Справа № 2-а-374(а)/10
Суддя: Сугачова О. О.
Дата ухвалення: 2010-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-374(а)/10
Провадження № 2-а-374(а)/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2010

01 березня 2010 року Московський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Нечаєвої К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни», -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про зобовязання відповідача нарахувати на її користь недоплачену, як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу за 2006 2008 роки в сумі 4172,40 грн.

27.11.2009р. позивач уточнила вимоги позову та остаточно просить визнати дії відповідача незаконними щодо не нарахування та невиплати їй як дитині війни щомісячної державної соціальної допомоги за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та зобовязати Управління Пенсійного фонду (далі УПФ)України в Московському районі м. Харкова нарахувати на користь позивача і сплатити недоплачені їй як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за вищевказаний період суму в розмірі 703,90 грн., посилаючись на те, що вона відноситься до соціальної категорії громадян, яким встановлений статус «Дитина війни», та відповідно до ст. 6 Закону України (далі ЗУ) «Про соціальний захист дітей війни» з 09.07.2006р. по 31.12.2007р. має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком. У 2007 роках така допомога не нараховувалася та не виплачувалась всупереч рішенню Конституційного суду України від 09.07.2007р.

Представник позивача, що діє на підставі довіреності, підтримав вимоги позову ОСОБА_1 та надав до суду заяву щодо слухання справи за його відсутністю.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, будучи повідомленим судом про день та час розгляду справи належним чином.

Суд дослідивши і оцінивши надані докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що позивач має статус «Дитини війни», що підтверджується пенсійним посвідченням та відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання державної соціальної допомоги, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до положень ст. 7 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п. 12 ст. 71 ЗУ «Про Державний бюджет на 2007 рік», дію статті 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону, було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. за №6-рп/2007 року визнані неконституційними положення п. 12 ст. 71 ЗУ «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином, виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 р., приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, суд прийшов до висновку, що бездіяльність відповідача з моменту ухвалення зазначеного рішення Конституційного суду України є противоправною та такою, що порушує права позивача.

Так, відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 ЗУ „Про соціальний захист дітей війни» з 09.07.2007р., оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пункту 12 ст. 71 ЗУ «Про Державний бюджет України», ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню.

За період з 09.07.2007 р. до 31.12.2007 р. сума, яка підлягала нарахуванню та виплаті позивачу складає 742 грн. 65 коп., із розрахунку 30% від мінімального розміру пенсії за віком, встановленої відповідно до ст. 62 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 р.». Виплати за цей період позивачу не проводилися.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Далі, згідно ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представник відповідача в судове засідання не зявилися і правомірність прийнятого УПФ України в Московському районі м. Харкова щодо відмови в нарахуванні і невиплати соціальної допомоги позивачу не довів, заперечень стосовно вимог позову не надав, ухвалу суду від 31.08.2009р. про надання довідки про щомісячний розмір нарахованої та сплаченої надбавки позивачу, яка має статус «дитина війни» за вищевказаний період, не виконав.

Так, згідно ч.ч.3 та 4 ст.8 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Судом встановлено, що позивач, відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

У відповідності до чинного законодавства, розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, не має.

Згідно ч. 3 ст. 28 зазначеного Закону, з якого випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, разом з цим, наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни».

Відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначеної доплати до пенсії, також не може бути підставою невиконання відповідачем своїх зобовязань, які встановлені ст.46 Конституції України та зазначеною нормою Закону.

Далі, Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Отже, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» покладено на відповідача за місцем проживання позивача.

Відповідно до ч.2 ст. 87 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, тому суд відновляє пропущений строк звернення до суду позивача за захистом своїх прав та інтересів у період 2007р.

Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ч. 3 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. 64, 124, 152 Конституції України, ст.ст. 3, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за 2007 рік з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 03 (три)грн.,40 коп.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження у 10-дений строк, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Заяву про апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, тобто з дня складання постанови у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя