Справа № 812/977/17
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 листопада 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/977/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

судді: Пляшкової К.О.,

за участі

секретаря судового засідання: Занічковської П.Є.,

представників позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 1 від 05.01.2017),

ОСОБА_2 (довіреність № 11 від 17.07.2017),

представника відповідача: ОСОБА_3 (довіреність від 15.03.2017 № 291/9/12-32-10-00-17),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сватівська олія» до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та часткове скасування податкового повідомлення рішення від 22.06.2017 № НОМЕР_1,

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сватівська олія» (далі ТОВ «Сватівська олія», позивач) до Головного управління ДФС у Луганській області (далі відповідач, ГУ ДФС у Луганській області) про визнання протиправним та часткове скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Луганській області від 22.06.2017 № НОМЕР_1 щодо збільшення податкового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів у звязку із порушенням ТОВ «Сватівська олія» п. 188.1 ст. 188, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України в сумі 326773,75 грн, у тому числі 261419,00 грн податкове зобовязання з податку на додану вартість і 65354,75 грн штрафні санкції.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач частково не згоден з податковим повідомленням-рішенням, оскільки у період з лютого по серпень 2015 року та в грудні 2015 року послуги зернового складу із зберігання ТОВ «Сватівська олія» не надавались, відповідно база оподаткування ПДВ в цей період відсутня, що, у свою чергу, свідчить про безпідставність донарахування ПДВ за вказані періоди.

Про відсутність бази оподаткування ПДВ у вказаному періоді свідчить відсутність будь-якого доходу, що встановлено відповідачем під час перевірки та відображено в акті перевірки.

Наявність на позабалансовому рахунку ТОВ «Сватівська олія» 296115,00 кг соняшника, власником якого є ТОВ «Агрекс», не свідчить про надання позивачем послуг зберігання зернового складу у спірному періоді, оскільки це зерно є нестачею, за яку за наслідками проведення досудового розслідування позивачу необхідно буде прийняти рішення про відшкодування шкоди ТОВ «Агрекс». Відповідно до п. 6 висновку судово-економічної експертизи № 1207, складеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_4 по матеріалах кримінального провадження № 0000411, нестача соняшника 3 класу станом на 05.06.2014 у ТОВ «Сватівська олія» Зерновий склад, що була встановлена в акті зачистки від 05.06.2014 № 3 як невиправдана в кількості 296115,00 кг, документально підтверджується. Оскільки досудове розслідування триває, винні у крадіжці особи не встановлені, позивач не може відшкодувати вартість нестачі соняшника його власнику ТОВ «Агрекс».

Позивач зазначає, що погашення складських квитанцій протягом 2015 року, що підтверджено листом ДП «Держреєстри України» від 31.10.2016 № 380, не свідчить про надання позивачем послуг зберігання зерна ТОВ «Агрекс», оскільки таке погашення обумовлено певною процедурою, яка тривала після фактичного завершення надання послуг зі зберігання, вимогами Положення про обіг складських документів на зерно, затвердженого наказом Мінагрополітики України від 27.06.2003 № 198, та наявністю нестачі за договором складського зберігання зерна від 28.08.2014 № 33.

Позивач вважає, що належними доказами надання послуг є договори про надання послуг, акти здавання-приймання послуг, акти зачистки. Робити висновок про обсяг надання послуг на підставі лише складських свідоцтв без врахування зазначених позивачем документів не можливо, оскільки такий висновок є хибним.

За наслідками проведеної перевірки позивач згоден з порушенням ним п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України в частині заниження ТОВ «Сватівська олія» протягом 2015 року обсягу оподатковуваних операцій за 2015 рік в сумі 426620,00 грн у звязку з різницею між виробничою собівартістю та договірною вартістю з надання послуг зернового складу та порушенням п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України - при оприбуткуванні на баланс виробничої собівартості власновиготовленого товару/послуги не складено податкові накладні з типом причини «17 складена на суму перевищення собівартості самостійно виготовлених товарів/послуг над фактичною ціною їх постачання», в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 85324,00 грн, у тому числі по періодах: січень 2015 року на суму ПДВ 10626,00 грн, вересень 2015 року на суму ПДВ 27104,00 грн, жовтень 2015 року на суму ПДВ 19944,00 грн, листопад 2015 року на суму ПДВ 27650,00 грн. Вищенаведені порушення за розрахунками ТОВ «Сватівська олія» привели до заниження ПДВ за квітень 2015 року на суму 3722,00 грн. Сума штрафних санкцій за таке порушення становить 930,50 грн, а всього сума донарахування 4652,50 грн.

На підставі вищевикладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Повідомили суду, що під час зведення даних, задекларованих платником податків та встановлених у ході проведення перевірки сум податкових зобовязань, податкового кредиту, податку на додану вартість за період з 01.01.2015 по 30.06.2016, зясовано, що порушення, зазначені в акті перевірки, які визнаються позивачем, призвели до заниження ПДВ у квітні 2015 року на суму 10626,00 грн та у травні 2016 року на 44075,00 грн, а всього 54701,00 грн.

