Справа № 813/4028/17
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

813/4028/17

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

07 листопада 2017 року №813/4028/17

м.Львів

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Сподарик Н.І., перевіривши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ГалІО» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними і скасування рішень, зобов’язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ГалІО» до Державної фіскальної служби України, із вимогами:

-визнати протиправними та скасувати рішення Державної фіскальної служби України №156935/35620697 від 13.09.2017 року про відмову в реєстрації податкової накладної №31/ від 30.06.2017 року, №163589/35620697 від 15.09.2017 року про відмову в реєстрації податкової накладної №39/ від 30.06.2017 року, №163587/35620697 від 15.09.2017 року про відмову в реєстрації податкової накладної №41/ від 30.06.2017 року;

-зобов’язати Державну фіскальну службу України провести реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 30.06.2017 року №31, поданої ТзОВ «ГалІО», в день подання такої накладної – 14.07.2017 року, податкової накладної від 30.06.2017 року №39, поданої ТзОВ «ГалІО», в день подання такої накладної – 15.07.2017 року, податкової накладної від 30.06.2017 року №41, поданої ТзОВ «ГалІО», в день подання такої накладної – 15.07.2017 року.

Відповідно до вимог ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви, у тому числі з’ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суддя встановив, що таку подано без додержання вимог, визначених ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до пункту четвертого частини першої та частини другої статті 106 КАС України, у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п’ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Письмовими доказами є документи, які за змістом частини 2 статті 69, частини 4 статті 79, пункту 6 частини 1 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України подаються в оригіналах або належним чином засвідчених копіях.

У контексті наведених норм встановлено, що позивачем не надано усіх достатніх доказів на підтвердження обставин, що викладені у позовній заяві, а також не зазначено причин неможливості їх надання разом із позовною заявою.

Водночас, відповідно до частини 3 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Загалом, правові засади справляння судового збору, платників, об’єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору на сьогодні визначено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI (із змінами і доповненнями).

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання суб’єктом владних повноважень, юридичною особою до адміністративного суду позову немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У свою чергу, відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», установлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року - 1600 грн.

Згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об’єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як встановлено, у даному позові позивачем заявлено чотири вимоги немайнового характеру.

Таким чином, за подання до суду даного адміністративного позову, що містить чотири вимоги немайнового характеру, а саме: 1)визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України №156935/35620697 від 13.09.2017 року про відмову в реєстрації податкової накладної №31/ від 30.06.2017 року; 2)визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України №163589/35620697 від 15.09.2017 року про відмову в реєстрації податкової накладної №39/ від 30.06.2017 року; 3)визнати протиправними та скасувати рішення Державної фіскальної служби України №163587/35620697 від 15.09.2017 року про відмову в реєстрації податкової накладної №41/ від 30.06.2017 року; 4)зобов’язати Державну фіскальну службу України провести реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 30.06.2017 року №31, поданої ТзОВ «ГалІО», в день подання такої накладної – 14.07.2017 року, податкової накладної від 30.06.2017 року №39, поданої ТзОВ «ГалІО», в день подання такої накладної – 15.07.2017 року, податкової накладної від 30.06.2017 року №41, поданої ТзОВ «ГалІО», в день подання такої накладної – 15.07.2017 року, позивачу необхідно було сплатити судовий збір за кожну вимогу окремим платіжним документом, у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» (1600 грн. + 1600 грн. + 1600 грн. + 1600 грн.).

При цьому, як стверджується матеріалами позовної заяви, позивачем надано платіжне доручення №1099 від 01.11.2017 року, що лише підтверджує сплату судового збору за дві позовні вимоги немайнового характеру у сумі 3 200,00 грн.

У відповідності до положень ч.1 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, вважаю, що вищенаведене унеможливлює вирішити питання про відкриття провадження у справі, а тому позовну заяву належить залишити без руху та встановити позивачу строк для усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.106, 108, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя –

У Х В А Л И В :

Залишити без руху позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ГалІО» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними і скасування рішень, зобов’язання до вчинення дій.

Позивачу усунути у строк включно до 16 листопада 2017 року недоліки позовної заяви, що зазначені у мотивувальній частині даної ухвали.

Роз’яснити позивачу, що у разі неусунення вказаних недоліків у строк до 16 листопада 2017 року включно, позовна заява, яку залишено без руху, підлягає поверненню.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п’яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п’яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Суддя Сподарик Н.І.