Справа № 817/913/16
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2017 р.Р і в н е 817/913/16
Рівненський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів - Друзенко Н.В. (головуючий), суддів Махаринця Д.Є. Жуковської Л.А. , за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник не прибув, відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доМіністерства економічного розвитку і торгівлі України
про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинення певних дій ,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України, в якому просив визнати протиправним та скасування рішення від 29.04.2015 про відмову в реєстрації знака «ІНФОРМАЦІЯ_1» за заявкою №m201319619, яке підтримане рішенням Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України (затверджені наказами №126-Н від 23.03.2016 та №126-Н від 23.03.2016), зобов'язавши продовжити діловодство за заявкою №m201319619, а також зобов'язати прийняти остаточне рішення за заявкою №m201319619, з урахуванням обґрунтованих доводів на користь реєстрації знака «ІНФОРМАЦІЯ_1» за первісною заявкою №m201207355.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що позивач неодноразово звертався до Державної служби інтелектуальної власності України із заявками про реєстрацію словесного позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» для отримання правової охорони на нього в якості знака для товарів та послуг 30 класу Міжнародного класифікатора для товарів та послуг. Проте, своїми рішеннями Державна служба інтелектуальної власності України відмовляла позивачу в реєстрації знака на підставі пункту 3 статті 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг». Так, рішенням №9407/3 від 04.04.2013 позивачу було відмовлено в реєстрації знака, оскільки згідно з висновком кваліфікаційної експертизи заявлене позначення є схожим настільки що його можна сплутати з знаками, раніше зареєстрованими в Україні на інших осіб згідно із свідоцтвами НОМЕР_1 від 17.10.2005, НОМЕР_2 від 16.10.2006 та НОМЕР_3 від 10.12.2009 щодо споріднених товарів. Рішенням Державної служби інтелектуальної власності України №12247 від 29.04.2015 позивачу було відмовлено в реєстрації знака, оскільки згідно з висновком кваліфікаційної експертизи заявлене позначення є схожим настільки що його можна сплутати із знаками, раніше зареєстрованими в Україні на інших осіб згідно з свідоцтвами НОМЕР_1 від 17.10.2005, НОМЕР_2 від 16.10.2006, НОМЕР_4 від 15.05.2006, НОМЕР_5 від 26.11.2007 та НОМЕР_3 від 10.12.2009 щодо споріднених товарів. Відмова в реєстрації знака від 29.04.2015 була оскаржена позивачем до Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності шляхом подання заперечення. За наслідками розгляду заперечення Апеляційна палата погодилася з доводами позивача щодо дострокового припинення дії протиставлених свідоцтв НОМЕР_1 від 17.10.2005, НОМЕР_2 від 16.10.2006 та НОМЕР_3 від 10.12.2009 та відсутністю підстав для відмови в реєстрації заявленого позивачем позначення через вказані свідоцтва. Разом з тим, за результатами порівняльного аналізу колегія Апеляційної палати дійшла висновку, що заявлене за заявкою позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» за ознаками звукової (фонетичної) та смислової (семантичної) схожості схоже з протиставленими знаками за свідоцтвами НОМЕР_4 від 15.05.2006 та НОМЕР_5 від 26.11.2007, а відтак відмовила позивачу у задоволенні заперечення та залишила чинним рішення Державної служби інтелектуальної власності України від 29.04.2015. Позивач дане рішення вважає протиправним, зазначає про безпідставність та необґрунтованість висновків, покладених в його основу. Зокрема, вказує, що свідоцтва НОМЕР_1 від 17.10.2005, НОМЕР_2 від 16.10.2006 та НОМЕР_3 від 10.12.2009 були достроково припиненні в судовому порядку. Крім того, зазначає, що знаки за свідоцтвами НОМЕР_4 від 15.05.2006 та НОМЕР_5 від 26.11.2007 не використовуються їх власниками при виготовленні кондитерських виробів, їх графічне виконання є відмінним від словесного позначення, яке позивач намагається зареєструвати, а тому відсутня будь-яка можливість введення споживачів в оману щодо особи виробника товарів під знаком «ІНФОРМАЦІЯ_1». З наведених підстав просив визнати протиправним та скасування рішення від 29.04.2015 та прийняти остаточне рішення за заявкою №m201319619, з урахуванням обґрунтованих доводів на користь реєстрації знака «ІНФОРМАЦІЯ_1» за первісною заявкою №m201207355.