Представники відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог, про що надали письмові заперечення проти позову (т. 2 арк. спр. 20-22), в яких зазначили, що перевіркою повноти нарахування ПДВ за період з 01.01.2015 по 30.06.2016 встановлено його заниження всього на суму 265141,00 грн, у тому числі: за березень 2015 року на суму 52589,00 грн, за квітень 2015 року на суму 32501,00 грн, за грудень 2015 року на суму 65157,00 грн, за червень 2016 року на суму 114894,00 грн, в результаті допущених порушень податкового законодавства, що відображені в п. п. 3.3.1, 3.3.2 розділу 3 акта перевірки. Так, відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України собівартість товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг.

Перевіркою встановлено, що станом на 01.01.2016 згідно з балансом зерна у зерносховищі за договором від 28.08.2014 № 33, укладеним з ТОВ «Агрекс», у позивача обліковується на відповідальному зберіганні соняшник 3 класу у кількості 296115 кг врожаю 2013 року. Протягом 2015 року позивач надавав послуги зернового складу по прийманню, зберіганню, відвантаженню шроту, а також послуги по зберіганню, сушінню соняшника ТОВ «Агрекс». Відповідно до даних бухгалтерського обліку «Дохід від реалізації послуг зернового складу» у 2015 році обліковується на рахунку 706 та складає всього 230194,64 грн, «Витрати на утримання зернового складу» у 2015 році обліковуються на рахунку 917 та складають всього 1674121,72 грн. Відповідно, перевищення витрат над доходом протягом 2015 року складає 1482292,86 грн. ТОВ «Сватівська олія» занижено обсяг оподатковуваних операцій за 2015 рік в сумі 1482293,00 грн у звязку з різницею між виробничою собівартістю та договірною вартістю з надання послуг зернового складу, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 296458,00 грн.

Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2015 по 30.06.2016 встановлено його заниження всього на суму 265141,00 грн, у тому числі: за березень 2015 року на суму 52589,00 грн, за квітень 2015 року на суму 32501,00 грн, за грудень 2015 року на суму 65157,00 грн, за червень 2016 року на суму 114894,00 грн.

У судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях проти позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

Згідно з даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Сватівська олія», ідентифікаційний код юридичної особи 25368994, зареєстровано як юридичну особу, види діяльності, зокрема 52.10 Складське господарство, перебуває на обліку в ОСОБА_5 обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Луганській області (далі Сватівська ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області) (т. 1 арк. спр. 133-144).

ОСОБА_5 ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області на підставі п. п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Сватівська олія» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.06.2016 у звязку з розпочатою процедурою реорганізації платника податків шляхом приєднання до ТОВ «Агрекс», ідентифікаційний код юридичної особи 25602906, за результатами якої складено акт від 14.09.2016 № 1/14/25368994 (т. 2 арк. спр. 40-181).

Не погоджуючись з висновками акта перевірки від 14.09.2016 № 1/14/25368994, відповідно до п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України ТОВ «Сватівська олія» звернулося до ОСОБА_5 ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області із запереченнями від 21.09.2016 № 729.

ГУ ДФС у Луганській області у період з 10.05.2017 по 29.05.2017 проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Сватівська олія» з обставин, визначених у запереченнях від 21.09.2016 № 729 до акта документальної позапланової виїзної перевірки від 14.09.2016 № 1/14/25368994 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 30.06.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.06.2016, за результатами якої складено акт від 06.06.2017 № 157/12-32-14-01-15/25368994 (т. 1 арк. спр. 17-112).

Згідно з пунктом 2 висновків акта перевірки перевіркою встановлено порушення ТОВ «Сватівська олія» п. 188.1 ст. 188, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 265141,00 грн, у тому числі: за березень 2015 року на суму 52589,00 грн, за квітень 2015 року на суму 32501,00 грн, за грудень 2015 року на суму 65157,00 грн, за червень 2016 року на суму 114894,00 грн (т. 1 арк. спр. 110).

Обставини, з яких виходив відповідач встановлюючи зазначені порушення, наведені у пункті 3.3.1 розділу 3.3 акта від 06.06.2017 № 157/12-32-14-01-15/25368994 (т. 1 арк. спр. 44-56).

Вивченням зазначеного пункту акта перевірки встановлено, що попередньою документальною позаплановою перевіркою встановлено, що на час проведення перевірки на позабалансовому рахунку ТОВ «Сватівська олія» № 027 «Продукція на зберіганні» обліковуються 296115,00 кг соняшника, власником якого значиться ТОВ «Агрекс».

Відповідно до Порядку ведення основного реєстру складських документів на зерно та зерна, прийнятого на зберігання, та реєстру зернового складу ТОВ «Сватівська олія» на зберіганні значиться соняшник ТОВ «Агрекс» у кількості 296115,00 кг.

