Справа № 728/1129/17
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 728/1129/17 Головуючий у 1-й інстанції: Пархоменко П.І. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

02 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 26 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, за участі третьої особи - Міністерства внутрішніх справ України, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, у якому просив: визнати відмову відповідача у призначенні одноразової грошової допомоги протиправною; зобов'язати відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням третьої групи інвалідності відповідно до Закону України „Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року № 580-VIII.

Постановою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 26 липня 2017 року позов задоволено повністю.

На вказане судове рішення відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій скаржник ставить питання про скасування названої постанови та прийняття нової - про відмову у задоволенні вимог позивача. В обґрунтування своїх доводів апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

З наявних у справі матеріалів місцевим судом правильно встановлено, що ОСОБА_2 з 7 червня 2010 року проходив службу в органах внутрішніх справ та був звільнений зі служби наказом УМВС України в Чернігівській області від 6 листопада 2015 року № 416 о/с з 6 листопада 2015 року (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації), а наказом ГУНП в Чернігівській області від 7 листопада 2015 року № 3 о/с був прийнятий на службу до Національної поліції.

Відповідно до наказу ГУНП в Чернігівській області № 98 о/с від 14 квітня 2017 року позивача звільнено зі служби в поліції з 19 квітня 2017 року через хворобу, при цьому свідоцтвом про хворобу № 477 від 7 квітня 2017 року підтверджується, що захворювання позивача пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно з випискою з акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВБ № 032313 від 10 травня 2017 року, позивачу з 24 квітня 2017 року встановлено третю групу інвалідності у зв'язку з травмою, пов'язаною з виконанням службових обов'язків.

На звернення позивача з приводу отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням третьої групи інвалідності, відповідач листом від 6 червня 2017 року № Ш - 211/124/05/20-2017 повідомив про відмову у виплаті такої допомоги, мотивувавши це тим, що оскільки одноразова грошова допомога призначається та виплачується у випадках та в розмірах, визначених статтями 97-101 Закону від 2 липня 2015 року № 580-VIII, в зазначених статтях відсутній випадок, що передбачає визначення поліцейському втрати працездатності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час служби в органах внутрішніх справ, що не дає можливості на заяві про проведення виплати одноразової грошової допомоги зробити відмітку кадрового підрозділу.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

Суд попередньої інстанції дійшов висновку про протиправність відмови відповідача у призначенні одноразової грошової допомоги та наявність правових підстав для зобов'язання ГУНП в Чернігівській області призначити та виплатити позивачеві таку допомогу.

Перевіривши правову оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної статті, постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

З 07.11.2015 набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VІІІ).

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію" (Відомості Верховної Ради УРСР, 1991 р., № 4, ст. 20 із наступними змінами).

Пунктом 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Порядок призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, розміри та підстави, за яких призначення та виплата допомоги не здійснюється, визначено статтями 97-101 Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до пп. «в» п. 3 ч.1 ст. 97 цього Закону в редакції на час звернення позивача до відповідача із заявою про виплату розмір одноразової грошової допомоги поліцейським, в разі встановлення інвалідності IIІ групи становив 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Згідно з ч. 2 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону України "Про Національну поліцію", наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Відповідно до пп. 4 п. 5 р. І Порядку №4 ОГД призначається у разі встановлення інвалідності поліцейського, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно з п. 1 р. ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку № 4 визначено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Відповідно до пункту 5 розділу III Порядку №4 для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу:

1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності;

2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Пунктом 1 Розділу IV Порядку № 4 передбачено, що фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови (п.2 Розділу IV Порядку № 4).

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач, як колишній поліцейський, інвалідність якого пов'язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України „Про Національну поліцію" та Порядку № 4.

Водночас, доводи, якими відповідач обґрунтував у своєму повідомленні відсутність у позивача правових підстав для отримання одноразової грошової допомоги, зазначені ним у листі від 6 червня 2017 року № Ш - 211/124/05/20-2017, є безпідставними та такими, що прямо суперечать положенням Пунктом 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію", а також пп. 4 п. 5 р. І Порядку №4.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та дотриманні норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.

Як зазначав у своїх рішеннях (від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15, від 02 лютого 2016 року у справі № 804/14800/14) Верховний Суд України, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право особи на суд передбачає можливість отримати не лише формальний захист (визнання і підтвердження порушених прав), але й фактичний захист (тобто дійсне й ефективне поновлення порушених прав).

На думку колегії суддів, обраний судом спосіб захисту є достатнім, дієвим та ефективним способом захисту порушеного права позивача та відповідає основному завданню адміністративного судочинства - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, та застосовано судом в межах наданих йому повноважень, визначених ст. 162 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 26 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, за участі третьої особи - Міністерства внутрішніх справ України, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення, а постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 26 липня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 6 листопада 2017 р.