Справа № 731/460/17
Суддя: Моцьор О. В.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 731/460/17
Провадження № 2-а/731/26/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року Варвинський районний суд Чернігівської області в складі

судді МОЦЬОРА О.В.,

з участю секретаря Трохименко Т.І.,

розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Варвинської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

17 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Варвинського районного суду Чернігівської області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Варвинської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень та зобов'язання здійснити перерахунок, тобто нарахувати і виплатити йому щорічну одноразову допомогу до 05 травня 2017 року як учаснику бойових дій за 2017 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 5 (пяти) мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат, з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він є ветераном війни - учасником бойових дій. Відповідно до ст. ст. 12, 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ кожного року йому повинна надаватися грошова допомога в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, яку здійснюють органи праці та соціального захисту населення. Проте всупереч ст. ст. 12-16 Закону № 3551-ХІІ зазначена грошова допомога виплачується йому не в повному обсязі, зокрема, до 05 травня 2017 року йому виплатили лише 1 200 грн., недоплативши 5 035 грн. Коли він звернувся до відповідача з письмовою заявою про нарахування та виплату невиплаченої частини допомоги, то отримав відмову.

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2016 року було відкрито скорочене провадження по даній справі. Надалі суддя Моцьор О.В. з 23 жовтня 2017 року до 03 листопада 2017 року включно перебував у щорічній основній відпустці.

24 жовтня 2017 року до суду надійшли письмові заперечення відповідача, який вказує, що відповідно до Закону № 3551-ХІІ щорічно до 05 травня учасникам бойових дій за рахунок державного бюджету виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Розмір вказаної допомоги визначається п. 26 Прикінцевих і перехідних положень ОСОБА_2 кодексу України, Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та постановою Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2017 року № 23 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»». ОСОБА_2 кодексу України щодо виплати допомоги до 05 травня 2017 року в розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України, неконституційними не визнавались. Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року мета та засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинні відповідати принципам пропорційності та справедливості. При цьому суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються принципом законності, що передбачає застосування судами законів України, а також актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання ОСОБА_2 кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Просять відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с.м.т. Варва Варвинського району Чернігівської області, є ветераном війни учасником бойових дій (а.с. 7) та перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як учасник бойових дій.

У 2017 року ОСОБА_1 отримав разову грошову допомогу до 05 травня в розмірі 1 200 гривень.

Згідно ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 01 січня 1999 року в редакції Закону № 107-VІ від 28 грудня 2007 року щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Проте рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року вказану зміну визнано неконституційною, а, отже, вона втратила чинність з дня ухвалення цього Рішення. Таким чином з 22 травня 2008 року відновила свою дію попередня редакція статті: «Щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком».

Однак в подальшому Законом України № 79-VІІІ від 28 грудня 2014 року розділ VІ «Прикінцеві та перехідні положення» ОСОБА_2 кодексу України доповнено пунктом 26, згідно якого ряд норм, зокрема, норми і положення ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетних фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Вищевказаний пункт неконституційним не визнавався.

За таких обставин станом на 05 травня 2017 року діяла ст. 12 Закону № 3551-ХІІ від 01 січня 1999 року в первинній редакції та п. 26 розділ VІ «Прикінцеві та перехідні положення» ОСОБА_2 кодексу України.

У разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. ОСОБА_3 України № 79-VІІІ від 28 грудня 2014 року, яким розділ VІ «Прикінцеві та перехідні положення» ОСОБА_2 кодексу України доповнено пунктом 26, прийнятий пізніше, то він є пріоритетним у застосуванні.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2017 року № 223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі районні органи соціального захисту населення), які через відділення звязку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: … учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент увязнення не виповнилося 18 років) вязням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1 200 гривень.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розвязанні спірних правовідносин суд враховує і правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в ухвалі «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, в якій Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, а передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україною додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року зазначив, що рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета та засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності та справедливості. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності, що передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання ОСОБА_2 кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про застосування до даних правовідносин висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 10 лютого 2016 року по справі №537/5837/14-а, оскільки це рішення стосуються виплати щорічної одноразової допомоги до 05 травня 2014 року, коли діяло інше законодавство.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому відсутні правові підстави для виплати позивачеві щорічної одноразової допомоги до 05 травня 2017 року у розмірі 6 235 грн., в звязку з чим у позові слід відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 6, 8, 70, 71, 86, 94, 128, 158-163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Варвинської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Варвинський районний суд Чернігівської області.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя МОЦЬОР О.В.