Крім того, листом від 31.10.2016 № 380 ДП «Держреєстри України» надано інформацію ГУ ДФС України у Луганській області стосовно складських документів на зерно, виданих зерновим складом ТОВ «Сватівська олія», відповідно до якої протягом 2015 року здійснювалося погашення складських квитанцій у основному реєстрі складських документів на зерно, виписаних ТОВ «Сватівська олія» на адресу ТОВ «Агрекс», що підтверджує надання ТОВ «Сватівська олія» послуг зі зберігання зерна ТОВ «Агрекс».

У звязку з зазначеним та враховуючи матеріали, зазначені у п. 3.1.1 акта перевірки, встановлено, що станом на 01.01.2016 згідно балансу зерна у зерносховищі згідно договору від 28.08.2014 № 33 з ТОВ «Агрекс» обліковується на відповідальному зберіганні соняшник 3 класу у кількості 296115,00 кг врожаю 2013 року. Протягом 2015 року ТОВ «Сватівська олія» надавало послуги зернового складу по прийманню, зберіганню, відвантаженню шроту, а також послуги по зберіганню, сушінню соняшника (не класне) ТОВ «Агрекс». Відповідно до даних бухгалтерського обліку «Дохід від реалізації послуг зернового складу» у 2015 році обліковується на рахунку 706, «Витрати на утримання зернового складу» у 2015 році обліковується на рахунку 917.

Таким чином на порушення п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України ТОВ «Сватівська олія» протягом 2015 року занижено обсяг оподатковуваних операцій за 2015 рік в сумі 1482293,00 грн у звязку з різницею між виробничою собівартістю та договірною вартістю з надання послуг зернового складу та на порушення п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України при оприбуткуванні на баланс виробничої собівартості власновиготовленого товару/послуги не складено податкові накладні з типом причини «17 складена на суму перевищення собівартості самостійно виготовлених товарів/послуг над фактичною ціною їх постачання», в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 296458,00 грн, у тому числі по періодам: січень 2015 року на суму ПДВ 10626,00 грн, лютий 2015 року 25132,00 грн, березень 2015 року 27457,00 грн, квітень 2015 року 21874,00 грн, травень 2015 року 20017,00 грн, червень 2015 року 22792,00 грн, липень 2015 року 30024,00 грн, серпень 2015 року 30470,00 грн, вересень 2015 року 27104,00 грн, жовтень 2015 року -19944,00 грн, листопад 2015 року 27650,00 грн, грудень 2015 року 33368,00 грн.

Також у пункті 3.3.2 розділу 3.3 акта від 06.06.2017 № 157/12-32-14-01-15/25368994 (т. 1 арк. спр. 66а) зазначено, що при здійсненні перевірки встановлено, що за рахунок арифметичної помилки при перенесенні р. 24 Уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень 2015 року (вх. від 20.07.2015 № НОМЕР_2) було перенесено до складу податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2015 року (вх. від 20.07.2015 № НОМЕР_3) до р. 20.1 не виправлену суму 440224,00 грн, що вплинуло на завищення суми відємного значення у подальших періодах, що підлягають перевірці.

Порушення п. 198.6 ст. 198 ПК України, встановлені актом ОСОБА_5 ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області від 14.09.2016 № 1/14/25368994 у частині завищення податкового кредиту у червні 2015 року на суму ПДВ 697,00 грн, у липні 2015 року на суму ПДВ 450,00 грн, ТОВ «Сватівська олія» не заперечуються.

ГУ ДФС у Луганській області на підставі акта перевірки від 06.06.2017 № 157/12-32-14-01-15/25368994 за порушення п. 188.1 ст. 188, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України збільшило ТОВ «Сватівська олія» суму грошового зобовязання за платежем Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 331426,25 грн, у тому числі: за податковими зобовязаннями на 265141,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на 66285,25 грн (т. 1 арк. спр. 131).

Згідно з розрахунком штрафних санкцій до акта перевірки від 06.06.2017 № 157/12-32-14-01-15/25368994 розмір штрафної санкції розраховувався, виходячи з 25 % суми визначеного податкового зобовязання (т. 1 арк. спр. 132).

Судом встановлено, що позивач частково погодився з порушеннями, встановленими перевіркою, а саме з порушеннями п. 188.1 ст. 188, п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України у січні 2015 року на суму ПДВ 10626,00 грн, вересні 2015 року 27104,00 грн, жовтні 2015 року -19944,00 грн, листопаді 2015 року 27650,00 грн, а також порушенням п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України у частині завищення податкового кредиту у червні 2015 року на суму ПДВ 697,00 грн, у липні 2015 року на суму ПДВ 450,00 грн.

Позивач наполягає, що у лютому серпні 2015 року та грудні 2015 року він не здійснював діяльність по зберіганню зернової продукції, не отримував дохід. Відповідно у цьому періоді відсутня база оподаткування податком на додану вартість. Також, внаслідок нездійснення оподатковуваної діяльності, ТОВ «Сватівська олія» у зазначеному періоді не мало правових підстав для складання податкових накладних на суму перевищення собівартості самостійно виготовлених товарів над фактичною ціною їх постачання.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених позовних вимог та оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача, суд виходить з такого.

