Справа № 299/2608/17
Суддя: Кашуба А. В.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Виноградівський районний суд Закарпатської області
_______________________________________________________________
Справа № 299/2608/17
Номер рядка звіту 101
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2017 м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - суддя Кашуби А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Чернянчук К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Виноградів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, третя особа ПАТ КБ «ПриватБанк», в особі Виноградівської філії Закарпатського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» про оскарження дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби,

В С Т А Н О В И В :

04.09.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, третя особа ПАТ КБ «ПриватБанк», в особі Виноградівської філії Закарпатського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» про оскарження дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби, в якому зазначила, що 03.10.2016 року старшим державним виконавцем Чонка Д.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52472963 про стягнення із скаржника процентів у розмірі 16249,47 доларів США та пені у розмірі 11200,62 доларів США, що за курсом станом на 11.08.2015 року становить 583588,91 грн.. Листом відповідача від 29.05.2017 року №06-32/9508 повідомлено позивачу про передачу на реалізацію належної їй житлової трикімнатної квартири АДРЕСА_1 за оцінкою експерта про вартість квартири та встановлено вартість майна в розмірі 512745,00 грн..

02.06.2017 року позивач звернулась із заявою до відповідача про те, що державний виконавець грубо порушує ЗУ «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», і виконавчий лист необхідно повернути зацікавленій особі або зупинити виконавче провадження на час дії мораторію, у відповідності до ч.1 п.9 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідач своїм листом від 09.06.2017 року на цю заяву дав відповідь, в якій зазначив, що порушень ЗУ «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»з його боку немає, і зокрема, посилається на те, що житлове майно не використовується позивачем за місцем його постійного проживання.

Позивач вважає, що такі дії державного виконавця протиправні, оскільки ними порушені конституційні права: свободу пересування, право вільного вибору місця проживання, право на житло, право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Права позивача порушено шляхом повного ігнорування та невиконання відповідачем ЗУ «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Житлова трикімнатна квартира АДРЕСА_1 надана в забезпечення кредиту в іноземній валюті, використовується позивачем як місце її постійного проживання. Іншого житла на праві власності позивач не має. Загальна площа, згідно висновку про вартість, складає 58,7 кв.м. і не перевищує передбачений законом розмір. Позивачка має 2-х неповнолітніх дітей, сплачує комунальні послуги за користування вищевказаною квартирою, в тому числі за користування електроенергією. На підставі вищенаведеного позивач вимушена звернутись до суду із адміністративним позовом про зобов'язання Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області припинити продаж житлової трикімнатної квартири АДРЕСА_1 у виконавчому провадженні №52472963 до втрати чинності Законом України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року №1304-VII.

В судове засідання на судовий розгляд справи особи, що беруть участь у справі, не з'явилися, будучи належним чином своєчасно повідомленими про дату, час та місце його проведення.

Позивач подала до суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Згідно ч.4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається, і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенню ч. 1 ст. 71 КАС України у відповідності до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Представник третьої особи до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду від нього не надходило.

Дослідивши подані докази, повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно ч. 1 ст. 104 КАС України до адміністративного суду має право звернутись із адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси в сфері публічно-правових відносин.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 2 КАС України позивач має право на захист судом своїх прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

У відповідності до ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області №703/2598/12 від 28.07.2015 року, яке набрало законної сили, із заявника ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідно до кредитного договору №MKVOG від 16.04.2008 року стягнуто проценти в розмірі 16249,47 доларів США та пені у розмірі 11200,62 доларів США (а.с.8).

Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження №52472963 від 03.10.2016 року старшим державним виконавцем Чонка Д.В. на підставі заяви про примусове виконання виконавчого листа №703/2598/12 виданого 11.09.2015 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 процентів в розмірі 16249,47 доларів США та пені в розмірі 11200,62 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11.08.2015 року становить 583588,91 грн. (а.с.9).

Відповідно до заяви позивача ОСОБА_1 від 02.06.2017 року, вона зверталась до Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, в якій вказувала на порушення ними вимог ЗУ «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (а.с.12).

Відповідно до листа Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області №10761/13.3-39 від 09.06.2017 року у відповідь на заяву позивача від 02.06.2017 року щодо повернення виконавчого листа стягувачу або зупинення виконавчого провадження №52472963, повідомив останній, що підстав для задоволення такої заяви відсутні (а.с.13).

Відповідно до висновку про вартість майна суб'єктом оціночної діяльності ПП «Алекс-Хуст» вартість житлової трикімнатної квартири, що розташована на другому поверсі п'ятиповерхового будинку, за адресою: АДРЕСА_2 становить 512745,00 грн. (а.с.11).

Відповідно до копії витягу з розрахункової книжки по оплаті за природний газ, особовий рахунок НОМЕР_1 виданої на ім'я ОСОБА_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_3, позивачу нараховані 266 грн. 00 коп. в оплату за користування газом станом на червень 2017 року, які сплачено відповідно до. квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк» №0.0.823294759.1 від 09.08.2017 року(а.с.15).

Відповідно до копії витягу з абонентної книжки про оплату води, каналізації та квартири (експл.витрати) виданої на ім'я ОСОБА_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_3, позивачу нараховані 207 грн. 80 коп. за користування водою станом на червень 2017 року, які сплачено відповідно до квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк» №0.0.823295593.1 від 09.08.2017 року. (а.с.16).

Відповідно до копії витягу з рахунку за електроенергію НОМЕР_2 від 01.08.2017 року виданого на ім'я ОСОБА_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_3, позивачу нараховані 381 грн. 60 коп. за користування електроенергією станом на липень 2017 року, які сплачені відповідно до квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк» №0.0.823294330.1 від 09.08.2017 року (а.с.17).

Судом враховано, що 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон України "Про мораторій"), згідно з яким протягом дії цього закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку. Іпотекодавець чи позичальник не відноситься до категорії осіб, які є суб'єктами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 30.09.2015 року у справі №6-1825цс15 встановлено, що мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом України «Про мораторій», не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

З огляду на зазначене вище, вказаний Закон є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону. Тому рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій» не підлягає виконанню, за умови, що боржник відноситься до категорії осіб, на яких розповсюджується дія Закону України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

З вищенаведених причин, державні виконавці не мають права відчужувати належне боржникові нерухоме майно, в тому числі, шляхом продажу з аукціону до закінчення дії мораторію.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено факт того, що позивач проживає в іншій квартирі або має інше майно на праві власності, аніж трикімнатна квартира АДРЕСА_1. Судом також прийнято до уваги факт сплати позивачем регулярних платежів за користування комунальними послугами, як підтвердження користування спірним приміщенням.

Загальна площа такого нерухомого житлового майна складає 58,7 кв.м. та не перевищує встановлену Законом максимально дозволену площу для квартири в розмірі 140 кв.м.. Іншого житла на праві власності позивач не має.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що Виноградівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області при реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів не враховано вимоги ЗУ «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а відтак адміністративний позов підлягає до задоволення.

У відповідності до ст.2 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», Закону України «Про судовий збір», керуючись ст.ст. 69, 71, 159-163, 181 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, третя особа ПАТ КБ «ПриватБанк», в особі Виноградівської філії Закарпатського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» про оскарження дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби - задовольнити.

Зобов'язати Виноградівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області припинити дії пов'язані із продажем житлової трикімнатної квартири АДРЕСА_1 у виконавчому провадженні №52472963 до втрати чинності Законом України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року №1304-VII.

Стягнути з Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у скороченому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А. В. Кашуба