Справа № 817/1377/16
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 листопада 2017 р.Р і в н еСправа №817/1377/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: суддя Щербакова В.В. (головуючий), суддів Зозулі Д.П. Жуковської Л.А. , розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доНаціональної поліції України, Головного управління Національної поліції у Рівненській області
про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності щодо вирішення скарги, зобов'язання вирішити по суті подану скаргу та надати відповідь по суті вимог поставлених у скарзі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася до органів поліції зі скаргою щодо перевірки обставин нарахування їй пенсії, оскільки вважає що її документи, з урахуванням педагогічного стажу та вченого ступеня, були використані для призначення пенсії сторонній особі з прізвищем ОСОБА_2. Листом від 07.04.2016 №925/200/01-2016 у задоволенні такої скарги було відмовлено. Не погоджуючись з таким рішенням оскаржила його до Головного управління Національної поліції у Рівненській області, а згодом і до Національної поліції України. Однак посадовими особами вищого рівня і такі скарги залишені без задоволення. Вважає, що не розгляд її скарг є бездіяльністю Національної поліції України, оскільки на момент звернення до суду відповіді на скаргу отримала.

Відповідач, Національна поліція України (далі НП України, відповідач 1), позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях, які обґрунтовані тим, що провівши попередній розгляд скарг ОСОБА_1, відповідач 1 скерував скаргу позива від 16.06.2016 до Головного управління Національної поліції у Рівненській області для її розгляду, вжиття заходів реагування та надання відповіді заявникові. Такі дії НП України щодо вирішення скарги позивача вчиненні абсолютно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та з урахуванням всіх обставин справи.

В ході судового розгляду судом залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Національної поліції у Рівненській області (далі ГУНП в Рівненській області, відповідач 2).

Відповідач 2 позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях, які обґрунтовані тим, що у уповноважених посадових осіб ГУНП в Рівненській області, Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області, управління захисту економіки в Рівненській області ДЗЕ НПУ, управління превентивної діяльності ГУНП в Рівненській області в фактах та обставинах, викладених у зверненнях ОСОБА_1 були відсутні відомості, які б вказували на наявність ознак кримінального правопорушення. Дії ГУНП в Рівненській області щодо реєстрації таких звернень в журналі ЄО, розгляд та прийняття рішень відповідно до порядку та вимог Закону України «Про звернення громадян» є такими, що відповідають умовам ст.19 Конституції України, тобто вчиненні на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом.

Разом з тим, в ході судового розгляду, судом було прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 16.03.2016 ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського відділу поліції ГУНП в Рівненській області зі скаргою щодо перевірки обставин нарахування їй пенсії, оскільки вважає що її документи, з урахуванням педагогічного стажу та вченого ступеня, були використані для призначення пенсії сторонній особі з прізвищем ОСОБА_2, тоді як їй призначено звичайну мінімальну пенсію на прізвище ОСОБА_1, та яку вона отримую на цей час (а.а.с.5-8). Яка була зареєстрована 17.03.2016 в журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події за ЄО№6942 (а.с.145).

Вказана скарга позивача розглянута Рівненським міським відділом поліції ГУНП в Рівненській області, за наслідками розгляду якої 29.03.2016 прийнято висновок, згідно з яким, в ході перевірки встановлено, що в даній події відсутні будь-які ознаки, що вказували б на наявність кримінального правопорушення (а.с.146).

Про вказаний висновок ОСОБА_1 повідомлено листом Рівненського міського відділу поліції ГУНП у Рівненській області від 07.04.2016 №925/200/01-2016 (а.с.9). При цьому, зазначено, що для вирішення даного питання позивачу рекомендовано звернутися до суду, оскільки між ОСОБА_1 та РДГУ склалися цивільно-правові відносини, що відносяться до компетенції суду, а не поліції.

17.05.2016, не погодившись з таким рішенням Рівненського міського відділу поліції ГУНП у Рівненській області від 29.03.2016, позивач оскаржила його до ГУНП в Рівненській області (а.с.10). Скарга була зареєстрована 21.05.2016 в журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події за ЄО№15335 (а.с.152).