Відповідно до підпункту «б» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (тут і надалі положення Податкового кодексу України наводяться в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) обєктом оподаткування є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:

товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;

газу, який постачається для потреб населення.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Собівартість товарів/послуг визначено у Положенні (стандарті) бухгалтерського обліку (далі ПБО) 16 «Витрати», затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248.

Відповідно до пункту 11 ПБО-16 «Витрати» собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

За приписами статті 201 Податкового кодексу України:

- платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (пункт 201.1);

- форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункт 201.2);

- податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця (пункт 201.4).

Відповідно до вимог пункту 20 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.09.2014 № 957 (у редакції чинній на момент виникнення спірних відносин), у разі якщо база оподаткування визначається виходячи із ціни придбання товарів/послуг, собівартості самостійно виготовлених товарів/послуг або балансової (залишкової) вартості необоротних активів, а при здійсненні контрольованих операцій - виходячи із звичайних цін, і перевищує суму постачання таких товарів/послуг, необоротних активів, визначену виходячи з їх договірної вартості, тобто ціна придбання / собівартість / балансова (залишкова) вартість/ звичайна ціна перевищує фактичну ціну (договірну вартість) постачання, постачальник (продавець) складає дві податкові накладні: одну - на суму, розраховану виходячи з фактичної ціни постачання, іншу - на суму, розраховану виходячи з перевищення ціни придбання / собівартості / балансової (залишкової) вартості/ звичайної ціни над фактичною ціною. У податковій накладній, яка складена на суму такого перевищення, робиться позначка відповідно до пункту 9 цього Порядку (01 - Складена на суму перевищення звичайної ціни над фактичною (у разі здійснення контрольованих операцій); 15 - Складена на суму перевищення ціни придбання товарів/послуг над фактичною ціною їх постачання; 16 - Складена на суму перевищення балансової (залишкової) вартості необоротних активів над фактичною ціною їх постачання; 17 - складена на суму перевищення собівартості самостійно виготовлених товарів/послуг над фактичною ціною їх постачання). Така податкова накладна отримувачу (покупцю) не надається. При цьому у рядках такої податкової накладної, відведених для заповнення даних покупця, постачальник (продавець) зазначає власні дані.

Матеріалами справи підтверджено, що протягом 2015 року ТОВ «Сватівська олія» надавалися послуги зернового складу.

Так, 28 серпня 2014 року між ТОВ «Сватівська олія» та ТОВ «Агрекс» укладено договір складського зберігання зерна № 33, пунктом 1.1 якого передбачено, що ТОВ «Агрекс» поставляє та передає на відповідальне зберігання зернові та олійні культури (далі зерно), а ТОВ «Сватівська олія» приймає зерна, забезпечує їх підробіток, сушку, зберігання, відпуск та навантаження в транспортні засоби на умовах цього договору (т. 1 арк. спр. 223-225).

За даними акта зачистки від 29.01.2015 № 1: на зерновий склад товар надходив з 18.09.2014 по 17.11.2014 у загальній кількості 5811280 кг; відвантаження товару відбувалося у період з 08.12.2014 по 28.01.2015, у загальній кількості 5644766 кг; нестача, що виправдовувалася за рахунок поліпшення якості та вологості, - 143227,00 кг; невиправдана нестача товару 23287 кг (т. 1 арк. спр. 226-231).

Також 29.01.2015 складено акт-розрахунок № 1 (т. 1 арк. спр. 232-233).

Факт надання послуг за договором від 28.08.2014 № 33 оформлено актами здавання-приймання послуг від 30.09.2014 № 1, від 31.10.2014 № 2, від 30.11.2014 № 3, від 31.12.2014 № 4, від 29.01.2015 № 5 (т. 1 арк. спр. 234-238).

Дохід від реалізації послуг склав 104771,66 грн, що відображено у оборотах по рахунку 706 «Доходи від реалізації послуг» за січень 2015 року, про що зазначено в акті перевірки.

Факт нестачі зерна підтверджено: претензією ТОВ «Агрекс» від 17.03.2015 № 1-85 на нестачу зерна у кількості 23287 кг на суму 176981,20 грн; відповіддю ТОВ «Сватівська олія» про визнання претензії; платіжними дорученнями від 29.05.2015 № 771, від 02.06.2015 № 787, від 10.06.2015 № 837, від 25.06.2015 № 961, якими погашено вартість нестачі зерна (т. 5 арк. спр. 159-164).

За даними акта перевірки витрати зернового складу ТОВ «Сватівська олія» за січень 2015 року склали 140441,05 грн, перевищення витрат над доходом 53131,35 грн, сума ПДВ 10626,27 грн (т. 1 арк. спр. 55).

Податкова накладна на суму перевищення витрат над доходом позивачем не складалась.

Між ТОВ «Сватівська олія» та ТОВ «Агрекс» 31.08.2015 укладено договір складського зберігання № 42/2, пунктом 1.1 якого передбачено, що ТОВ «Агрекс» поставляє та передає на відповідальне зберігання соняшник, а ТОВ «Сватівська олія» приймає соняшник, забезпечує його підробіток, сушку, зберігання, відпуск та навантаження в транспортні засоби на умовах цього договору (т. 1 арк. спр. 239-241).

