Справа № 826/17496/16
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 жовтня 2017 року № 826/17496/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства КБ «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича Фонд гарантування вкладів фізичних осіб Товариство з обмеженою відповідальністю «Айпакс-Україна»
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії
ОСБАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства КБ «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича (далі по тексту - відповідач) за участю третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Товариства з обмеженою відповідальністю «Айпакс-Україна» на стороні позивача в якому просить суд:

- визнання протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича в частині визнання правочину з переказу коштів в сумі 199000,00грн. з призначенням платежу «відрядження», здійснений 15.06.2016 ТОВ «Айпакс -Україна» з власного рахунку №0001 на рахунок НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 (02100, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Євробанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.12.2016 суддею Данилишиним В.М. відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду на 19.12.2016.

У зв'язку із припиненням повноважень у судді В.М.Данилишина на підставі «Положення про автоматизовану систему документообігу в адміністративних судах» справу №826/17496/16, передано на розгляд головуючому судді Смолію І.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2017 суддею Смолієм В.І. прийнято справу до свого провадження.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в Уповноваженої особи Фонду були відсутні правові підстави для визнання договору банківського вкладу нікчемним, а отже, відповідачем, в порушення норм чинного законодавства, не включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «Євробанк» за рахунок Фонду.

Представник позивача зазначив, що договір визнано нікчемним з підстав передбачених пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Представник позивача також зазначив, що Рішенні Правління НБУ № 73-рш «Про віднесення Публічного акціонерного товариства КБ «ЄВРОБАНК» до неплатоспроможних прийнято 17.06.2016 тобто на момент вчинення правочину, а саме 15.06.2016, банк не відносився до категорії неплатоспроможних, отже відповідач безпідставно визнав правочин нікчемним

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача -1 проти задоволення позовних вимог заперечив, у письмових запереченнях зазначив, що за результатами проведеної перевірки правочинів під час тимчасової адміністрації виявлено, що правочин, стороною якого є позивач, є нікчемним з огляду на положення пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Та зазначив про передчасність вимог, оскільки термін проведення перевірки вкладів фізичних осіб на час виникнення спірних правовідносин не сплинув, а вимоги до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства КБ «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича є передчасними.

Відповідач у своїх письмових запереченнях, серед іншого зазначає, що постановою Національного Банку України №73рш/БТ від 15.06.2016 ПАТ «КБ «Євробанк» визнано проблемним та введені певні обмеження у діяльності банку, а отже, будь-які договори, укладені між банком та фізичними особами після 15.06.2016, тобто після визнання банку проблемним, є нікчемними з підстав, визначених пунктами 7, 9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Треті особи письмових заперечень не надали, в судове засідання прибув представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, просив відмовити у задоволені позову повністю.

В судовому засіданні 07.09.2017 за згодою сторін ухвалено рішення про перехід в письмове провадження.

Враховуючи викладене, керуючись частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Між ОСОБА_1 (вкладник) та ПАТ «КБ «Євробанк» укладено договір №PR-009795 про відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки від 15.06.2016.

Відповідно до п.2.2 договору клієнт особисто або через Довірених осіб має право поповнювати рахунок способами, що не суперечать чинному законодавству України.

Згідно виписки по рахунку клієнта за період з 01.06.2016 по 30.06.2016 вбачається перерахування авансу на відрядження 199000,00грн. з якого було вирахувано комісію за безготівкове поповнен6ня основного карткового рахунку 995, 00грн. та нараховано відсоток на залишок основного карткового рахунку в сумі 260,39 грн. в результаті зазначених операцій доступна сума становила 198 005,00грн.

Рішенням Правління Національного банку України №73-рш від 17.06.2016 «Про віднесення ПАТ «КБ «Євробанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №1041 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Євробанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ КБ «Євробанк» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 17.06.2016 до 16.07.2016 включно, призначено Кононця В.В. уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ КБ «ЄВРОБАНК».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №1183 від 07.07.2016 продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» з 17.07.2016 до 16.08.2016 включно і повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК». Відповідно до даного рішення продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» Кононця В.В.

У зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду рішення №1523 від 16.08.2016, «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» Кононцю Вадиму Валерійовичу з 17.08.2016 по 16.08.2018 включно.

Розпочато процедуру виплати вкладникам гарантованих сум відшкодувань банком -агентом АТ «Таскомбанк» з 19.08.2016 до 30.09.2016.

На адресу позивача надійшло повідомлення Уповноваженої особи Фонду № 01-24.3/3200 від 16.08.2016 про нікчемність правочинів (транзакцій) з перерахування коштів з поточних рахунків юридичних та/або фізичних осіб на вкладні (депозитні)/поточні(карткові) рахунки фізичних осіб - клієнтів банку, згідно якого повідомлено позивача про нікчемність договору згідно пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Підставою для направлення вищевказаного повідомлення слугував наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «КБ «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича №189-ОД від 10.08.2016 «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями».

