Справа № 163/2540/17
Суддя: Гайдук А. Л.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/2540/17
Провадження № 2-а/163/96/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Любомль справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону УПП м.Луцьк ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 04.09.2017 року серії БР №007225, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанову інспектора роти №4 батальйону УПП в м.Луцьк ДПП ОСОБА_2у справі про адміністративне правопорушення серії БР №007225 від 04.09.2017 рокупро притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Зазначеною постановою позивача притягнуто до відповідальності за користування засобами звязку мобільним телефоном під час керування 04.09.2017 року о 12 год. 40 хв. на автодорозі М07 «Київ-Ковель-Ягодин», на 488 км, автомобілем марки «Мерседес-Бенц», р.н.з. АС7988ВА. Не заперечуючи факту керування автомобілем, позивач вказав, що будь-яких правил дорожнього руху він не порушував. Зокрема, слідуючи з м.Любомль у м.Ковель, підїхавши до траси М07, він повернув праворуч, після чого на відповідній ділянці дороги здійснив розворот і почав рухатись в напрямку м.Ковеля. По дорозі, на стаціонарному посту його було зупинено відповідачем, який, оглянувши документи на транспортний засіб, порушень не встановив, однак без будь-яких пояснень виніс постанову за ч.2 ст.122 КУпАП та наклав стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. за те, що він нібито прямуючи з м.Любомль, виїжджаючи із другорядної дороги на трасу М07, користувався засобами звязку, а саме, мобільним телефоном. Позивач стверджує, що зазначене не відповідає дійсності, оскільки при керуванні автомобілем телефоном він не користувався і фактично не міг ним користуватись, тому що виїзд на трасу М07 є частиною дороги, де завжди інтенсивний рух, що потребує значної уваги. Крім цього, інспектор через значну віддаленість даної території, на якій наявні чотири смуги руху, де завжди рухаються автомобілі, взагалі не міг побачити того чи був у нього в руці телефон. Незважаючи на його заперечення проти порушення правил дорожнього руху, а також вимогу предявити докази вчинення правопорушення, відповідач лише в усному порядку повідомив про його винуватість, при цьому, видати постанову відмовився, повідомивши про направлення усіх документів поштовим звязком.

Відповідач, не погоджуючись із заявленим ОСОБА_1 адміністративним позовом, подав письмові заперечення від 06.11.2017 року за вих.№7070/41/17/2017, у яких, як на доказ винуватості позивача у порушенні п.2.9. (д) ОСОБА_3 дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, послався на його безпосереднє спостереження, як особи, що уповноважена на розгляд справи про адміністративне правопорушення. Також вказав, що правовими актами, які регулюють спірні правовідносини, не передбачено для відповідача використання засобу доказування, який ним би не був використаний, а з урахуванням принципу «раціонального сумніву», яким доведено правові підстави для реалізації наданих повноважень, сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Тому вважає, що пояснення позивача спрямовані лише на уникнення від відповідальності та не вказують на неправомірність дій відповідача. Крім цього зазначив, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 було вручено під підпис. Просив відмовити у задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не зявились.

Позивач ОСОБА_1 подав в канцелярію суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності.

Відповідач у надісланих на адресу суду письмових запереченнях просив розглядати справу у його відсутності.

У звязку з наведеним, на підставі ч.4 ст.122 КАС України, судовий розгляд проведено в порядку письмового провадження.

Дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

04.09.2017 року інспектором роти №4 батальйону УПП в м.Луцьк ДПП ОСОБА_2 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР №007225 від 04.09.2017 року про те, що ОСОБА_1 04.09.2017 року о 12 год. 40 хв., керуючи автомобілем марки «Mersedes-Benz», р.н.з. АС7988ВА, на автодорозі М-07 «Київ-Ковель-Ягодин», на 488 км, під час руху користувався засобами звязку, тримаючи у руках, а саме, розмовляв по мобільному телефону, чим порушив п.2.9. (д) ОСОБА_3 дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, за що на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом, в якому категорично заперечив користування ним мобільним телефоном, тримаючи його у руці, під час керування транспортним засобом.

При вирішенні питання правомірності винесення відповідачем оскаржуваної постанови суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ОСОБА_3 дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі ПДР).

Згідно п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці ОСОБА_3, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.1-3 ст.122 КУпАП.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, ОСОБА_3 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За частиною 2 статті 122 КУпАП настає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, … користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 2.9 (д) ПДР, під час руху транспортного засобу водієві забороняється користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За приписами ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, які у протилежному випадку вважаються добросовісними.

Однак, в порушення вимог вказаної статті, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху, зокрема, у справі відсутні матеріали фото- чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб'єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення, при цьому пояснення у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інспектором відібрано не було, а такий доказ, як безпосереднє спостереження особи, уповноваженої на розгляд справ про адміністративне правопорушення, на який посилається відповідач у письмових запереченнях, статтею 251 КУпАП не охоплюється.

Крім цього, суд відзначає невідповідність тверджень відповідача, викладених у письмових запереченнях, про отримання оскаржуваної постанови позивачем під підпис, оскільки, як вбачається з зазначеної постанови, від підпису ОСОБА_1 відмовився та постанову відповідачем було надіслано поштовим звязком.

Таким чином, з огляду на те, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено належними і допустимими доказами правомірності прийнятої ним постанови, суд вважає її такою, що винесена без наявності для цього законних підстав, тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

Керуючись ст.ст.2, 9, 10, 11, 71, 159-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити.

Постанову інспектора роти №4 батальйону УПП в м.Луцьк ДПП ОСОБА_2у справі про адміністративне правопорушення серії БР №007225 від 04.09.2017 рокупро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять пять) гривень - скасувати.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Любомльський районний суд Волинської області, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуюча: суддя А.Л. Гайдук