За даними акта зачистки від 02.10.2015 № 1: на зерновий склад товар надходив з 22.09.2015 по 22.09.2015 у загальній кількості 83000 кг; відвантаження товару відбувалося у період з 24.09.2015 по 01.10.2015, у загальній кількості 82133 кг; нестача 711 кг, яка виправдовується межами допустимих розбіжностей досліджень за якістю (т. 1 арк. спр. 242-246).

Також 02.10.2015 складено акт-розрахунок № 2 (т. 1 арк. спр. 247-248).

Факт надання послуг за договором від 31.08.2015 № 42/2 оформлено актами здавання-приймання послуг від 30.09.2015 № 1, від 03.10.2015 № 2 (т. 1 арк. спр. 249-250).

Дохід від реалізації послуг склав 20097,46 грн, що відображено у оборотах по рахунку 706 «Доходи від реалізації послуг» за вересень 2015 року, а сума за актом здавання-приймання послуг від 03.10.2015 № 2 98,99 грн, увійшла до складу оборотів по рахунку 706 «Доходи від реалізації послуг» за жовтень 2015 року. Зазначені обставини також відображено в акті перевірки.

За даними акта перевірки витрати зернового складу ТОВ «Сватівська олія» за вересень 2015 року склали 152266,08 грн, перевищення витрат над доходом 135518,20 грн, сума ПДВ 27103,64 грн (т. 1 арк. спр. 55).

Податкова накладна на суму перевищення витрат над доходом позивачем не складалась.

Між ТОВ «Сватівська олія» та ТОВ «Агрекс» 05.10.2015 укладено договір складського зберігання № 60, пунктом 1.1 якого передбачено, що ТОВ «Агрекс» поставляє та передає на відповідальне зберігання шрот соняшниковий, а ТОВ «Сватівська олія» приймає шрот соняшниковий, забезпечує його зберігання, відпуск та навантаження в транспортні засоби на умовах цього договору (т. 1 арк. спр. 251-252).

За даними акта зачистки від 30.11.2015 № 2: на зерновий склад товар надходив з 08.10.2015 по 23.11.2015 у загальній кількості 626530 кг; відвантаження товару відбувалося у період з 20.10.2015 по 26.11.2015 у загальній кількості 622400 кг; нестача 4130 кг, виправдовується за рахунок поліпшення якості по вологості та нормою убутку при зберіганні (т. 1 арк. спр. 253).

Також 30.11.2015 складено акт-розрахунок № 3 (т. 1 арк. спр. 256).

Факт надання послуг за договором від 05.10.2015 № 60 оформлено актами здавання-приймання послуг від 31.10.2015 № 3, від 30.11.2015 № 4 (т. 1 арк. спр. 254-255).

Дохід від реалізації послуг склав 105226,55 грн, що відображено у оборотах по рахунку 706 «Доходи від реалізації послуг» за жовтень 2015 року у сумі 62417,52 грн (сума послуг за актом здавання-приймання послуг від 31.10.2015 № 3 62318,53 разом з сумою за актом здавання-приймання послуг від 03.10.2015 № 2 98,99 грн). Зазначені обставини також відображено в акті перевірки.

За даними акта перевірки витрати зернового складу ТОВ «Сватівська олія» за жовтень 2015 року склали 151736,14 грн, перевищення витрат над доходом 99721,54 грн, сума ПДВ 19944,31 грн (т. 1 арк. спр. 55).

Податкова накладна на суму перевищення витрат над доходом позивачем не складалась.

Сума послуг за актом здавання-приймання послуг від 30.11.2015 № 4 42908,02 грн, відображена у оборотах по рахунку 706 «Доходи від реалізації послуг» за листопад 2015 року. Зазначені обставини також відображено в акті перевірки.

За даними акта перевірки витрати зернового складу ТОВ «Сватівська олія» за листопад 2015 року склали 174007,48 грн, перевищення витрат над доходом 138250,80 грн, сума ПДВ 27650,16 грн (т. 1 арк. спр. 55).

Податкова накладна на суму перевищення витрат над доходом позивачем не складалась.

Всі зазначені вище обставини сторонами не оспорюються.

Судом встановлено, що будь-яких інших послуг зернового складу ТОВ «Сватівська олія» протягом 2015 року не надавала.

Відповідно, з огляду на вищеописані матеріали справи, суд погоджується з твердженнями позивача, що оподатковувані операції з надання послуг зернового складу надавалися ТОВ «Сватівська олія» тільки у січні, вересні, жовтні та листопаді 2015 року.

Відповідно, з огляду на приписи пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, судом встановлено, що база оподаткування податком на додану вартість була тільки у січні, вересні, жовтні та листопаді 2015 року. Відповідно, й обовязок позивача по складанню двох податкових накладних, одна з яких на суму перевищення собівартості самостійно виготовлених товарів/послуг над фактичною ціною їх постачання, був тільки у цьому періоді.

