Справа № 751/5321/17
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 751/5321/17 Головуючий у 1-й інстанції: Косач І.А.
Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
У Х В А Л А

Іменем України

31 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Земляної Г.В.,

Ісаєнко Ю.А.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 52085601 від 03 серпня 2017 року, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Назаренко М.Б.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати зазначену постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, порушено норми матеріального права.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.06.2016 № 751/4285/16-а:

- визнано неправомірними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_5 у перерахунку пенсії відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013;

- зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити ОСОБА_5 перерахунок та виплату пенсії відповідно до вимог статті 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на дату призначення пенсії, в розмірі 81% від суми заробітної плати, з урахуванням усіх надбавок і доплат, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, починаючи з 01.04.2016, з урахуванням раніше здійснених виплат.

24.04.2017 позивачем отримано вимогу відповідача про виконання рішення в повному обсязі. 16.06.2017 стягувач - ОСОБА_5 звернулась до позивача із листом про відмову від виконання судового рішення (а.с. 9) про що позивач повідомив відповідача (а.с. 10).

03.08.2017 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Назаренко М.Б. прийнято постанови:

- про закінчення виконавчого провадження № 52085601 у зв'язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII);

- про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 52085601 у сумі 78 грн 48 коп.

Не погоджуючись із рішенням про стягнення витрат виконавчого провадження, позивач позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було дотримано вимоги ст. 42 Закону № 1404-VIII, Інструкції з організації примусового виконання рішень та наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5 «Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження» і правомірно винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, оскільки рішення перебувало на примусовому виконанні та державним виконавцем проводились відповідні дії згідно вимог чинного законодавства.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1404-VIII на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню врегульовані також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (в редакції з 05.10.2016; далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2 Розділу VІ зазначеної Інструкції витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону.

Таким чином, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься, окрім іншого, також і у разі закриття виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII. Тому, посилання в апеляційній скарзі на те, що витрати виконавчого провадження у даному випадку не стягуються, є необгрунтованим.

Абзацом 3 ч. 3 ст. 24 Закону № 1404-VIII передбачено, що розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Так, наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» (далі - Наказ № 2830/5) визначено види та розміри витрат виконавчого провадження, до яких належать:

1. виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари;

2. Пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв'язку;

3. Послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів; зберігачів; перекладачів; суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій;

4. Послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум;

5. Проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини;

6. Послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці;

7. Банківські послуги при операціях з іноземною валютою;

8. Сплата судового збору;

9. Плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження;

10. Інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій (розділ 1 Наказу № 2830/5).

В оскаржуваній постанові відповідачем зазначено, що витрати виконавчого провадження складають 78,48 грн, з яких:

1. Друк 1 аркуша (папір включено): 0,5 коп * 8 = 4 грн.

2. Конверти: 2*0,34=0,68 грн.

3. Направлення рекомендованого листа: 2*11,40 грн=22,80 грн.

4. Плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження: 1*51,00=51,00 грн.

Відповідно до п.п. 1, 2, 5 розділу ІІ Наказу № 2830/5 розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах.

Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта».

Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 9 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до встановленого Міністерством юстиції України розміру оплати.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України «Про встановлення розміру плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження» від 24.03.2017 № 954/5 розмір плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями становить 51 грн 00 коп. (з урахуванням ПДВ) за кожне відкрите виконавче провадження.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону № 1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Враховуючи викладені норми та те, що відповідачем в оскаржуваній постанові наведений детальний розрахунок понесених витрат, вид та обсяг яких дає апеляційному суду достатні підстави для висновку про їх фактичне здійснення (8 аркушів паперу, 2 конверти та 2 рекомендовані лити на виготовлення оригіналів та копій для сторін виконавчого провадження постанов про відкриття, закриття виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору, а також на направлення цих рішень), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про законність оскаржуваного рішення відповідача.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що відповідач не вправі стягувати з нього витрати виконавчого провадження, оскільки бюджет Пенсійного фонду України не передбачає витрат такого виду. Однак колегія суддів апеляційного суду зауважує, що норми Закону № 1404-VIII не передбачають необхідності врахування фінансового стану, джерел фінансування та спрямування бюджету боржника при вирішенні питання стягнення витрат виконавчого провадження.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав на задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального та/або процесуального права, допущено неповне з'ясування або надано невірну оцінку обставинам які впливають на правильність вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 вересня 2017 року - без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції в порядку та строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Ю.А. Ісаєнко

Повний текст рішення виготовлений 06.11.2017.

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Земляна Г.В.