У зв'язку із нікчемністю правочину (транзакцій) з переказу коштів в сумі 198 005,00грн. виплату коштів за вкладним рахунком позивача обмежено.

Як визнається сторонами, позивача не включено до переліку вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами у банку за рахунок Фонду.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до адміністративного суду.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Стосовно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 16.02.2016 у справі №21-4846а15 та від 15.06.2016 у справі №826/20410/14, щодо того, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів, суд зазначає наступне.

Так, згідно з частиною першою статті 244І Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частиною першою статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Однак, суд вважає за доцільне та необхідне відступити від правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України виходячи із нижче викладених мотивів.

Висновок Верховного Суду України у зазначеній постанові зводиться до того, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вищевказані спірні правовідносини, які врегульовані нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а тому спори, які виникають на стадії ліквідації банку належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Проте, проаналізувавши положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд приходить висновком, що ним регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються в порядку господарського судочинства.

Однак, суд звертає увагу на те, що в даній адміністративній справі вирішуються спірні відносини в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вказаний Закон є спеціальним, яким в свою чергу врегульовано правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України (статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Системний аналіз положень вищезазначеного Закону дає підстави суду дійти до висновку, що в даному випадку ліквідаційна процедура, яка застосовується при ліквідації банку в силу відмінного правового регулювання відрізняється від процедури передбаченої Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Зокрема, в силу положень статті 7 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» порядок ліквідації банкрута здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства.

Тобто, необхідною умовою для застосування до спірних правовідносин в частині задоволення кредиторських вимог в силу Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є безпосередня наявність порушення справи про банкрутство в Господарському суді.

Натомість, у даному випадку, ліквідація банку, здійснюється на підставі Постанови Правління Національного банку України в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким в свою чергу не передбачено порушення справи про банкрутство в Господарському суді, а тому в даному випадку застосування Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до спірних правовідносин не підлягає і, як наслідок, відсутні підстави для відмови у відкритті провадження у справі чи закриття провадження у справі з підстав непідсудності.

Суд вважає за необхідне окремо зазначити, що правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банка-боржника.

Учасниками цих правовідносин є виключно вкладники та Фонд, і саме в них виникають відповідні права та обов'язки.

Банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих, хто має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вирішує виключно Фонд. Отже, правовідносини між Фондом та вкладниками не породжують прав та обов'язків для банку.

Враховуючи усе вищезазначене, суд приходить до висновку, що за своїм характером спір між уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і вкладниками банку щодо включення відповідних фізичних осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, є публічно-правовим.

Нормативно-правовим актом, яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини 1, 2 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з частинами 2 - 4 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

З матеріалів справи вбачається, що правочин визнано нікчемним на підставі пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: банк уклав правочини, умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Зокрема, наказом Уповноваженої особи Фонду №26 від 21.06.2016 «Про організаційні заходи щодо перевірки договорів», у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та «Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду у разі їх виявлення», затвердженого рішенням: виконавчої дирекції Фонду №826 від 26.05.2016 здійснена перевірка окремих правочинів.

Актом перевірки №17 комісії з перевірки правочинів (інших договорів), укладених ПАТ КБ «Євробанк», призначеної наказом від 21.06.2016 «Про організаційні заходи щодо перевірки договорів», від 10.08.2016, встановлено, що ОСОБА_1 здійснено перерахунок коштів на картковий рахунок у сумі 199 000.00грн. (кошти з якого на момент здійснення названої операції, за діючим законодавством, за умови її законності, підлягали відшкодовуванню Фондом), з рахунку ТОВ «Айпакс-Україна» з призначенням платежу на «Відрядження».

Вказаним актом перевірки визнано вищеназваний правочин з перерахування коштів на картковий рахунок позивача нікчемним а Наказом №189-ОД від 10.08.2016 застосовано наслідки недійсності нікчемного правочину.

Суд не погоджується із вказаними доводами відповідача, виходячи з наступного.

Чинним законодавством визначено, що Уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

В той же час, як це випливає зі змісту наведених норм, таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину очевидно недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у випадку який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вкладу.

Уповноважена особа Фонду будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин суду не надала.

Статтею 1062 Цивільного кодексу України встановлено, що на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до статті 388 цього Кодексу.

Як вбачається з виписки по рахунку клієнта з 01.06.2016 по 30.06.2016, доступна сума до використання на кінець періоду становила 198005,00грн.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Суд зазначає, що Закон не встановлює обмежень в частині походження коштів вкладу, а саме що вкладом повинні бути кошти, внесені безпосередньо вкладником.

При зарахуванні суми в розмірі 199000,00 грн. вирахувано комісію за безготівкове поповнення основного карткового рахунку 995,00грн. та нараховано відсоток на залишок основного карткового рахунку в сумі 260,39 грн. в результаті зазначених операцій доступна сума становила 198 005,00 грн.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 12.01.2016 К/800/46158/15 по справі №826/12161/15.

Також, судом встановлено, що договір №PR-009795 про відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки укладено позивачем 15.06.2016, тобто до запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Євробанк».