У судове засідання представник позивач не прибув, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою суду від 08.09.2017 на підставі статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України замінено відповідача - Державної служби інтелектуальної власності України його правонаступником - Міністерством економічного розвитку і торгівлі України (Мінекономрозвитку).

Відповідач подав письмові заперечення, в яких погодився з оспорюваним рішенням та зазначив, що усі дії з приводу проведення кваліфікаційної експертизи здійснювалися не Державною службою інтелектуальної власності України, а державним підприємством «Український інститут інтелектуальної власності», тому Державна служба інтелектуальної власності України виконувала суто технічну процедуру щодо затвердження такого висновку і не аналізувала його по суті. Таким чином, відповідач вважає, що при прийнятті оспорюваного рішення Державна служба інтелектуальної власності України діяла згідно з вимогами чинного законодавства і жодним іншим чином діяти не могла. Крім того, відповідач вказує, що за наслідками розгляду заперечень позивача проти оспорюваного рішення Апеляційна палата дійшла висновку, що заявлене позивачем словесне позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» за ознаками звукової (фонетичної) та смислової (семантичної) схожості схоже з протиставленими знаками за свідоцтвами НОМЕР_4 від 15.05.2006 та НОМЕР_5 від 26.11.2007, оскільки асоціюється та пов'язується з ними в цілому за словесним домінуючим елемент «ІНФОРМАЦІЯ_1», незважаючи на графічну різницю у виконанні протиставлених знаків. За наведених обставин просив в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Письмові заперечення відповідача містили клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з участю представника Мінекономрозвитку в іншому судовому засіданні, однак на підтвердження вказаних обставин відповідач не надав жодних доказів. Таким чином, наведені відповідачем причини неприбуття у судове засідання представника не визнаються судом поважними, а клопотання до задоволення не підлягає.

За приписами частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Судом не визнавалася обов'язковою участь сторін в судовому засіданні.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не забезпечується.

Повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд приходить до висновку, що адміністративний позов належить до задоволення в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.04.2012 ОСОБА_1 звернувся до Державної служби інтелектуальної власності України із заявкою №m201207355 на реєстрацію словесного позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» в якості знака для товарів та послуг щодо товарів 30-го класу Міжнародного класифікатора для товарів та послуг.

За наслідками експертизи даної заявки, яка проводилась ДП «Український інститут промислової власності», надано висновок про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи, який затверджено рішенням Державною службою інтелектуальної власності України про відмову в реєстрації знака №9407/3 від 04.04.2013 (а.с.76,77 т.1).

В основу даного рішення покладено те, що за результатами кваліфікаційної експертизи було встановлено, що заявлене позначення не відповідає умовам надання правової охорони згідно п.1 ст.5, ст.6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», а саме: заявлене позначення для всіх товарів 30 класу, зазначених у наведеному в матеріалах заявки переліку є схожим настільки, що його можна сплутати:

1) з словесним знаком «ІНФОРМАЦІЯ_1» раніше зареєстрованим в Україні на ім'я Товариства з обмеженою відповідальністю «МирГород» (свідоцтво НОМЕР_1 від 17.10.2005, заявка №m від 24.04.2003) щодо таких самих та споріднених товарів;

2) з комбінованим знаком «ІНФОРМАЦІЯ_1» раніше зареєстрованим в Україні на ім'я ОСОБА_2 (свідоцтво України НОМЕР_2 від 16.10.2006, заявка №m200500384 від 19.01.2005) щодо таких самих та споріднених товарів;

3) з комбінованим знаком «ІНФОРМАЦІЯ_1» раніше зареєстрованим в Україні на ім'я ОСОБА_2 (свідоцтво України НОМЕР_3 від 10.12.2009, заявка №т200806035 від 31.03.2008) щодо таких самих та споріднених товарів.

А вказані обставини є підставою для відмови в наданні правової охорони, передбаченою п.3 ст.6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг».

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 20 листопада 2013 року було скасовано рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 17 вересня 2012 року та задоволено позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МирГород», Державної служби інтелектуальної власності України про дострокове припинення дії свідоцтва на знак для товарів і послуг. Зокрема, достроково та повністю припинено дію свідоцтва України НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1», виданого Товариству з обмеженою відповідальністю «МирГород». Вказане рішення набрало законної сили 20 листопада 2013 року.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 14.04.2014, яке набрало законної сили 25.04.2014, задоволено позов ОСОБА_1 до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_2 про часткове дострокове припинення дії свідоцтва та зобов'язання вчинити дії, а саме: достроково частково припинено дію свідоцтва України на знак для товарів і послуг за НОМЕР_2 відносно наступних товарів 30 класу МКТП, а саме: «кондитерські вироби, борошняні кондитерські вироби, морозиво, борошняні вироби, пироги, пироги із різною начинкою» та 29 класу МКТП , а саме : «желе, повидла»; достроково частково припинено дію свідоцтва України на знак для товарів і послуг за НОМЕР_3 відносно наступних товарів 30 класу МКТП, а саме: кондитерські вироби, борошняні кондитерські вироби, солодощі, морозиво, булочки, баранці (борошняні вироби), борошняні вироби, вироби з листкового тіста з начинкою, ласощі для прикрашання новорічних ялинок, печиво, пироги, пироги із різною начинкою» та 29 класу МКТП , а саме : «желе, повидла»; зобов'язано Державну службу інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо часткового дострокового припинення дії свідоцтва України НОМЕР_2 та НОМЕР_3 та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність».

25.10.2013 позивач повторно звернувся до Державної служби інтелектуальної власності України із заявкою №m201319619 на реєстрацію словесного позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» в якості знака для товарів та послуг щодо товарів 30-го класу Міжнародного класифікатора для товарів та послуг.

За наслідками експертизи даної заявки, яка проводилась ДП «Український інститут промислової власності», Державною службою інтелектуальної власності України надано висновок про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи, який набув статусу рішення про відмову в реєстрації знака №12247 від 29.04.2015 (а.с.125, 126, т.1).

Так, в оскаржуваному рішенні зазначено, що за результатами кваліфікаційної експертизи, проведеної згідно з ст.10 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» встановлено, що заявлене позначення не відповідає умовам надання правової охорони (п.1 ст.5, ст.6 Закону), а саме: заявлене словесне позначення для всіх товарів 30 класу, зазначених у наведеному в матеріалах заявки переліку, є тотожним з словесним знаком «ІНФОРМАЦІЯ_1», раніше зареєстрованим в Україні на ім'я Товариства з обмеженою відповідальністю «МирГород» (свідоцтво НОМЕР_1 від 17.10.2005, заявка № від 24.04.2003, дата припинення дії свідоцтва 25.04.2013), щодо споріднених товарів та є схожим настільки, що його можна спутати з:

1) комбінованим знаком «ІНФОРМАЦІЯ_1», раніше зареєстрованим в Україні на ім'я ОСОБА_2 (свідоцтво НОМЕР_2 від 16.10.2006, заявка №m200500384 від 19.01.2005) щодо споріднених товарів;

2) комбінованим знаком «ІНФОРМАЦІЯ_2», раніше зареєстрованим в Україні на ім'я ОСОБА_4 (RU)(свідоцтво НОМЕР_4 від 15.05.2006, заявка №m200507197 від 01.07.2005) щодо споріднених товарів;

