Справа № 804/3798/17
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2017 р. Справа № 804/3798/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у склад:
головуючого судді Врони О.В.
при секретарі Максименко Е.М
представника позивача ОСОБА_1
представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі до Дочірнього підприємства «Екотех» про стягнення заборгованості, -
Центральне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дочірнього підприємства «Екотех» про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були зайняті на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, за період березень-квітень 2017 року у сумі 5235,38 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок порушення вимог Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" № 400/97-ВР, Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо добровільної сплати єдиного внеску" від 04 квітня 2013 року №184 -VII, відповідач має заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій за списком №2.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позові. Додатково пояснив, що розрахунок, на підставі якого визначено заборгованість відповідачем не оскаржувався; інші справи, предметом спору в яких виступає заявлена до стягнення сума заборгованості за березень-квітень 2017 року, - відсутні.
Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, виклавши свої доводи письмово. В обґрунтування своєї позиції зазначали, що у звязку із знаходженням товариства на території проведення антитерористичної операції, відповідно до статті 4 Закону № 2464-VI, вважає, що у заявлений позивачем спірний період, підприємство відповідача було звільнено від виконання своїх обовязків, щодо сплати суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій.
Розглянувши матеріали справи, доводи позову, заперечень проти нього та письмових пояснень сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" № 400/97-ВР (із змінами і доповненнями від 28.04.2013 року) визначено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є, зокрема суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.
Пунктом 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
В силу частини 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списками №№1,2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні і корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. На підставі п. "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", якою визначені умови призначення пільгових пенсій за віком та перелік осіб, які мають право на такі пенсії, працівникам відповідача сплачувались пенсії за віком на пільгових умовах.
Підпунктом 6.1 п.6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року (надалі Інструкція) визначено, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до п.п.6.4 п.6 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Згідно п.п. 6.7 п. 6 Інструкції Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Відповідно розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за березень-квітень 2017 року, відповідачу належить сплатити суму фактичних витрат у розмірі 5235,38 грн.
Заборгованість в добровільному порядку відповідачем не сплачена.
Відповідно до статті 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, віршуються органами Пенсійного фонду та в судовому порядку.
Беручи до уваги те, що доказів оскарження розрахунків (їх скасування) та сплати заборгованості відповідачем до суду не надано, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були зайняті на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України за березень-квітень 2017 року у сумі 5235,38 грн.
В свою чергу, суд критично ставиться до заперечень відповідача, які полягали у тому, що на підставі п. 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування він звільнений від виконання обовязку щодо сплати сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій на період проведення антитерористичної операції.
Так, Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі Закон № 2464) визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.
П. 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 передбачено наступне.
Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.
Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.
Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.
Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.
Таким чином, в п. 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 йдеться про тимчасове (на період проведення антитерористичної операції) звільнення платників єдиного внеску, визначених ст. 4 Закону № 2464 і які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, від виконання їх обовязків, наведених у ч. 2 ст. 6 Закону № 2464.
Разом з тим, ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 визначено, що платник єдиного внеску зобов'язаний: 1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; 2) вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; 3) допускати посадових осіб органу доходів і зборів до проведення перевірки правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, а до проведення перевірки щодо достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, та для призначення пенсій - посадових осіб органів Пенсійного фонду за наявності направлення та/або наказу про перевірку та посвідчення осіб, надавати їм передбачені законодавством документи та пояснення з питань, що виникають у процесі перевірки; 4) подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю; 5) надавати безоплатно застрахованій особі та на вимогу членів сім'ї померлої застрахованої особи відомості про заробітну плату (дохід), суму сплаченого єдиного внеску та інші відомості про застраховану особу, що подаються до органу доходів і зборів; 6) пред'являти на вимогу застрахованої особи, на користь якої він сплачує єдиний внесок, повідомлення про взяття на облік як платника єдиного внеску та надавати інформацію про сплату єдиного внеску, в тому числі у письмовій формі; 7) перевіряти під час прийняття на роботу наявність у фізичної особи посвідчення застрахованої особи; 8) повідомляти у складі звітності про прийняття на роботу фізичної особи, відомості про яку відсутні в Державному реєстрі або яка не пред'явила на вимогу платника єдиного внеску посвідчення застрахованої особи, та подавати необхідні відомості і документи для взяття на облік зазначеної особи; 9) отримувати в територіальному органі Пенсійного фонду посвідчення застрахованої особи в порядку, встановленому Пенсійним фондом, та видавати їх застрахованим особам; 10) повідомляти у складі звітності про зміну відомостей, що вносяться до Державного реєстру, про застраховану особу, на користь якої він сплачує єдиний внесок, у десятиденний строк після надходження таких відомостей; 11) у випадках, передбачених цим Законом і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, стати на облік в органі доходів і зборів як платник єдиного внеску; 12) виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.
Системний аналіз положень п. 2 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 6 та п. 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 зумовлює висновок, що правові норми, які містяться у п. 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Такий висновок ґрунтується на тому, що в п. 9-4 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 йдеться про тимчасове звільнення платників єдиного внеску від виконання їх обовязків, наведених у ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, яка не визначає обовязків страхувальника щодо відшкодування сум фактичних витрат органів Пенсійного фонду України на виплату та доставку пільгових пенсій.
Спеціальне законодавство, яке регламентує відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, а саме Закони України № 1788, № 1058 та Інструкція № 21-1, не передбачає звільнення страхувальника від обовязку відшкодовувати фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій на період проведення антитерористичної операції. Цими законодавчими та підзаконними нормативно-правовими актами не визначені підстави та умови для такого звільнення, зокрема в залежності від перебування страхувальника на території населеного пункту, де проводилась антитерористична операція, його фінансового стану, наявності обставин непереборної сили, фактичного ведення господарської діяльності тощо.
Не передбачає такого звільнення і Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (далі Закон № 1669), а тому наявність у відповідача сертифікату (висновку) Торгово-промислової палати України не дає підстав вважати останнього звільненим від виконання його обовязку як страхувальника відшкодовувати органам Пенсійного фонду України фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій.
Оскільки судом встановлено, що позивач за заявлений до стягнення період березень-квітень 2017 року поніс витрати на виплату і доставку пільгових пенсій працівникам відповідача в розмірі 5235,38 грн. та враховуючи, що відповідачем не сплачені зазначені витрати, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись, ст.ст.158-163, ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі до Дочірнього підприємства «Екотех» про стягнення заборгованості задовольнити.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, встановленому ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 04 вересня 2017 року

Суддя ОСОБА_4