Твердження представників відповідача на те, що ТОВ «Сватівська олія» надавала послуги зернового складу протягом всього 2015 року (здійснювала оподатковувані операції), що підтверджено погашенням складських квитанцій протягом всього 2015 року, що підтверджено інформацією, наданою ДП «Держреєстри України» листом від 31.10.2016 № 380 (т. 4 арк. спр. 94-107), та тим, що на позабалансовому рахунку ТОВ «Сватівська олія» № 027 «Продукція на зберіганні» обліковується 296115 кг соняшника, власником якого значиться ТОВ «Агрекс», суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «Сватівська олія» та ТОВ «Агрекс» 01.10.2012 укладено договір складського зберігання зерна № 67, пунктом 1.1 якого передбачено, що ТОВ «Агрекс» поставляє та передає на відповідальне зберігання зернові та олійні культури (далі зерно), а ТОВ «Сватівська олія» приймає зерно, забезпечує його підробіток, сушку, зберігання, відпуск та навантаження в транспортні засоби на умовах цього договору (т. 1 арк. спр. 167-169).

Між ТОВ «Сватівська олія» та ТОВ «Лотуре-Агро» 21.06.2013 укладено договір складського зберігання зерна № 44, пунктом 1.1 якого передбачено, що ТОВ «Лотуре-Агро» поставляє та передає на відповідальне зберігання зернові та олійні культури (далі зерно), а ТОВ «Сватівська олія» приймає зерно, забезпечує його підробіток, сушку, зберігання, відпуск та навантаження в транспортні засоби на умовах цього договору (т. 1 арк. спр. 221-222).

У подальшому ТОВ «Лотуре-Агро» реалізував та переписав свій соняшник на ТОВ «Агрекс».

Надання послуг за цим договорами оформлено актами здавання-приймання послуг від 31.10.2013 № 8, від 30.11.2013 № 12, від 31.12.2013 № 17, від 31.01.2014 № 23, від 28.02.2014 № 25, від 31.03.2014 № 27, від 30.04.2014 № 30, від 31.05.2014 № 31, від 05.06.2014 № 32 (т. 1 арк. спр. 170-178).

За даними акта зачистки від 05.06.2014 № 3: на зерновий склад товар надходив з 28.08.2013 по 18.12.2013 у загальній кількості 11230740 кг; відвантаження товару відбувалося у період з 20.01.2014 по 04.06.2014 у загальній кількості 10430210 кг; різниця між надходженням і видатком 800530 кг, нестача яка виправдовується 504415 кг, нестача, яка залишається невиправданою 296115 кг (т. 1 арк. спр. 179-184).

ТОВ «Сватівська олія» направило акт зачистки на затвердження до начальника Держсільгоспінспекції у Луганській області.

Після звернення з листом від 19.11.2014 № 805 ТОВ «Сватівська олія» отримала лист Держсільгоспінспекції у Луганській області від 03.12.2014 № 02-20/3252, додатком до якого був акт зачистки від 05.06.2014 № 3. У листі повідомлено, що з 28.11.2014 до п. 1.39 та 1.40 Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зерно приймальних підприємствах, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики України від 13.10.2008 № 661, внесені зміни, відповідно до яких акт зачистки начальником Держсільгоспінспекції не затверджується, а затверджується керівником підприємства (т. 1 арк. спр. 185).

Після чого керівником ТОВ «Сватівська олія» затверджено акт зачистки від 05.06.2014 № 3.

Також, позивачем подано заяву до Сватівського РВ ГУМВС України у Луганській області про злочин за фактом нестачі насіння соняшнику врожаю 2013 року, виявленого під час проведення зачищення зернового складу ТОВ «Сватівська олія».

ОСОБА_5 відділу поліції ГУНП в Луганській області від 10.05.2017 № 7788/111/42-17 підтверджено, що до ЄРДР 12.06.2014 за № 0000411 внесений запис про злочин за заявою позивача. Досудове розслідування триває (т. 1 арк. спр. 198).

Факт нестачі соняшника за договором від 01.10.2012 № 67 також підтверджено висновком судово-економічної експертизи від 25.01.2016 № 12067, проведеної за матеріалами кримінального провадження № 0000411, відповідно до якого нестача насіння соняшника станом на 05.06.2014 в ТОВ «Сватівська олія», що була встановлена в акті зачистки від 05.06.2014 № 3 як невиправдана в кількості 296115,00 кг, документально підтверджується (т. 1 арк. спр. 186-197).

З огляду на вищевикладене, з урахуванням того, що нестача соняшника в кількості 296115,00 кг за договором від 01.10.2012 № 67 документально підтверджена, суд дійшов висновку, що облік на позабалансовому рахунку ТОВ «Сватівська олія» № 027 «Продукція на зберіганні» 296115,00 кг соняшника жодним чином не свідчить, що позивач продовжує надавати ТОВ «Агрекс» послуги за цим договором, тобто здійснювати оподатковувані операції.

Суд вважає, що неможливо надавати послуги зернового складу за відсутності обєкта зберігання.