Враховуючи зазначене, відповідачем не наведено, а судом не встановлено, підстав для визнання нікчемним договору про відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки, укладеного між позивачем та ПАТ «КБ «Євробанк».

В наданих суду письмових запереченнях відповідач зазначив, що правочин з перерахунку грошових коштів вчинений 15.06.2016, тобто після прийняття рішення про визнання ПАТ «КБ «Євробанк» проблемним, а тому є підстави вважати операцію вчиненою з порушенням вимог, що були встановлені Національним Банком України, у зв'язку з чим і визнано укладений договір нікчемним.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Частиною 6 статті 67 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено право Національного банку України запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку та призначення куратора банку. Особливий режим контролю є додатковим інструментом банківського нагляду, що використовується, як правило, одночасно із заходами впливу, встановленим статтею 73 цього Закону.

Під час здійснення особливого режиму контролю за діяльністю банку, Національний банк України має право заборонити банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або вимагати від банку проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок.

Статтею 75 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено обов'язок Національного банку України прийняти рішення про віднесення банку до категорії проблемних відповідно критеріїв, визначених в ньому.

Рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею.

Національний банк України має право заборонити проблемному банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або вимагати від проблемного банку проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок.

Основним підзаконним нормативним актом, що регулює діяльність банків у випадку визнання їх проблемними є Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 346 від 17.08.2012.

Національний банк України має право запровадити особливий режим контролю за діяльністю банку та призначити куратора банку у випадках, передбачених нормативно-правовими актами Національного банку (п 5.1. Положення).

Згідно з пунктами 5.2., 5.3. Положення Національний банк України для здійснення особливого режиму контролю за діяльністю банку одночасно з призначенням куратора банку може залучати фахівців з бухгалтерського обліку, юридичних питань, з питань платіжних систем, інформаційних технологій та з інших питань. Рішення про запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку та призначення куратора банку, строк дії особливого режиму контролю за діяльністю банку та повноважень куратора банку, повноваження куратора банку, відміну/дострокову відміну запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку та призначення куратора банку приймає Правління Національного банку України.

Отже, згадуваними законодавчими актами не встановлено заборони банку після визнання його проблемним укладати договори, відкривати поточні та карткові рахунки та зараховувати на рахунок кошти.

Крім того, як зазначено вище, рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею. Отже, позивач не міг знати про віднесення Банку до категорії проблемних.

Відповідачем також не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Крім того, в силу положень частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Враховуючи, що доводи Уповноваженої особи Фонду про нікчемність операції (транзакції) по перерахуванню коштів не знайшли підтвердження під час вирішення справи, отже, Наказ «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями» № 189-ОД від 10.08.2016 в частині визнання нікчемності правочину, а саме транзакції щодо перерахування коштів з рахунку ТОВ «Айпакс-Україна» №0001 на рахунок НОМЕР_2 ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог в даній частині. Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що списання коштів з рахунку позивача є

Щодо позовних вимог про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду включити позивача до переліку вкладників ПАТ «КБ «Євробанк», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію наділена повноваженнями щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії, на підставі якого Фонд гарантування вкладів фізичних осіб формує Загальний реєстр вкладників.

Суд звертає увагу, що чинним законодавством не передбачена можливість включення особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду після складення та затвердження такого переліку вкладників.

В той же час, відповідно до пункту 3 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №14 від 09.08.2012 банк має право надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та уточнення до бази даних про вкладників. Зміни надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Таким чином, враховуючи норми чинного законодавства на час виведення неплатоспроможного банку з ринку та винесення рішення по суті Уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду зміни та уточнення до бази даних про вкладників.

Враховуючи норми чинного законодавства, встановивши, що внаслідок протиправних дій відповідача відбулось порушення прав позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині шляхом зобов'язання Уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для їх задоволення.

Беручи до уваги вимоги частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частити вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в акціонерному товаристві Комерційний банк «ЄВРОБАНК» Кононця Вадима Валерійовича про нікчемність правочину (транзакції) перерахування коштів з рахунку ТОВ «Айпакс-Україна» №0001 на рахунок № НОМЕР_2 ОСОБА_1, яке оформлене наказом «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями» №189-ОД від 10.08.2016.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ЄВРОБАНК» Кононця Вадима Валерійовича включити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса проживання: АДРЕСА_1) до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ЄВРОБАНК», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до правочину від 15.06.2016 щодо перерахування грошових коштів в сумі 200 000,00 гривень на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_2, відкритий у ПАТ КБ «Євробанк» на підставі Договору №PR-009795 про відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки від 15.06.2016.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ЄВРОБАНК» Кононця Вадима Валерійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів відповідно до правочину від 15.06.2016 щодо перерахування грошових коштів в сумі 200 000,00 гривень на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_2, відкритий у ПАТ КБ «Євробанк» на підставі Договору №PR-009795 про відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки від 15.06.2016.

Судові витрати в сумі 1102,42 грн. присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.В. Смолій