Справа № 820/1444/17
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 листопада 2017 р. № 820/1444/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Андрощенко Д.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представник третьої особи - ОСОБА_3,

третя особа - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_6, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень з індексним номером 33474238 від 18.01.2017 16:16:59;

- зобов'язати відповідача забезпечити внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідних записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно до рішення з індексним номером 33630223 від 30.01.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_6 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33474238 від 18.01.2017 16:16:59 є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засідання проти позову заперечував з підстав викладених у запереченнях на позов.

Представник третьої особи та третя особа проти позову заперечували просили суд відмовити в задоволенні позову.

Вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав.

Судом встановлено, що 18.01.2017 року Державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_6 внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що за ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зареєстровано право власності житлового будинку літ. "А-2" з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 227,5 кв.м., житловою площею 154,3 кв.м по вул.Зарічанська, 3-А с. Циркуни Харківського району Харківської області.

Реєстрація здійснена державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_6 на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 28 травня 2016 року у справі № 635/6421/14-ц.

Вказаним рішенням задоволено позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_8 та зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, витребування майна.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами № 3-а по вул. Червоноармійській в с. Циркуни Харківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_9, що помер 21 січня 2010 року.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами № 3-а по вул. Червоноармійській в с. Циркуни Харківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, що помер 21 січня 2010 року.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами № 3-а по вул. Червоноармійській в с. Циркуни Харківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті баби ОСОБА_10, що померла 03 квітня 2013 року.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку № 3-а по вул. Червоноармійській в с. Циркуни Харківського району Харківської області, укладений 14 вересня 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_10, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_11 та зареєстрований в реєстрі за № 611.

Витребувано із володіння ОСОБА_5 у власність ОСОБА_7 5/6 частин житлового будинку з господарськими будівлями № 3-а по вул. Червоноармійській в с. Циркуни Харківського району Харківської області, загальною площею 113,0кв.м,, житловою площею 96,80 кв.м.

Витребувано із володіння ОСОБА_5 у власність ОСОБА_4 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями № 3-а по вул. Червоноармійській в с. Циркуни Харківського району Харківської області, загальною площею 113,0 кв.м., житловою площею 96,80 кв.м.

ОСОБА_8 в задоволенні позову до ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, визнання права власності в порядкуспадкування за законом - відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_6 та звернувся до суду для хахисту своїх прав та інтересів.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Невід'ємною складовою частиною Державного реєстру прав є база даних про реєстрацію заяв і запитів та реєстраційні справи.

Приписами ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстр прав складається з розділів, які відкриваються на кожний об'єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього.

Кожний розділ Державного реєстру прав складається з чотирьох частин, які містять відомості про: нерухоме майно; право власності та суб'єкта (суб'єктів) цього права; інші речові права та суб'єкта (суб'єктів) цих прав; обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта (суб'єктів) цих прав.

За визначенням статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до частини 2 статті 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення суду щодо права власності, яке набрало законної сили, є належною підставою для проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Як зазначає позивач та підтверджується відомостями з Державного реєстру прав, право на спірний житловий будинок зареєстровано на підставі рішення Харківського районного суду від 28.05.2015 по справі № 635/6421/14-ц, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 09.07.2015 по справі № 635/6421/14ц, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.10.2015 по справі № 635/6421/14-ц.

Підстави відмови в проведенні державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зазначені в статті 24 вказаного вище Закону.

Так відповідно до ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;

12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

Суд зазначає, що перелік підстав для відмови в державній реєстрації є вичерпним.

Відповідно до положень ст. ст. 18, 26 вказаного вище Закону державна реєстрація прав проводиться шляхом прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв. У разі зміни ідентифікаційних даних суб'єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб'єкта управління об'єктами державної власності, відомостей про об'єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

Судом встановлено, що позивач не звертався до відповідача та Департаменту реєстрації Харківської міської ради за вчиненням будь-яких реєстраційних дій, з приводу що записи Державного реєстру прав не відповідають дійсності.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та співвласниками житлового будинку, розташованого за адресою: с. Циркуни Харківського району Харківської області, вул. Зарічанська № 3-А існує спір про право, який повинен бути вирішений в суді загальної юрисдикції.

Також матеріалами справи встановлено, що Рішення Харківського районного суду м. Харкова від 28.05.2015 року, яким за ОСОБА_4 та ОСОБА_7 визнано право власності (в частинах) житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Червоноармійська, 3 а м. Циркуни, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_9 набрало законної сили.

Отже, у відповідача не мало жодних підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки підставою для проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно, стало рішення суду щодо права власності, яке набрала законної сили.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_6 правомірно було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо право власності на нерухоме майно на житловий будинок літ. "А-2" з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 227,5 кв.м., житловою площею 154,3 кв.м по вул.Зарічанська, 3-А с. Циркуни Харківського району Харківської області за ОСОБА_4 та ОСОБА_7, на підставі рішення Рішення Харківського районного суду м. Харкова від 28.05.2015 року по справі № 635/6421/14-ц, яке набрало законної сили.

Щодо посилання позивача, що на даний час у Вищому спеціалізованому суді з розгляду цивільних і кримінальних справ розглядається касаційна скарга ОСОБА_12 ( дружини ОСОБА_5) на рішення Харківського районного суду м. Харкова від 28 травня 2015 року, та на хвалу Апеляційного суду Харківської області від 09.07.2015 року, які вона просить скасувати, суд зазначає наступне.

Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року та від 23.08.2017 року по справі № 6-224св 16 зазначено, що касаційні скарги ОСОБА_8Г та ОСОБА_12 відхилені. Заборони щодо реєстрації - немає.

Отже, з 28.05.2015 року позивач не являється власником будинку, щодо якого здійснена реєстрація права власності відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 86).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Будь-яке рішення чи дії субєкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні обєктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення субєкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача не доведеними та необґрунтованими, а тому позов ОСОБА_5 до Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_6, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 159-163, 167, 186 , 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 до Державного реєстратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_6, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 08.11.2017 року.

Суддя О.М. Тітов