Що стосується посилань представників відповідача про погашення складських квитанцій протягом всього 2015 року, суд зазначає таке.

Дослідженням інформації про видані СДЗ зерновим складом ТОВ «Сватівська олія» за період з 01.01.2013 по 30.09.2016, наданої ДП «Держреєстри України», встановлено, що протягом 2015 року ТОВ «Сватівська олія» здійснювало погашення складських квитанцій, виписаних позивачем на адресу ТОВ «Агрекс» (т. 4 арк. спр. 94-107).

Державну політику щодо розвитку ринку зерна як пріоритетного сектора економіки агропромислового комплексу України визначає Закон України від 04.07.2002 № 37-IV «Про зерно та ринок зерна в Україні» (далі Закон № 37-IV). Закон спрямований на створення правових, економічних та організаційних умов конкурентоспроможного виробництва і формування ринку зерна для забезпечення внутрішніх потреб держави у продовольчому, насіннєвому та фуражному зерні, нарощування його експортного потенціалу.

Відповідно до статті 1 Закону № 37-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

зберігання зерна - комплекс заходів, які включають приймання, доробку, зберігання та відвантаження зерна (пункт 10);

зерновий склад - субєкт підприємництва, що є власником зерносховища і надає фізичним та юридичним особам послуги із зберігання зерна з видачею складських документів на зерно та в передбаченому законом порядку отримав право на здійснення такої діяльності шляхом участі в Гарантійному фонді виконання зобовязань за складськими документами на зерно (пункт 15);

реєстр складських документів на зерно - система обліку інформації про видані зерновими складами складські документи на зерно та володільців таких документів (пункт 22);

складські документи на зерно - товаророзпорядчі документи, що видаються зерновим складом власнику зерна як підтвердження прийняття зерна на зберігання та посвідчення наявності зерна і зобов'язання зернового складу повернути його володільцеві такого документа (пункт 24).

За приписами статті 37 Закону № 37-IV зерновий склад на підтвердження прийняття зерна видає один із таких документів: подвійне складське свідоцтво; просте складське свідоцтво; складську квитанцію.

Складський документ на зерно виписується після передачі зерна на зберігання не пізніше наступного робочого дня.

Після заповнення обов'язкових реквізитів простого або подвійного складського свідоцтва на зерно, реєстрації їх у реєстрі з присвоєнням порядкового номера заповнений бланк простого або подвійного складського свідоцтва на зерно передається особі, яка здала зерно на зберігання.

Зерновий склад зобов'язаний виписувати окремо складські документи на зерно для партій зерна, що належать різним товарним класам, відповідно до державних стандартів.

Форма бланків складських документів на зерно, порядок їх випуску, передачі, продажу зерновим складам встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 43 Закону № 37-IV якщо зерновий склад приймає зерно на зберігання без видачі простого або подвійного складського свідоцтва, то для підтвердження прийняття зерна на зберігання він повинен видати складську квитанцію. Істотні дані складської квитанції встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1.1 Положення про обіг складських документів на зерно, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 27.06.2003 № 198 (далі Положення), визначено, що складськими документами на зерно є складська квитанція, просте та подвійне складські свідоцтва (далі - складські документи).

Бланки складських документів на зерно є бланками документів суворої звітності. Їх виготовлення, отримання, доставка, облік, зберігання, видача, списання проводяться згідно з чинним законодавством (пункт 1.3 Положення).

Облік надходження, використання бланків складських документів здійснюються державним підприємством «Держреєстри України» (надалі - ДП «Держреєстри України») в електронному вигляді в Реєстрі складських документів на зерно. Другі примірники виданих зерновим складом складських документів на зерно та невикористані бланки складських документів на зерно зберігаються на зерновому складі. Внесення до Реєстру складських документів на зерно інформації про використання бланків складських документів здійснюється відповідно до вимог та порядку, які визначаються Кабінетом Міністрів України у відповідності до положень статті 45 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» (пункт 1.5 Положення).

Відповідно до пункту 1.11 Положення складська квитанція на зерно виписується складом одночасно з прийняттям зерна на зберігання, а складські свідоцтва - не пізніше наступного робочого дня після прийняття зерна на зберігання.

Згідно з пунктом 11.3 Положення видача зерна проводиться складом в обмін на один з таких документів:

оригінал складської квитанції на зерно;

оригінал простого або нерозділеного подвійного складського свідоцтва на зерно;

одночасно представлені оригінали розділених частин подвійного складського свідоцтва;

складське свідоцтво (частина А) подвійного складського свідоцтва і оригінал документа про сплату всієї суми кредиту і відсотків за ним, отриманого за заставним свідоцтвом (частина Б).

При видачі лише частини зерна зерновий склад повинен видати власнику зерна новий складський документ на те зерно, що залишається на складі, в обмін на оригінал раніше виданого складського документа на зерно (пункт 11.9 Положення).

Після видачі зерна і за відсутності претензій з боку його отримувача зерновий склад погашає повернуті складські документи на зерно і зберігає ці документи разом з усіма супровідними документами протягом трьох років (пункт 11.13 Положення).

Видані партії зерна виключаються з Реєстру зерна зернового складу, а погашені складські документи на зерно виключаються з Реєстру складських документів на зерно, виданих зерновим складом, і в повторний обіг не допускаються (пункт 11.15 Положення).

З вищевикладеного судом встановлено, що складська квитанція є товаророзпорядчим документом, що видається зерновим складом власнику зерна як підтвердження прийняття зерна на зберігання та посвідчення наявності зерна і зобов'язання зернового складу повернути його володільцеві такого документа. Наявність у Реєстрі складських документів на зерно складської квитанції є підтвердженням того, що зерновий склад несе відповідальність за отримане від власника зерно.

Тобто, видача власнику зерна складської квитанції за своїм змістом є заходом гарантування зерновим складом виконання своїх зобовязань перед власником зерна.

За таких обставин суд погоджується з твердженнями позивача, що погашення складської квитанції після складання акта зачистки складу, за умови нестачі зерна та ведення між зерновим складом та власником зерна претензійно-позовної роботи, що підтверджено належними доказами, опис яких наведено вище, не є доказом того, що після складання акта зачистки складу ТОВ «Сватівська олія» продовжує надавати послуги зернового складу по зберіганню зерна, отриманого за договором від 28.08.2014 № 33.

З огляду на все вищевикладене, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення ТОВ «Сватівська олія» вимог пункту 188.1 статті 188 та пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України тільки у січні, вересні, жовтні та листопаді 2015 року, що призвело до заниження позивачем податкових зобовязань по ПДВ на загальну суму 85324,38 грн.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (пункт 200.2 статті 200 Податкового кодексу України).

З огляду на задекларовані ТОВ «Сватівська олія» протягом 2015 року та 1 півріччя 2016 року суми податкових зобовязань та податкового кредиту (т. 5 арк. спр. 2-146) та порушення, встановлені перевіркою, - заниження позивачем податкових зобовязань з ПДВ у січні, вересні, жовтні та листопаді 2015 року на загальну суму 85324,38 грн, які знайшли підтвердження у судовому засіданні, суд встановив, що відповідачем оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням правомірно збільшено ТОВ «Сватівська олія» податкове зобовязання по ПДВ на 54701,00 грн, а саме: за квітень 2015 року на 10626,00 грн та травень 2016 року на 44075,00 грн.

Представники позивача з таким розрахунком суду згодні, що підтверджено зведеними даними щодо задекларованих ТОВ «Сватівська олія» та встановлених у ході проведення перевірки сум податкових зобовязань, податкового кредиту, податку на додану вартість за період з 01.01.2015 по 30.06.2016, складеними представниками позивача (т. 5 арк. спр. 165-166).

Як вже вище вказано, представники позивача зазначили, що при розрахунку, здійсненому під час звернення до суду з даним позовом, ними не у повній мірі враховані дані акта перевірки, з якими платник податку згоден.

За приписами пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, судом встановлено, що контролюючим органом правомірно накладено на ТОВ «Сватівська олія» штраф у розмірі 13675,25 грн.

З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 22 червня 2017 року № НОМЕР_1 є частково протиправним та підлягає частковому скасуванню, а саме в частині збільшення ТОВ «Сватівська олія» суми грошового зобовязання з ПДВ на 263050,00 грн, у тому числі: за податковими зобовязаннями на 210440,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на 52610,00 грн.

В іншій частині податкове повідомлення-рішення є правомірним.

За таких обставин судом встановлено, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивач при зверненні до адміністративного суду з вимогами майнового характеру на 326773,75 грн сплатив 4901,61 грн судового збору, що підтверджено платіжним дорученням від 06.07.2017 № 151750 (т. 1 арк. спр. 2).

Позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню на 263050,00 грн, що складає 80,5 % ціни позову.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Луганській області на користь ТОВ «Сватівська олія» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3945,80 грн (80,5% від загальної суми судового збору, сплаченого позивачем по цій справі).

Відповідно до частини третьої статті 160 КАС України у судовому засіданні 02 листопада 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено до 07 листопада 2017 року, про що згідно вимог частини другої статті 167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сватівська олія» до Головного управління ДФС у Луганській області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 22 червня 2017 року № НОМЕР_1 в частині збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю «Сватівська олія» суми грошового зобовязання за платежем Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 263050,00 грн (двісті шістдесят три тисячі пятдесят гривень), у тому числі: за податковими зобовязаннями на 210440,00 грн (двісті десять тисяч чотириста сорок гривень), за штрафними (фінансовими) санкціями на 52610,00 грн (пятдесят дві тисячі шістсот десять гривень).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Луганській області (ідентифікаційний код 39591445, місцезнаходження: 93401, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 72) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сватівська олія» (ідентифікаційний код 25368994, місцезнаходження: 92603, Луганська область, Сватівський район, м. Сватове, пров. Заводський, 13) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3945,80 грн (три тисячі девятсот сорок пять гривень 80 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 07 листопада 2017 року.

Суддя ОСОБА_6