Справа № 226/1519/17
Суддя: Петунін І. В.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 226/1519/17
Провадження № 2-а/226/134/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петуніна І.В.,

при секретарі Григор О.І.

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Мирноград Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача старшого інспектора Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, в обґрунтування якого вказала, що відповідно до постанови БР № 956273 від 20.08.2017р., винесеної відповідачем, до неї було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за ст.122 ч.1 КУпАП. Згідно постанови, 20.08.2017р. о 10.30 год. вона, в порушення вимог п.33.3.34 ПДР України біля ринку «Світлий» м.Мирноград стала на стоянку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушила п.8.4 в) ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Вважає зазначену постанову незаконною з огляду на наступне.

20.08.2017р. близько о 10.30 год. вона, керуючи автомобілем ЗАЗ «Сенс» реєстраційний номер АН3697» рухалася по дорозі, яка проходить вздовж ринку «світлий» на м-ні «Світлий» у напрямку м-ну «Молодіжний» м.Мирноград, на передньому місця у якості пасажира перебувала її сестра ОСОБА_4. Коли вона проїжджала повз територію ринку, її сестрі, через стан здоровя та спекотну погоду, раптом стало погано і вона попросила її зупинитися, повідомивши, що може зараз втратити свідомість. Упевнившись, що її дії будуть безпечними для інших учасників дорожнього руху, вона зупинилася, увімкнула аварійну світлову сигналізацію. Поблизу від місця її вимушеної зупинки знаходилася аптека, куди направилася її сестра, щоб придбати необхідні їй лікарські засоби, а вона її супроводжувала. Повернувшись через декілька хвилин виявила, що за час їх відсутності інший автомобіль скоїв наїзд на її автомобіль, що був припаркований на дорозі. Про зазначену ДТП вона повідомила по телефону поліцію. Відповідачем на місці була винесена постанова про накладення на неї адміністративного стягнення, оскільки вона здійснила вимушену зупинку в зоні дії дорожнього знака 3.34 «Зупинка заборонена». У її діях, які кваліфікуються за ч.1 ст.122 КУпАП, відсутній склад правопорушення, бо відсутня субєктивна сторона вищевказаного складу адміністративного правопорушення. Винних дій вона не вчиняла, оскільки це була вимушена зупинка. При винесенні даної постанови відповідач не врахував положень п.п.1.10, 9.9.а) та 15.14 ПДР України. У її випадку було здійснено вимушену зупинку у відповідності з вимогами ПДР України, а тому такі її дії не можна розцінювати, як порушення ПДР та кваліфікувати діяння як адміністративне правопорушення. Крім цього, відповідач порушив порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення. У випаду притягнення її до адміністративної відповідальності, протокол, про, нібито вчинене нею адміністративне правопорушення, відповідачем складений не був, хоча жодних підтверджень того, що вона визнає себе винною у скоєнні зазначеного адміністративного правопорушення, вона відповідачу не надала. При притягненні її до адміністративної відповідальності відповідачем, всупереч вимогам ч.4 ст.256 КУпАП, їй, як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, її права та обовязки, передбачені ст.268 цього Кодексу, розяснені не були. Також, при прийнятті рішення про притягнення її до адміністративної відповідальності відповідачем не було дотримано поряду розгляду справи про адміністративне правопорушення, визначеного ст.279 КУпАП, розгляд справи був проведений формально, фактично без її участі, бо їй надалась вже винесена та підписана відповідачем постанова про накладення адміністративного стягнення. На той час вона перебувала у розгубленому стані. Який був викликаний подіями з її сестрою та пошкодженням її автомобіля внаслідок ДТП, які сталися на протязі декількох хвилин. Тому, тільки отримавши копію цієї постанови, зрозуміла, що її вже притягли до адміністративної відповідальності. Порушення відповідачем порядку розгляду справи призвело до позбавлення її права подавати докази своєї невинуватості, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права і, як наслідок, до винесення неправомірного рішення. У постанові серії БР № 956273 від 20.08.2017р. відсутні відомості про докази, на підставі яких підтверджується скоєння нею зазначеного адміністративного правопорушення, що суперечить п.24 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». Вона пояснювала причину своєї вимушеної зупинки, однак її заперечення без зазначення жодних мотивів взяті до уваги не були, хоча на їх спростування відповідачем не наведено ніяких доводів та доказів.

Таким чином, зазначені порушення при притягненні її до адміністративної відповідальності разом з відсутністю доказів скоєння нею адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП дозволяють стверджувати, що оскаржувана постанова винесена незаконно, рішення про притягнення її до адміністративної відповідальності прийнято безпідставно та за таких обставин підлягає скасуванню.

