Справа № 336/5736/17
Суддя: Дмитрюк О. В.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

06.11.17Справа № 336/5736/17
Провадження № 2-а/336/512/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, який діє як адміністративний суд, у складі судді Дмитрюк О.В., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11.10.2017 року до суду надійшов позов ОСОБА_1, в якому він просить суд визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя. В позові зазначив, що перебуває на обліку в управлінні, отримуючи пенсію за віком у відповідності до положень Закону України № 1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», розмір якої, станом на жовтень 2017 року, складає 1147,81 грн., що є меншим, ніж встановлений законом прожитковий мінімум.

У вересні 2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок її пенсії за віком у відповідності до ст.. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку із збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Листом від 02.10.2017 р. № 390/Я-1 відповідач відмовив йому у перерахунку пенсії за віком з урахуванням збільшеного розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та повідомив про те, що пенсія розрахована вірно, відповідно до вимог чинного законодавства.

Позивач вважає таку відмову незаконною, виходячи з такого.

Ч. 1 ст. 28 Закону № 1058 встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.01.2016 р., у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до ст. 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Так як підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, перерахунок повинен проводитися з дня встановлення цього розміру.

У зв'язку з викладеним позивач просить визнати протиправною відмову відповідача у проведенні перерахунку пенсії відповідно до змін в розмірі прожиткового мінімуму; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя провести перерахунок пенсії за віком відповідно до розміру прожиткового мінімуму на одну особу на місяць для осіб, які втратили працездатність, та провести відповідні виплати, у відповідності до вимог ст.. 99 КАС України, починаючи з 05.04.2017 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, посилаючись на те, що цими діями порушується її гарантоване Конституцією та Законами України право.

Ухвалою суду від 12.10.2017 р. провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у скороченому провадженні у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України.

Відповідач - Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя надало до суду заперечення, в яких зазначив, що дії Управління повністю відповідають чинному законодавству України. Позивач перебуває на обліку в управлінні з 06.04.2013 р. та отримує пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому враховано, що позивач має страховий стаж 28 років 04 місяців 20 днів, згідно зі ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком. З наведених підстав представник відповідача просить суд відмовити позивачеві у задоволені позову.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню у зв'язку із наступним.

Судом встановлено, що позивач з 06.04.2013 року перебуває на обліку в управлінні, отримуючи пенсію сумі 1147,81 грн..

В преамбулі Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

В силу ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються такі державні трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно із ст. 7 Закону звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію, а із ст. 10 Закону випливає, що пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

За змістом ст. 42 Закону України «Про пенсійне забезпечення» тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно ст. 28 цього Закону. З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно ст. 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З наведених положень законодавства про державне пенсійне страхування випливає, що підставою для проведення перерахунку пенсії є збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з положеннями ст.ст. 22, 46, 64 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі втрати годувальника, яке гарантується державою, а конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути скасовані або обмежені.

З наведених норм законодавства випливає, що право позивача на отримання від держави соціального захисту як непрацездатної за віком особи є безумовним, а його звуження є таким, що не ґрунтується на законі.

Застосування відповідачем положення ст. 28 ч.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суд вважає таким, що суперечить принципу верховенства, гарантованого Конституцією України, та порушує права людини з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно роз'ясненням, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 р., № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності зі ст. 7 ч.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року на рівні 1074 грн.; з 1 травня 2016 року - 1130 грн., з 1 грудня 2016 року - 1208 грн..

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року на рівні 1247 грн.; з 01 травня 2017 року - 1312 грн.; з 01 грудня 2017 року - 1373 грн..

Таким чином, законодавством України встановлена вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини. Між тим, відповідачем призначено позивачу пенсію в розмірі 1147,81 грн., що менше ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, та не може забезпечити нормальне функціонування організму людини, що суперечить вимогам ст. 46 Конституції України, ст. 7 ч.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 8 ч.3 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Оскільки судом встановлено, що дії відповідача щодо відмови у перерахунку позивачеві пенсії до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, не відповідають вимогам ст. 46 Конституції України, ст. 7 ч.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», вказані дії підлягають визнанню протиправними.