ГУНП в Рівненській області дана скарга скерована до Рівненського міського відділу поліції ГУНП у Рівненській області для проведення перевірки неналежного розгляду попереднього звернення працівниками поліції, про що позивача повідомлено листом від 23.05.2016 №11/А-834 (а.а.с.153-156).

Вказана скарга позивача розглянута Рівненським міським відділом поліції ГУНП в Рівненській області, за наслідками розгляду якої 30.05.2016 прийнято висновок, згідно з яким, в ході перевірки встановлено, що в даній події відсутні будь-які ознаки, що вказували б на наявність кримінального правопорушення (а.с.157).

Про вказаний висновок ОСОБА_1 повідомлено листом Рівненського міського відділу поліції ГУНП у Рівненській області від 07.06.2016 №А-353/200/01-2016 (а.с.11). При цьому, зазначено, що копію письмового звернення для проведення додаткової перевірки було скеровано начальнику управління захисту економіки в Рівненській області Департаменту захисту економіки НП України, який згідно з листом від 23.06.2016 №4780/39/116/02-16 дійшов аналогічного висновку (а.а.с.12, 160-162).

16.06.2016, не погодившись з таким рішенням ГУНП у Рівненській області від 30.05.2016, позивач оскаржила їх до НП України (а.с.13). Скарга була зареєстрована 23.06.2016 за №17108/А-17108 (а.с.49), та скерована до ГУНП у Рівненській області для проведення перевірки неналежного розгляду попередніх звернень працівниками поліції, про що позивача повідомлено листом від 20.07.2016 №А-1235 (а.с.106).

26.07.2016, не отримавши у встановлений термін відповіді, позивач повторно відправила лист відповідачу 1, в якому просила надіслати відповідь про наслідки розгляду її скарги (а.с.15). Скарга була зареєстрована 01.08.2016 за №21568/А-21568 (а.с.132).

Вказані скарги позивача розглянуті ГУНП в Рівненській області, за наслідками розгляду яких 26.08.2016 прийнято висновок, згідно з яким, в ході перевірки встановлено, що в даній події відсутні будь-які ознаки, що вказували б на наявність кримінального правопорушення (а.с.109), про що позивача повідомлено листами від 26.08.2016 №6264/39/116/02-2016 (а.с.130) та від 09.09.2016 №11/А1446 (а.с.136). При цьому, зазначено, що відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідальність за достовірність даних і документів виданих для оформлення пенсій несуть, зокрема, матеріальну підприємства, установи та організації за шкоду, заподіяну громадянам і державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. Разом з тим, для вирішення даного питання позивачу рекомендовано звернутися до суду.

Вважаючи, що такі рішення відповідачів свідчать про бездіяльнісь органів поліції, ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, частиною 2 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон №580-VIII) визначено, що поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобовязаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події (п.5 ч.1 ст.23 Закону №580-VIII).

Порядок ведення обліку органами Національної поліції України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події регламентовано Інструкцією про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1377, затвердженої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за №1498/27943 (далі Інструкція №1377).

Пунктом 2 розділу І Інструкції №1377 визначено, що джерелом інформації про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, зокрема, є:

1) заяви і повідомлення осіб, які надходять до органу поліції, особи, уповноваженої здійснювати досудове розслідування (далі - слідчий), або службової особи, уповноваженої на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення;

2) самостійно виявлені слідчим або іншою посадовою особою органу поліції з будь-якого джерела обставини кримінального правопорушення;

3) повідомлення осіб, які затримали підозрювану особу при вчиненні або замаху на вчинення кримінального правопорушення або безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні;

4) інше.

Відповідно до п.1 розділу ІІ Інструкції №1377, прийняття заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події незалежно від місця і часу їх учинення, повноти отриманих даних, особи заявника здійснюється цілодобово і невідкладно тим органом поліції, до якого надійшла заява чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію, або слідчим, або іншою посадовою особою органу поліції, якою самостійно виявлено з будь-якого джерела обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Облік таких заяв та повідомлень проводиться уповноваженими працівниками чергових частин органів поліції, працівниками інших структурних підрозділів цих органів, яких призначено підмінними черговими в установленому порядку, оператором телефонної лінії «102» або іншою посадовою особою.

При особистому зверненні заявника до органу поліції із заявою чи повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію уповноважений працівник чергової частини або інша службова особа в кімнаті для приймання громадян цілодобово оформляють протоколи усних заяв і відразу реєструють заяви в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події (далі - журнал ЄО), форма якого наведена в додатку 2 до цієї Інструкції.

Журнали ЄО заповнюються уповноваженими працівниками чергових частин органів поліції. Записи за кожною інформацією повинні містити стислі і вичерпні дані про те, коли надійшла заява чи повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, хто, коли і в якій формі повідомив про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію, що і коли сталося, час та дату реєстрації, яких заходів ужито за заявою чи повідомленням про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, ким та кому доручено розгляд заяви чи повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, час та дату отримання заяви чи повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події для внесення відповідних даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань (п.3 розділу ІІІ Інструкції №1377).

Згідно з п.5 розділу ІІІ Інструкції №1377, про заяви і повідомлення, які надійшли до чергової частини органу поліції і в яких відсутні відомості, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, після їх реєстрації в журналі ЄО доповідається уповноваженим працівником чергової частини начальникові органу поліції або особі, яка виконує його обовязки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, скарга ОСОБА_1 від 16.03.2016 щодо неправомірних дій посадових осіб Рівненського державного гуманітарного університету та Пенсійного фонду надійшла до Рівненського міського відділу поліції ГУНП в Рівненській області засобами поштового звязку 17.03.2016 та зареєстрована в журналі ЄО 17.03.2016 за №6942 (а.с.145).

За наслідками розгляду такої скарги та проведеної перевірки обставин, зазначених у скарзі, працівниками поліції встановлено відсутність будь-яких ознак, що вказували б на наявність кримінального чи адміністративного правопорушення, про що 29.03.2016 складено відповідний висновок (а.с.146).

У звязку з чим вказана заява позивача розглянута відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі Закон №393/96-ВР), що відповідає вимогам Інструкції №1377.

Згідно зі ст.1 Закону №393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону №393/96-ВР визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Таким чином, в розумінні Закону №393/96-ВР скарга позивача від 16.03.2016 до органів поліції є заявою.

Відповідно до ст.15 Закону №393/96-ВР, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 20 Закону №393/96-ВР визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідь на звернення позивача від 16.03.2016, яке надійшло до Рівненського міського відділу поліції ГУНП в Рівненській області 17.03.2016 та зареєстроване в ЄО за №6942, надана керівником такого відділу 07.04.2016 за вихідним №925/200/01-2016 (а.с.9). Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у такому зверненні, оформлене з викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку його оскарження.

Таким чином, розгляд звернення позивача проведено Рівненським міським відділом поліції ГУНП в Рівненській області в межах положень та у строк, визначених Законом №393/96-ВР.

Відповідно до ст.17 Закону №393/96-ВР, скарга на рішення, що оскаржувалось, може бути подана до органу або посадовій особі вищого рівня протягом одного року з моменту його прийняття, але не пізніше одного місяця з часу ознайомлення громадянина з прийнятим рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що скарга позивача від 17.05.2016 щодо неналежного розгляду скарги від 16.03.2016 (а.с.10), яка надійшла до ГУНП в Рівненській області 21.05.2016 та зареєстрована в ЄО за №15335 (а.с.152), прийнята до розгляду відповідачем 2, про що свідчить лист від 23.05.2016 за №11/А-834 та витяг з журналу ЄО №53 (а.а.с.153-156).

Рішення ГУНП в Рівненській області від 07.06.2016 за вихідним №А-352/200/01-2016 (а.с.159), прийняте за наслідками розгляду такої скарги, оформлене в межах строку, визначеного Законом №393/96-ВР, та з викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку його оскарження. Підставою для прийняття такого рішення став висновок від 30.05.2016, складений за наслідком повторної перевірки обставин зазначених у зверненні від 16.03.2016 (а.с.157).

Відтак суд не вбачає бездіяльності ГУНП в Рівненській області у розгляді скарг позивача.

Разом з тим, суд не вбачає бездіяльності і з боку відповідача 1 щодо розгляду поданої позивачем скарги від 16.06.2016 (а.с.13) на рішення ГУНП в Рівненській області від 07.06.2016 за вихідним №А-352/200/01-2016, оскільки працівниками поліції вкотре проведено перевірку обставин, зазначених у зверненні від 16.03.2016, що підтверджується матеріалами такої перевірки (а.а.с.115-129). За наслідками якої 26.08.2016 складено висновок про не встановлення достатніх даних, які б вказували на наявність ознак складу кримінального чи адміністративного правопорушення в діях посадових осіб Рівненського державного гуманітарного університету, про що її відповідно було повідомлено листом від 26.08.2016 №6264/39/116/02-2016 (а.с.130).

Крім того, листами від 20.07.2016 №11/А-1235 (а.с.106), від 22.07.2016 №12566/200/01-2016 (а.с.107) та від 23.07.2016 №12566/200/01-2016 (а.с.104) позивач повідомлялася про проведення працівниками поліції необхідної перевірки щодо можливого вчинення кримінального правопорушення службовими особами Рівненського державного гуманітарного університету.

Статтею 20 Закону №393/96-ВР визначено, якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Таким чином, повторна скарга до НП України від 26.07.2016 (а.с.15) була подана позивачем передчасно, адже термін вирішення скарги від 16.06.2016 було подовжено у звязку із проведенням перевірки обставин звернення від 16.03.2016, про що відповідно позивача була повідомлено.

Статтею 8 Закону №393/96-ВР передбачено, що не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.

Проте, незважаючи на підстави для відмови у розгляді скарги позивача від 26.07.2016, відповідачами повторно надано відповідь про відсутність достатніх даних, які б вказували на наявність ознак складу кримінального чи адміністративного правопорушення в діях посадових осіб Рівненського державного гуманітарного університету, а також фактів недотримання окремими працівника поліції норм Закону України «Про національну поліцію» чи інших нормативних актів. Разом з тим, зазначено, що відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідальність за достовірність даних і документів виданих для оформлення пенсій несуть, зокрема, матеріальну підприємства, установи та організації за шкоду, заподіяну громадянам і державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її, з приводу чого рекомендовано позивачу звернутися до суду першої інстанції.

Таким чином, в ході розгляду звернень ОСОБА_1, відповідачами вчинено дії, які не тільки передбачені Законом №393/96-ВР, а і ті, які такий Закон від них не вимагає, що відповідно не може свідчити про бездіяльність органів поліції.

Адже сама по собі бездіяльність це триваюча пасивна поведінка субєкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобовязаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 24.11.2015 у справі №21-3538а15.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що при надані відповідей, відповідачі керувалися повноваженнями, які надані їм відповідним діючим законодавством України, а отже суд не має повноважень щодо зобовязання відповідачів надавати відповіді на заяви та скарги як того бажає позивач.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи та інтереси.

Проте, саме по собі звернення до адміністративного суду не означає, що суд зобовязаний надати такий захист.

Для того, щоб було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Тобто, право на судовий захист повязане виключно з порушенням субєктивного права позивача. Суд може захистити лише порушене право позивача, при цьому таке порушення повинно бути зумовлене рішеннями, діями чи бездіяльністю субєкта владних повноважень.

Під час судового розгляду справи позивачем не доведено суду, яке саме субєктивне право позивача порушено відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1 та 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні (ст.86 КАС України).

З огляду на викладене, суд вважає, що позивач не довела ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги, а тому адміністративний позов до задоволення не підлягає.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Національної поліції України, Головного управління Національної поліції у Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий cуддя Щербаков В.В.

Судді Зозуля Д.П.

ОСОБА_3