Справа № 812/1329/17
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 листопада 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1329/17

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Шембелян В.С.,

за участю секретаря судового засідання Олійник О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства Рубіжанський картонно-тарний комбінат до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування наказу № 1950 від 08.09.2017 про проведення документальної планової перевірки,-

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства Рубіжанський картонно-тарний комбінат до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування наказу № 1950 від 08.09.2017 про проведення документальної планової перевірки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідачем прийнято наказ № 1950 від 08.09.2017 згідно з яким Харківському управлінню Офісу великих платників податків ДФС доручено організувати проведення документальної планової перевірки ПАТ «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 30.06.2017. Вказаний наказ вважає протиправним та таким що підлягає скасуванню, оскільки відповідно до ст.3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок субєктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції. Зазначив, що Позивач зареєстрований та здійснює свою господарську діяльність на адміністративній території м. Рубіжне Луганської області, на території якого здійснювалась та здійснюється антитерористична операція, на нього, як на субєкта господарювання, що здійснює діяльність на території проведення АТО, поширюється заборона проведення планових та позапланових перевірок з боку органів Державної фіскальної служби України, яка є одним з органів, що здійснюють державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності.

Представник позивача просив оскаржуваний наказ визнати протиправним та скасувати.

Представник відповідача позов не визнав, на обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що мораторій на проведення перевірок визначений ст. 3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не розповсюджується на перевірки, що проводяться органами виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Крім того, просив звернути увагу, що оскільки перевірка розпочата, а здійснення перевірки є реалізацією відповідачем його компетенції, то наказ № 1905 від 08.09.2017 року про проведення документальної планової виїзної перевірки реалізований, вичерпав свою дію, отже, не може бути предметом оскарження ( а.с. 45-46). Тому, у задоволенні адміністративного позову просив відмовити.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в порядку ст. 41 КАС України на підставі заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив такі обставини справи.

Контролюючі органи в силу приписів підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з абзацом першим пункту 75.1 статті 75 Податкового Кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою, відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіку перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Пунктом 77.4 статті 74 Податкового кодексу України передбачено, що про проведення документальної планової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Цим же пунктом передбачено, що непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Отже, документальна планова виїзна перевірка платника податків проводиться виключно у випадку наявності принаймі однієї з підстав, визначених у статті 77 Податкового кодексу України, та за умови пред'явлення посадовими особами контролюючого органу направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Натомість недотримання контролюючим органом будь-якої з вказаних умов призначення та проведення перевірки зумовлює виникнення у платника податків права не допустити посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної перевірки.

08 вересня 2017 року Офісом великих платників податків ДФС прийнято наказ №1950, яким на підставі статті 77 Податкового кодексу України від 02.10.2010 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями призначено документальну планову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства Рубіжанський картонно-тарний комбінат з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 30.06.2017, тривалістю 30 робочих днів з 26.09.2017 ( а.с.47).

Копію оскаржуваного наказу від 08.09.2017 № 1950 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки» та повідомлення про проведення документальної виїзної планової перевірки від 11.09.2017 №28, були вручені особисто уповноваженій особі ПАТ Рубіжанський картонно-тарний комбінат 14.09.2017, до початку проведення перевірки, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.48).

Позивач звернувся з позовом до суду вже після початку перевірки, а саме 27 вересня 2017 року, як вбачається з позову та додатків до нього акту про засвідчення факту відмови у допуску до перевірки відповідно до вимог пункту 81.2 статті 81 Податкового кодексу України не складалося.

Позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 11.10.2017 року, якою в нього витребувано інформацію про допуск до перевірки з документальним підтвердженням цього факту. Однак, зміст позовної заяви та заперечень відповідача свідчать про те, що сам факт реалізації даного наказу шляхом допуску контролюючого органу позивачем до перевірки визнається сторонами, тому не підлягає доказуванню відповідно до вимог ч.3 ст.71 КАС України. Отже, оспорюваний наказ на проведення перевірки, станом на час розгляду справи, є реалізованим (виконаним).

У цьому контексті суд зазначає, що згідно з викладеною у постанові від 24.12.2010 у справі №21-25а10 правовою позицією Верховного Суду України, платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковим органом. Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе.

З урахуванням викладеного, вимоги платника податків про визнання протиправним та скасування наказу на проведення перевірки можуть бути задоволені лише у тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки. В іншому разі позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідний наказ вичерпав свою дію у звязку з його реалізацією, а його скасування не буде мати наслідком відновлення порушених прав платника податків.

Беручи до уваги, що Позивач не скористався наданим йому правом не допустити посадову особу контролюючого органу до перевірки та враховуючи, що оскаржуваний наказ вичерпав свою дію у звязку з його виконанням, вимоги Позивача задоволенню не підлягають.

Суд зазначає, що наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права особи.

У випадку, коли права особи порушені фактом проведення незаконної перевірки за наслідками якої контролюючий орган прийняв рішення, яким визначив платнику податків суму податкового зобовязання, скасування наказу на проведення перевірки (визнання протиправними дій щодо проведення перевірки тощо), не матиме правових наслідків у вигляді захисту прав такого платника податків, адже таке право підлягає захисту шляхом пред'явлення позову про скасування рішення контролюючого органу, прийнятого за результатами такої перевірки.

Тому доводи позивача про незаконність призначення перевірки не розглядаються судом в цьому провадженні, оскільки він має право включити їх до позовної заяви щодо оскарження рішення контролюючого органу за результатами такої перевірки.

За таких обставин, керуючись правовою позицією Верховного Суду України, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки рішення суду ухвалене на користь субєкта владних повноважень, відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави для присудження здійснених позивачем витрат зі сплати судового збору на його користь. Відповідачем вимог про розподіл судових витрат не заявлено, доказів на підтвердження факту здійснення таких витрат не заявлено.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 86, 94, 159-163, 167, 254Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства Рубіжанський картонно-тарний комбінат до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування наказу № 1950 від 08.09.2017 про проведення документальної планової перевірки - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 06 листопада 2017 року.

Суддя ОСОБА_1