3) комбінованим знаком «ІНФОРМАЦІЯ_3», раніше зареєстрованим в Україні на ім'я Товариства з обмеженою відповідальністю «Надзбруччя хліб» (свідоцтво НОМЕР_5 від 26.11.2007, заявка №m200604820 від 03.04.2006) щодо споріднених товарів;

4) комбінованим знаком «ІНФОРМАЦІЯ_1», раніше зареєстрованим в Україні на ім'я ОСОБА_2 (свідоцтво НОМЕР_3 від 10.12.2009, заявка №m200806035 від 31.01.2008) щодо споріднених товарів.

15.06.2015 позивач подав до Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України заперечення проти вказаного рішення.

За наслідками розгляду заперечення колегія Апеляційної палати вирішила, що заявлене позначення не відповідає умовам надання правової охорони, оскільки на нього поширюються підстави для відмови, встановлені пунктом 3 статті 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг».

Рішенням Апеляційної палати від 23.02.2016, затвердженим наказом Державної служби інтелектуальної власності України №126-Н від 23.03.2016, ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заперечення, а рішення Державної служби інтелектуальної власності №12247 від 29.04.2015 про відмову в реєстрації знака «ІНФОРМАЦІЯ_1» за заявкою №m201319619 залишено чинним.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у зв'язку з набуттям і здійсненням права власності на знаки для товарів і послуг в Україні регулюються Законом України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» №3689-ХІІ від 15.12.1993 (із змінами та доповненнями).

Відповідно ч.1-2 ст.5 цього Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом. Об'єктом знака може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, у тому числі власні імена, літери, цифри, зображувальні елементи, кольори та комбінації кольорів, а також будь-яка комбінація таких позначень.

Згідно з ч.3 ст.5 вказаного Закону, право власності на знак засвідчується свідоцтвом. Строк дії свідоцтва становить 10 років від дати подання заявки до Установи і продовжується Установою за клопотанням власника свідоцтва щоразу на 10 років, за умови сплати збору в порядку, встановленому пунктом 2 статті 18 цього Закону. Порядок продовження строку дії свідоцтва встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності.

Статтею 7 Закону передбачено, що особа, яка бажає одержати свідоцтво, подає до Установи заявку. За дорученням заявника заявку може бути подано через представника у справах інтелектуальної власності або іншу довірену особу. Заявка повинна стосуватися одного знака. Заявка складається українською мовою і повинна містити: заяву про реєстрацію знака; зображення позначення, що заявляється; перелік товарів і послуг, для яких заявник просить зареєструвати знак, згрупованих за МКТП. У заяві про реєстрацію знака необхідно вказати заявника (заявників) та його адресу. Якщо заявник просить охорону кольору чи поєднання кольорів як розрізняльної ознаки свого знака, то він зобов'язаний: заявити про це і вказати в заяві колір чи поєднання кольорів, охорону яких він просить; подати в заявці кольорові зображення вказаного знака. Кількість примірників таких зображень встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності. Інші вимоги до документів заявки визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності. За подання заявки сплачується збір, розмір якого встановлюється з урахуванням кількості класів МКТП, якими охоплюються зазначені в заявці товари і послуги. Документ про сплату збору повинен надійти до Установи разом з заявкою або протягом двох місяців від дати подання заявки. Цей строк продовжується, але не більше ніж на шість місяців, якщо до його спливу буде подано відповідне клопотання та сплачено збір за його подання.

Частиною 1 статті 10 Закону визначено, що експертиза заявки має статус науково-технічної експертизи, складається з формальної експертизи та кваліфікаційної експертизи (експертизи по суті) і проводиться закладом експертизи відповідно до цього Закону та правил, встановлених на його основі центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності.

Частиною 3 статті 10 Закону встановлено, що кінцеві результати експертизи заявки, що не вважається відкликаною або не відкликана, відображаються в обґрунтованому висновку експертизи за заявкою, що набирає чинності після затвердження його Установою. На підставі такого висновку Установа приймає рішення про реєстрацію знака для всіх зазначених у заявці товарів і послуг або про відмову в реєстрації знака для всіх зазначених у заявці товарів і послуг, або про реєстрацію знака щодо частини зазначених у заявці товарів і послуг та відмову в реєстрації знака для іншої частини зазначених у заявці товарів і послуг. Рішення Установи надсилається заявнику. Заявник має право протягом місяця від дати одержання ним рішення Установи затребувати копії матеріалів, що протиставлені заявці. Ці копії надсилаються заявнику протягом місяця.

За змістом частин 15-16 статті 10 Закону встановлено, що під час кваліфікаційної експертизи перевіряється відповідність заявленого позначення умовам надання правової охорони, визначеним цим Законом. При цьому використовуються інформаційна база закладу експертизи, в тому числі матеріали заявки, а також довідково-пошуковий апарат та відповідні офіційні видання. Якщо є підстави вважати, що заявлене позначення не відповідає умовам надання правової охорони повністю або частково, то заклад експертизи надсилає заявнику про це обґрунтований попередній висновок з пропозицією надати мотивовану відповідь на користь реєстрації знака. Відповідь заявника надається у строк, встановлений пунктом 6 цієї статті для додаткових матеріалів, та береться до уваги під час підготовки висновку експертизи за заявкою.

В силу приписів частини 3 статті 6 Закону, не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім'я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг.

Крім того, вимоги до заявки, правила подання та процедуру розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг визначені у Правилах складання і подання заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, що затверджені наказом Державного патентного відомства України №116 від 28.07.1995, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 02.08.1995 за №276/812.

Відповідно до розділу 4 зазначених Правил, експертиза заявки на реєстрацію знака для товарів і послуг складається з таких етапів:

- встановлення дати подання заявки;

- експертиза заявки за формальними ознаками;

- експертиза заявки по суті позначення, що заявлено на реєстрацію як знак.

Згідно з п.4.3 Правил, задачею експертизи заявки по суті позначення, заявленого на реєстрацію як знак, відповідно до пункту 7 статті 10 Закону, є перевірка позначення на відповідність умовам надання правової охорони. Експертиза заявки по суті складається з:

- перевірки позначення щодо наявності підстав для відмови у наданні правової охорони відповідно до пункту 1 статті 5 та пунктів 1, 2 статті 6 Закону;

- перевірки позначення щодо наявності підстав для відмови у наданні правової охорони, зазначених у пунктах 3, 4 статті 6 Закону.

Підпунктом 4.3.2.1 підпункту 4.3.2 пункту 4.3 Правил передбачено, що згідно з пунктом 3 статті 6 Закону не реєструються як знак позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з:

а) знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім'я іншої особи щодо однорідних товарів і/або послуг;

б) знаками інших осіб, якщо ці знаки охороняються на підставі міжнародних договорів, учасником яких є Україна:

- міжнародними знаками, що охороняються в Україні згідно з Мадридською угодою;

- знаками загальновідомими в Україні, що охороняються відповідно до статті 6 bis Паризької конвенції;

в) фірмовими найменуваннями, що відомі в Україні і належать іншим особам, які одержали право на них до дати подання до Відомства заявки по відношенню до однорідних товарів і/або послуг;

г) найменуваннями місць походження, крім випадків, коли вони включені як неохороноспроможні елементи до знака, що реєструється на ім'я особи, яка має право користування таким найменуванням;

ґ) сертифікаційними знаками, зареєстрованими в установленому порядку.

Підпунктами 4.3.2.4-4.3.2.6 підпункту 4.3.2 пункту 4.3 Правил визначено, що позначення вважається тотожним з іншим позначенням, якщо воно збігається з ним у всіх елементах.

Позначення вважається схожим настільки, що його можна сплутати з іншим позначенням, якщо воно асоціюється з ним в цілому, незважаючи на окрему різницю елементів.

При перевірці позначень на тотожність і схожість необхідно:

- провести пошук тотожних або схожих позначень;

- визначити ступінь схожості заявленого позначення та виявлених при проведенні пошуку позначень;

- визначити однорідність товарів і/або послуг, для яких заявлено знак, в порівнянні з товарами і/або послугами, для яких зареєстровані або заявлені тотожні або схожі знаки, виявлені під час пошуку.

Серед позначень, зазначених в пунктах 4.3.2.1 а), б), в), 4.3.2.2. а) Правил, пошук здійснюється відносно тих позначень, які мають більш ранній пріоритет.

Для позначення, заявленого як знак, щодо якого проводиться експертиза по суті, і виявлених зареєстрованих та заявлених на реєстрацію знаків з більш раннім пріоритетом встановлюється однорідність товарів або товарів і послуг.

При встановленні однорідності товарів або товарів і послуг визначається принципова імовірність виникнення у споживача враження про належність їх одній особі, що виготовляє товар або надає послуги.

Для встановлення такої однорідності слід враховувати рід (вид) товарів і послуг; їх призначення; вид матеріалу, з якого товари виготовлені; умови та канали збуту товарів, коло споживачів.

Словесні позначення, заявлені як знаки, порівнюються з словесними та комбінованими позначеннями, до композиції яких входять словесні елементи.

При встановленні схожості словесних позначень враховується звукова (фонетична), графічна (візуальна) та смислова (семантична) схожість.

Відтак, правовій охороні підлягають заявлені на реєстрацію знаки для товарів і послуг, що відповідають умовам надання такої правової охорони. Зокрема, однією з умов надання правової охорони є відсутність схожості заявленого на реєстрацію словесного позначення настільки, що його можна сплутати з раніше зареєстрованими знаками на товари та послуги для споріднених товарів і послуг. При цьому, наявність чи відсутність зазначеної схожості перевіряється в межах проведення кваліфікаційної експертизи заявки шляхом пошуку схожих позначень, визначення ступеня їх схожості, а також однорідності товарів і послуг, для яких заявлене дане позначення і тих, знаки на які вже зареєстровані за іншими особами.

Суд відхиляє твердження відповідача щодо відсутності у Державної служби інтелектуальної власності України повноважень аналізувати висновок кваліфікаційної експертизи та, як наслідок, доводи щодо здійснення нею суто технічних дій з приводу затвердження такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» №3689-ХІІ від 15.12.1993, установа забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони прав на знаки для товарів і послуг, для чого організовує приймання заявок, проведення їх експертизи, приймає рішення щодо них.

Згідно з пп.2 п.4 Положення про Державну службу інтелектуальної власності України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №658 від 19.11.2014 (яка була чинною на час прийняття оскаржуваного рішення), Державна служба інтелектуальної власності України організовує в установленому порядку проведення експертизи заявок на об'єкти права інтелектуальної власності, видає патенти/свідоцтва на об'єкти права інтелектуальної власності.

Крім того, як вже зазначалось вище, висновок експертизи за заявкою набирає чинності саме після затвердження його Установою, який слугує підставою для прийняття рішення, в тому числі, про відмову у реєстрації знака для вказаних у заявці товарів і послуг.

Таким чином, висновок кваліфікаційної експертизи покладається в основу рішення Державної служби інтелектуальної власності України та має значення при його прийнятті, проте безпосередньо рішення про відмову у реєстрації знака на товари і послуги приймається Державною службою інтелектуальної власності України самостійно.

Суд погоджується, що станом на час прийняття рішення про відмову в реєстрації знака №9407 від 04.04.2013 за заявкою позивача №m201207355 від 27.04.2012 у Державної служби інтелектуальної власності України були обґрунтовані підстави вважати заявлене ОСОБА_1 словесне позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» для всіх товарів 30 класу Міжнародного класифікатора для товарів та послуг схожим настільки, що його можна сплутати зі знаками, раніше зареєстрованими в Україні на інших осіб згідно з свідоцтвами НОМЕР_1 від 17.10.2005, НОМЕР_2 від 16.10.2006 та НОМЕР_3 від 10.12.2009 щодо споріднених товарів.

Проте, як зазначалося вище по тексту постанови, рішенням Апеляційного суду міста Києва від 20.11.2013 достроково повністю припинено дію свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 17.10.2005 та рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 14.04.2014 достроково частково припинено дію свідоцтв України на знак для товарів і послуг НОМЕР_2 від 16.10.2006 та НОМЕР_3 від 10.12.2009 відносно наступних товарів 30 класу МКТП, а саме: кондитерські вироби, борошняні кондитерські вироби, солодощі, морозиво, булочки, баранці (борошняні вироби), борошняні вироби, вироби з листкового тіста з начинкою, ласощі для прикрашання новорічних ялинок, печиво, пироги, пироги із різною начинкою» та 29 класу МКТП, а саме : «желе, повидла». Вказані рішення набрали законної сили 20.11.2013 та 25.04.2014, відповідно.

Тобто, на час прийняття Державною службою інтелектуальної власності України оскаржуваного рішення, дія свідоцтва НОМЕР_1 була достроково припинена повністю, а свідоцтв НОМЕР_2, НОМЕР_3 - в частині споріднених з заявкою позивача товарів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що визнання за результатами кваліфікаційної експертизи знака за заявкою позивача №m201319612 тотожним та/або схожим настільки, що його можна сплутати зі знаками за свідоцтвами НОМЕР_1 від 17.10.2005, НОМЕР_2 від 16.10.2006 та НОМЕР_3 від 10.12.2009 не могло бути підставою для застосування ДСІВ України положень п.3 ст.6 Закону та прийняття рішення про відмову позивачу в реєстрації заявленого знака.

Крім того, з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи у відповідності до статті 81 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалою суду від 01.02.2017 по справі була призначена судова експертизи в сфері інтелектуальної власності.

Згідно з висновком Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №857 від 16.05.2017 (а.с.205-230, т.1) позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» за заявкою №m201319619 не є тотожним або схожим настільки, що його можна сплутати із зареєстрованими знаками для товарів і послуг за свідоцтвами України НОМЕР_4 від 15.05.2006 та НОМЕР_5 від 26.11.2007.

У висновку експерта підставно зазначено, що зіставлення фонетичних ознак домінуючих словесних елементів знаку за свідоцтвом НОМЕР_4 від 15.05.2006 та позначення за заявкою №m201319619 свідчать про те, що досліджувані словесні позначення не є тотожними за фонетичними ознаками, і їхня відмінність виникає внаслідок додавання слова «КОРЧМА», відсутнього у позначенні «ІНФОРМАЦІЯ_1» за заявкою №m201319619. Крім того, одночасне використання слів «ІНФОРМАЦІЯ_2» у структурі знаку за свідоцтвом НОМЕР_4 продукує у свідомості пересічних споживачів думки (ідеї, враження) про існування певної «корчми», яку заснував, або ж любив відвідувати славетний гоголівський козак Тарас Бульба. На відміну від знаку за свідоцтвом НОМЕР_4, у словесному позначенні «ІНФОРМАЦІЯ_1» за заявкою №m201319619 відсутні додаткові словесні (семантичні) атрибути, які можуть ідентифікувати дане позначення подібним чином. Отже, з огляду на те, що позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» за заявкою №m201319619 є суто словесним, воно відрізняється за усіма ознаками (фонетичними, графічними, семантичними) від знаку для товарів і послуг за свідоцтвом НОМЕР_4.

Також, у висновку ґрунтовно зазначено, що внаслідок наявності домінуючого словесного елементу «українцем бути престижно» у структурі знаку за свідоцтвом НОМЕР_5, він не може вважатися подібним за фонетичними ознаками до позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» за заявкою №m201319619. Крім того, саме ця особливість також істотно відрізняє словесні елементи знаку за свідоцтвом НОМЕР_5 від словесних елементів позначення заявкою №m201319619, адже наявність єдиного словосполучення «ІНФОРМАЦІЯ_1» у структурі позначення за заявкою №m201319619 створює доволі розпливчасте змістове повідомлення, адресоване споживачам, оскільки пересічний покупець сприйматиме дане повідомлення виключно в контексті літературного твору «Тарас Бульба», і не намагатиметься зрозуміти його у значенні «бути українцем - мати такий авторитет і повагу серед людей, які мав Тарас Бульба», або ж «національний статус українця має таке ж високе значення як у Тараса Бульби». Таким чином, домінуючі словесні елементи знаку за свідоцтвом НОМЕР_5 від 26.11.2007 та позначення за заявкою №m201319619 є відмінними на семантичному рівні.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість визнання знака за заявкою позивача №m201319612 схожим настільки що його можна спутати з знаками для товарів і послуг за свідоцтвами України НОМЕР_4 від 15.05.2006 та НОМЕР_5 від 26.11.2007 та прийняття Державною службою інтелектуальної власності України з даного приводу рішення про відмову позивачу в реєстрації заявленого знака.

З огляду на вказане, суд не бере до уваги посилання відповідача на рішення Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України від 23.02.2016, згідно з яким, заявлене позивачем словесне позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» за ознаками звукової (фонетичної) та смислової (семантичної) схожості схоже з протиставленими знаками за свідоцтвами НОМЕР_4 від 15.05.2006 та НОМЕР_5 від 26.11.2007, оскільки асоціюється та пов'язується з ними в цілому за словесним домінуючим елементом «ІНФОРМАЦІЯ_1», незважаючи на графічну різницю у виконанні протиставлених знаків.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підсумовуючи вищенаведене в його сукупності, суд дійшов висновку що рішення відповідача від 29.04.2015 про відмову в реєстрації знака «ІНФОРМАЦІЯ_1» за заявкою №m201319619, яке підтримане рішенням Апеляційної палати Державної служби інтелектуальної власності України (затверджені наказами №126-Н від 23.03.2016 та №126-Н від 23.03.2016) не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, а відтак підлягає скасуванню судом.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенство права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини»: "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Європейський суд з прав людини у п.50 рішення від 13 січня 2011 у справі «Чуйкіна проти України» (заява №28924/04) констатував що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 28- 36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

На підставі зазначеного, а також з огляду на ту обставину, що відповідачем будь-які підставні та правомірні зауваження до поданої позивачем заявки не висловлено, суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту, як шляхом визнання протиправними рішення Державної служби інтелектуальної власності України від 29.04.2015 про відмову в реєстрації знака «ІНФОРМАЦІЯ_1» за заявкою №m201319619, так і шляхом зобов'язання відповідача продовжити діловодство за заявкою №m201319619 та прийняти остаточне рішення за заявкою №m201319619, з урахуванням обґрунтованих доводів на користь реєстрації знака «ІНФОРМАЦІЯ_1» за первісною заявкою №m201207355.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної служби інтелектуальної власності України №12247 від 29.04.2015 про відмову ОСОБА_1 в реєстрації знака за заявкою №m201319619 від 25.10.2013 в повному обсязі.

Зобов'язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України продовжити діловодство за заявкою №m201319619 від 25.10.2013.

Зобов'язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України прийняти остаточне рішення за заявкою №m201319619 від 25.10.2013, з урахуванням обґрунтованих доводів на користь реєстрації знака «ІНФОРМАЦІЯ_1» за первісною заявкою №m201207355 від 27.04.2012.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства економічного розвитку і торгівлі України суму судового збору у розмірі 1102,40 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий cуддя Друзенко Н.В.

Судді Махаринець Д.Є.

Жуковська Л.А.