/11498/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_5
Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст ухвали виготовлений 03.11.2017 р.