Справа № 643/6694/17
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 р. Справа № 643/6694/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Бартош Н.С. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на постанову Московського районного суду м. Харкова від 01.08.2017р. по справі № 643/6694/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернулась до Московського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (далі по тексту - відповідач), в якому просила суд:

- визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо нездійснення перерахунку щомісячного довічного утримання за грудень 2016 року;

- визнати протиправною відмову Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області у здійсненні перерахунку щомісячного довічного утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області № 03-55/130 від 13 квітня 2017 року;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання у розмірі 90%, з включенням суми матеріальної допомоги, починаючи з 01 грудня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 29626 грн. 67 коп. на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області № 03-55/130 від 13 квітня 2017 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

За результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження постановою Московського районного суду м. Харкова від 01.08.2017 р. позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного утримання за грудень 2016 року.

Визнано протиправною відмову Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області № 03-55/130 від 13 квітня 2017 року.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання у розмірі 90%, з включенням суми матеріальної допомоги, починаючи з 01 грудня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 29626 грн.67 коп. на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області № 03-55/130 від 13 квітня 2017 року, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС України вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Згідно з ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова та з 01.01.2011 р. одержує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди, призначене відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

13.04.2017 р. ОСОБА_1 звернулась до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням допомоги на оздоровлення (а.с.10).

Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова протоколом від 18.04.2017 р. за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.04.2017 р. відмовило в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, посилаючись на те, що відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" допомога на оздоровлення не передбачена в складі суддівської винагороди, про що повідомило заявницю листом №312/т-3 від 26.04.2017 р. (а.с. 18).

Вважаючи протиправною відмову у перерахунку щомісячного довічного утримання, позивач для захисту своїх прав звернулась із зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено право позивача на перерахунок пенсії, рішення відповідача є неправомірним, тому позовні вимоги підлягають задоволенню як такі, що підтверджені матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів апеляційної інстанції зважає на наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються ОСОБА_2 України та Законом України Про судоустрій і статус суддів (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 8 ОСОБА_2 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Згідно зі статтею 22 ОСОБА_2 України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією ОСОБА_2, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За приписами ч.1 статті 64 ОСОБА_2 України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_2 України.

В силу вимог статті 126 ОСОБА_2 України незалежність і недоторканність суддів гарантується ОСОБА_2 і законами України.

Відповідно до п.14 ч.1 статті 92 ОСОБА_2 України статус суддів визначається виключно законами України.

Пунктом 8 ч. 4 статті 48 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07 липня 2010 р. № 2453-VІ (далі Закон № 2453-VІ) передбачено, що незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

У пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм ОСОБА_2 України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага. Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, право на отримання виплат (пенсії, щомісячного довічного грошового утримання), рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

При цьому, в п.2 резолютивної частини вищенаведеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що за змістом статті 126 ОСОБА_2 України положення ч.3 статті 11 Закону України Про статус суддів у взаємозв'язку з ч.8 статті 14 Закону України Про судоустрій України (в редакціях, що були чинними на час розгляду справи судом) треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

У п.3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені ОСОБА_2 України та Законом України Про статус суддів.

Згідно з ч.1 статті 130 ОСОБА_2 України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України (абзац восьмий пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, що закріплюється у статті 126 ОСОБА_2 України, і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Судова колегія звертає увагу, що Закон № 2453-VІ, за нормами якого позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, містить IX розділ "Забезпечення суддів".

Перелік складових суддівської винагороди міститься у статтях 133 розділу "Забезпечення суддів".

Крім того, статтею 134 Закону № 2453-VІ (IX розділ) передбачено надання суддям щорічної оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

До того ж, відповідно до п.п.2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13 січня 2004 р. № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, її виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто, матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, а відповідно входить до структури заробітної плати, а за нормами ч.3 ст.141 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07 липня 2010 року № 2453-VІ з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 у відсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, то незалежно від того, що вона не є складовою суддівської винагороди, допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до приписів діючої Інструкції № 5 Зі статистики заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення відноситься до заохочувальних і компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

У Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці (пункт 54).

Частиною 1 ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Положеннями ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Таким чином, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Отже, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Саме така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 20.02.2012 р. № 21-430а11 та від 06.11.2013 р. № 21-350а13, які в силу ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що допомога на оздоровлення, яка виплачувалася позивачу та з якої фактично був нарахований та сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховується в заробіток (дохід) для обчислення її щомісячного довічного грошового утримання.

Судовим розглядом встановлено, що Апеляційним судом Харківської області листом від 13.04.2017 р. №03-55/228 повідомлено Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, що допомога на оздоровлення суддям нараховується відповідно до ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", входить до складу фонду оплати праці, на яку, відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування", нараховуються внески у розмірі 22% ( а.с.12).

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу, які містяться в матеріалах справи, з отриманої позивачем суми грошової допомоги на оздоровлення фактично нараховано та сплачено страхові внески.

Отже, рішенням Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 18.04.2017 р. неправомірно відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, з урахуванням отриманої нею суми допомоги на оздоровлення .

З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням суми фактично отриманої допомоги на оздоровлення.

Що стосується позовних вимог про визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо нездійснення перерахунку щомісячного довічного утримання за грудень 2016 року та зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області № 03-55/130 від 13 квітня 2017 року колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що постановою Верховної ОСОБА_3 України від 02.12.2010 р. №2762-VІ ОСОБА_1 звільнена з посади судді у відставку та відрахована зі штату Апеляційного суду Харківської області на підставі наказу від 31.12.2010 р. №225-ос.

Як убачається із індивідуальних відомостей про застраховану особу, які містяться в матеріалах справи грошова допомога на оздоровлення в сумі 1466,67 грн. ОСОБА_1 не нараховувалась та не виплачувалась, та на вказану суму не нараховувались страхові внески.

Таким чином, суми коштів, з яких не сплачені страхові внески до Пенсійного фонду України, не можуть бути враховані при проведенні перерахунку щомісячного довічного утримання.

Враховуючи, що допомога на оздоровлення, зазначена в довідці Апеляційного суду Харківської області про заробітну плату №03-55/130 від 13.04.2017 р., позивачем не була отримана та неї не були сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, тому колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Що стосується позовних вимог про визнання протиправною відмову Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області у здійсненні перерахунку щомісячного довічного утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області № 03-55/130 від 13 квітня 2017 року колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_1 до Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області із заявою про проведення перерахунку її щомісячного довічного утримання, а також відмови субєкта владних повноважень щодо проведення такого перерахунку.

Таким чином, Харківським приміським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області права позивача на перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці не порушені.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

За приписами ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Згідно ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що витрати зі сплати судового збору у розмірі 320 грн. необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова .

Керуючись ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, п. 3 ч.1 ст. 198, ст. 202, ч.2 ст.205, ст. 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова задовольнити частково.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 01.08.2017р. по справі № 643/6694/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного утримання з урахуванням суми допомоги на оздоровлення.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання ОСОБА_1, починаючи з 01 грудня 2016 року, з урахуванням суми допомоги на оздоровлення, з якої сплачено страхові внески, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.12.2016 р.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 320 (триста двадцять) гривень.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6