До судового засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до КАС України, надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач позов не визнав та у судовому засіданні пояснив, що 20.08.2017р. він заступив до добового наряду. Приблизно о 11.00 год. йому надійшло повідомлення про ДТП на м-ні «Світлий» м.Мирноград. По приїзду він побачив, що в межах заборонених дорожніх знаків «Зупинка заборонена» стояли автомобілі «Сенс» та мабуть «Сеат». «Сеат» скоїв при русі заднім ходом наїзд на «Сенс». При зясуванні обставин ДТП було встановлено, що у ДТП винен водій автомобіля «Сеат». Але також було встановлено, що «Сенс» стояв в зоні дії знака «Зупинка заборонена». Позивач пояснила, що зупинилася в цьому місці з причини того, що її пасажиру стало погано і вона зупинилися, щоб піти до аптеки. Він все ж таки прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Водій «Сеата» наполягав, що у водія автомобіля «Сенс» була можливість припаркуватися в іншому місці і щоб вони задокументували факт порушення позивачем ПДР. Під час винесення постанови, він пояснив позивачу всі її права та обовязки, попередив позивача про винесення у відношенні неї постанови, але прямих заяв чи клопотань від неї щодо заперечення про це, не надійшло і тому він не склав протокол. Погода на той час дійсно була спекотна. Поруч з ОСОБА_1 знаходилася її пасажир. Коли прибув на місце ДТП, то на обох автомобілях була увімкнена аварійна сигналізація. Під час оформлення оскаржуваної постанови, а це приблизно від 40 до 60 хв., у неї була можливість скористатися правовою допомогою. Якій це був день тижня не памятає. У місці, де був розташований «Сенс», навпроти була заїзна кишеня, тому візуально розмір проїзної частини збільшувався, якщо не враховувати заїзну кишеню, розмір проїзної частини приблизно 5 м. У заїзній кишені були транспортні засоби, які були припарковані. Пасажира позивача він не опитував, опитали тільки учасників ДТП. Закон надає право винести постанову пізніше, але оскільки не було клопотань про перенесення часу винесення постанови, то він вирішив скласти її на місці.

Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що вона є рідною сестрою позивача. 20.08.2017р. вона разом з позивачем рухалися на автомобілі «Сенс» у напрямку від вул.Донська до м-ну «Молодіжний» вздовж ринку «Світлий» м.Мирноград. Рухаючись повз центрального входу до ринку «Світлий» їй раптом стало зле, враховуючи її стан здоровя та діагноз: вегето-судинна дистонія. Приймаючи до уваги, що це була спекотна погода, температура була близько 350 С. Вона себе вкрай погано відчувала, а тому попросила Антонову зупинитися, тому що оцінюючи свій стан розуміла, що вже втрачає свідомість. Позивач зробила вимушену зупинку та намагаючись допомогти, відчинила вікно. Але це ніяким чином не вплинуло, тому вона запропонувала на скло одягти плівку, але це ніякої дії не дало. Біля місця, де вони зупинилися, була розташована аптека, позивач допомогла вийти з машини та вони разом прийшли до приміщення цієї аптеки. Коли вони вийшли з транспортного засобу, позивач перевірила, чи увімкнені фари аварійної зупинки та переконавшись у цьому, вона її наздогнала і вони разом пішли до аптеки. Як тільки вони відчинили двері аптеки, почули глухий звук. Повернувшись сестра їй повідомила, що до машини впритул розташований інший транспортний засіб чорного кольору. Так як вона зрозуміла, цей транспортний засіб вїхав задньою частиною у її машину, позивач одразу повернулася до свого автомобіля, а вона купивши воду, також повернулася до ДТП. Час від зупинки та коли дійшли до аптеки зайняв приблизно 4-4 з пол. хвилини. Водій іншого транспортного засобу представився на прізвище Гнипа. Той сказав, що нікого не викликав та на нічого не повідомляв, зокрема не поліцію ні страхову компанію, оскільки не знав, як це робиться та просто не побачив машину, як виїжджав задом та взагалі сказав, що провина лягає на позивача, оскільки та зупинила транспортний засіб у дії знаку «Зупинка заборонена». Інших пояснень Гнипа не надавав. Тому позивач за телефоном 102 повідомила про ДТП. Їх транспортні засоби не рухалися до приїзду поліції. Через деякий час прибули поліцейські: ОСОБА_3 та Петухов. У подальшому складено протоколи на позивача та Гнипу та зроблено план-схему ДТП. Позивач повідомила, що саме за станом здоровя зроблено відповідну зупинку, прийняті відповідні заходи до безпечного руху інших транспортних засобів. Її на місці ДТП не опитували. Парковка, тобто заїзна кишеня була повністю заповнена автомобілями. Гнипа виїжджав задом з парковки. Оформлювали документи приблизно 1 годину. Позивач перебувала весь час на місці ДТП та приймала участь у складанні документів по ДТП. Поліцейський розяснював права позивачу, зокрема було розяснено про можливість скористатися правовою допомогою, але позивач займалася оформленням документів та нею, оскільки вона себе почувалася погано. Копія постанови ОСОБА_5 була вручена відразу на місці. Позивач перебувала у стані шоку, оскільки Гнипа сказав, що саме вона винна у ДТП, а також переживала за неї. Раніше позивач жодного разу не притягувалася до адміністративної відповідальності. Відносно позивача складалася постанова та відносно Гнипи також, але вона може помилятися, оскільки погано себе відчувала. Після оформлення документів, вони все ж звернулися до найближчої аптеки для вимірювання тиску та придбання необхідних ліків.

