Справа № 335/11238/16-а (2-а/335/403/2016)
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

01 листопада 2017 року м. Київ К/800/29747/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Вавіліної Світлани Володимирівни про скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Інспектора роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Вавіліної Світлани Володимирівни та просив визнати протиправним та скасувати постанову у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення від 19 серпня 2016 року серії АР № 177843, яка винесена інспектором роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Вавіліною С.В. щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 122, частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції. Прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково.

Скасовано постанову інспектора роти № 2 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Вавіліної Світлани Володимирівни від 19 серпня 2016 року серії АР № 177843 в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування постанови від 19 серпня 2016 року серії АР № 177843 в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалене ним судове рішення скасувати, а рішення першої інстанції залишити в силі.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 06 вересня 2017 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху, з підстав її невідповідності вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України і надано строк для усунення недоліків скарги до 14 жовтня цього ж року.

Скаржнику, у наведений строк запропоновано усунути зазначені в ухвалі недоліки та роз'яснено, що у випадку їх невиконання касаційну скаргу буде повернуто.

У встановлений судом процесуальний строк скаржником виконано вимоги ухвали у повному обсязі, однак у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити враховуючи наступне.

За правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, згідно з положеннями частини 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, 19 серпня 2016 року відповідачем була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 177843, відповідно до якої позивача притягнуто до відповідальності за правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 гривень.

Із постанови встановлено, що позивач 19 серпня 2016 року о 16 год. 55 хв. в м. Запоріжжя по бул. Шевченка, 54 - вул. Вознесенівська, керуючи транспортним засобом Toyota IQ державний номерний знак НОМЕР_1, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не зменшив швидкість, а в разі потреби не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, для яких була створена небезпека, чим порушив вимоги пункту 18.1 Правил дорожнього руху України, а також не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив пункту 2.1 (ґ) Правил дорожнього руху України. Вказаними діями позивач скоїв правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП та частиною першою статті 126 КУпАП.

Відмовляючи у задоволенні позову про скасування постанови від 19 серпня 2016 року серії АР № 177843 в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

У відповідності до вимог частини 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Відповідно до частини другої статті 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

За приписами статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Підпунктом «а» пункту 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на момент зупинки транспортного засобу позивач на вимогу відповідача поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не надав, тобто не мав його при собі. При цьому з відео вбачається, що позивач підтвердив відсутність у нього поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно витягу із бази Моторно транспортного страхового бюро України станом на 19 серпня 2016 року щодо автомобіля держномер НОМЕР_1 поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не оформлювався

Отже, чинне законодавство забороняє експлуатацію на території України транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, водій транспортного засобу повинен мати такий поліс (сертифікат) при собі, тобто в автомобілі, а не взагалі, та на вимогу працівника поліції пред'явити цей поліс для перевірки.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги його висновку не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що судом неправильно застосовано норми матеріального або порушено норми процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Вавіліної Світлани Володимирівни про скасування постанови, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2017 року, відмовити.

Копію цієї ухвали, разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.І. Мойсюк