Суд також приймає до уваги, що відповідно до ст. 8 ч.2 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 липня 2006 р. по справі «Проніна проти України» зазначено, що заявниця зверталась до національного суду з позовом до районного управління Пенсійного фонду України про виплату стверджуваної заборгованості по виплаті пенсії та відшкодування моральної шкоди. У своєму позові заявниця зазначала, зокрема, що за статтею 46 Конституції України вона має право на пенсію у розмірі, не нижчому від прожиткового мінімуму. Проте у відповідний час розмір її пенсії був нижчим від встановленого розміру прожиткового мінімуму. Суд відмовив заявнику у задоволенні позову у зв'язку з необґрунтованістю, зазначивши, що Пенсійним фондом України не було допущено порушення підзаконних актів. Апеляційний суд м. Києва та Вищий адміністративний суд України залишили рішення суду першої інстанції без змін. Жоден з цих судів не розглянув доводи заявника за статтею 46 Конституції щодо невідповідності розміру пенсії прожитковому мінімуму.

У рішенні від 12 липня 2016 р. по справі «Петриченко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, зазначивши, що у цій справі заявник звертався до національного суду з вимогою вирішити спір щодо пенсії з органами соціального забезпечення. Заявник посилався, зокрема, на положення ст. 46 Конституції України, заявляючи, що його пенсія не повинна бути нижчою за прожитковий мінімум. Однак національні суди не вчинили жодної спроби проаналізувати позов з цієї точки зору, попри пряме посилання у кожній судовій інстанції. На думку Суду національні суди, цілком ігноруючи цей момент, хоча він був специфічним, доречним та важливим, не виконали свої зобов'язання щодо п. 1 ст. 6 Конвенції.

Враховуючи наведене, а також факт того, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, не є стабільним і встановлюється щорічно бюджетним законодавством, а виплата пенсії не підлягає обмеженню строком, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивача до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, є протиправними.

Для поновлення порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача відповідно до ст. 46 Конституції України, ст. 7 ч.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» провести позивачеві перерахунок та виплату пенсії за віком з підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум.

Вирішуючи спір на користь позивача, суд виходить з того, що обов'язок нарахування і здійснення виплати державних пенсій законом покладений на підрозділи Пенсійного фонду України.

У відсутність будь-яких обмежень, передбачених законодавством про пенсійне забезпечення, пенсія в згаданому розмірі повинна сплачуватися позивачеві відповідачем, на якого законом покладений обов'язок здійснення пенсійного забезпечення.

Що стосується мінімального розміру пенсії, він встановлений статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом, на який в силу наведених правових норм вправі претендувати позивач.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Виходячи з наведених законодавчих норм, суд погоджується з твердженнями позивача про протиправність зменшення розміру її пенсії, оскільки відповідно до Основного Закону України звуження обсягу та змісту конституційних прав є неприпустимим.

За змістом ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень та про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

З огляду на викладене суд вбачає всі підстави для захисту права позивача в обраний ним спосіб.

Позивач просить зобов'язати відповідача перерахувати пенсію, у відповідності з вимогами ст.. 99 КАС України, починаючи з 05.04.2017 року, в межах шестимісячного строку для подачі адміністративного позову.

Згідно з частиною 2 статті 99 та частиною 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Частиною 1статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Позивач в адміністративному позові не ставить питання про поновлення строку на звернення до суду, зазначивши, що перерахунок пенсії має відбуватися з 05.04.2017 року.

Як вбачається з поштового штампу на конверті, позивач надіслав до суду позовну заяву 06.10.2017 року, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню в межах шестимісячного строку з дня звернення позивач до суду, тобто з 06.04.2017 року, вимоги заявлені з 05.04.2017 року до 06.04.2017 року підлягають залишенню без розгляду.

Вирішуючи вимоги про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9-11, 94, 99-103, 159-162, 183-2, 185, 186, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя провести перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, відповідно до розміру прожиткового мінімуму на одну особу на місяць для осіб, які втратили працездатність, та провести відповідні виплати, починаючи з 06 квітня 2017 року, з урахуванням раніше сплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя за рахунок бюджетних асигнувань в доход держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після отримання постанови.

Суддя О.В. Дмитрюк