Судом встановлено, що постановою серія БР № 956273 від 20.08.2017р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП до 255 грн. штрафу. Згідно цієї постанови, 20.08.2017р. о 10.30 годин позивач керуючи автомобілем НОМЕР_1 біля ринку «Світлий» м-ну «Світлий» м.Мирноград Донецької області скоїла стоянку автомобіля при наявності забороненого знаку 3.34 ПДР України, не виконала вимоги знаку, чим порушила п.8.4 в) ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, постановив притягнути позивача до адміністративної відповідальності і накласти стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., у постанові позивач зазначила «здійснила аварійну зупинку під забороненим знаком» (а.с.11).

Згідно рапорту чергового Мирноградського відділення поліції Покровського ВП ГУНП в Донецькій області від 20.08.2017р., о 10.56 год. 20.08.2017р. надійшло повідомлення зі служби 102 про ДТП без потерпілих, яке сталося біля магазину «АТБ» на м-ні «Світлий» м.Мирноград Донецької області, заявник ОСОБА_1 (а.с.12).

Згідно схеми місця ДТП, автомобіль позивача перебуває у зоні дії знаку «Зупинка заборонена» (а.с.13-14).

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.8.4«в» Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до п.3.34 роздіду 33 Дорожні знаки Правил дорожнього руху України, 3.34 «Зупинку заборонено». Забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

За змістом п.1.10 ПДР України, вимушена зупинка припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Згідно п.15.14 ПДР України, у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити діяти згідно з вимогами п.п.9.9 9.11 цих Правил.

За змістом п.9.9 а) ПДР України, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Таким чином, відповідач повинен був допитати пасажирку позивача у якості свідка для всебічного, повного і обєктивного зясування всіх обставин справи, чого зроблено не було та призвело до винесення незаконної постанови, оскільки допитана у суді свідок ОСОБА_4, яка була пасажиром у позивача, підтвердила у судовому засіданні вимушену зупинку позивача у звязку зі своїм раптовим погіршенням здоровя. До речі, в самій постанові позивач також зазначила, що зробила аварійну зупинку.

Згідно ч.ч.2, 5 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.1853 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки правопорушення за ст.122 ч.1 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення дорожнього руху, то протокол не складається, зокрема й у випадку, коли особа оспорює допущене правопорушення. Тому доводи позивача щодо неправомірних дій відповідача з приводу не складення протоколу, не ґрунтуються на законі.

Крім цього, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що їй не були розяснені відповідачем її права та обовязки, оскільки як відповідач так і допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснили, що позивачу були розяснені її права та обовязки.

Щодо застосування відповідачем п.24 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», то зазначена норма стосується при розгляді справ про адміністративні правопорушення у суді, а не поліцейським на місці скоєння правопорушення.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, докази, які є у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена з порушенням норм закону та підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, ст.19 Конституції України, ст.ст.23, 122, 245, 251, 258, 280, 287-289, 293 КУпАП та керуючись ст.ст.2, 11, 71, 86, 94, 97, 98, 99, 100, 158-163 1712 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого інспектора Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову серія БР № 956273 від 20.08.2017р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо ОСОБА_1 за ст.122 ч.1 КУпАП та накладення на неї штрафу у сумі 255 грн.

Постанова може бути оскаржена сторонами та іншими особами, які брали участь у справі, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси чи обовязки в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя