Справа № 345/3460/17
Суддя: Сухарник І. І.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 345/3460/17
Провадження № 2-а/345/289/2017
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2017 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Сухарник І.І.

секретаря Баран В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калуш справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, суд

встановив:

У своєму адміністративному позові позивач просить визнати протиправними дії ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови в перерахунку довічного грошового утримання та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу, що становить 14500 грн., та підвищення виплат, як жителю гірського населеного пункту відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» від 15.02.1995 № 56/95-ВР, без обмеження граничного розміру, враховуючи раніше виплачені суми.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що Постановою Верховної Ради України від 22.09.2016 № 1600-VІІІ його звільнено з посади судді у відставку, а наказом від 03.10.2016 виключено зі складу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області і з того часу він має статус судді у відставці, а після звернення в Калуське обєднане управління Пенсійного фонду Івано-Франківській області з 04.10.2016 отримує щомісячне довічне грошового утримання у розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Грошове утримання призначено на основі довідки від 06.10.2016 про заробітну плату, яка становила 21750 грн., а 13.12.2016 надана уточнююча довідка для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання , де заробітна плата становила 24000 грн. На підставі вказаних довідок йому призначено щомісячне довічне грошове утримання.

Проте, у зазначених довідках помилково не була врахована одна з виплат, яка також підлягає врахуванню при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання, а саме - матеріальна допомога до відпустки у розмірі посадового окладу, яка включена в оподаткований дохід.

Про вищезазначені обставини йому стало відомо 13.09.2017 і він отримав про це довідку № 260 від 13.09.2017 року.

В звязку із зміною місця проживання в вересні 2017 він звернувся з проханням про отримання відставочних в Рожнятівському відділі питань призначення, перерахунку та виплати пенсій ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

У звязку із зміною місця проживання, 12.09.2017 року йому надано статус особи, яка проживає на території населеного пункту, який має статус гірського, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.1995 року № 647-95/п «Про перелік населених пунктів, яким надано статус гірських в Івано-Франківській області», що підтверджується посвідченням серія 2Б № 170808.

В подальшому 20.09.2017 позивач звернувся в Рожнятівський відділ питань призначення, перерахунку та виплати пенсій ОСОБА_2 об»єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з проханням прийняти нову довідку для обчислення щомісячного довічного грошового утримання на додаток до попередніх, в яких не була врахована 1/12 частина допомоги на оздоровлення, яка нараховується відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», входить до складу фонду оплати праці, на яку відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» нараховується внесок у розмірі 22 %, а також просив відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» збільшити виплату, як особі який одержав статус особи, що проживає на території населеного пункту, якому надано статус гірського.

Проте, орган пенсійного фонду України у відповіді №9544/03-Р від 02.10.2017 вказав, що для обчислення щомісячного грошового утримання не було враховано виплачену допомогу на оздоровлення та не здійснено підвищення виплат, як жителю гірського населеного пункту, мотивуючи тим, що такі виплати не передбачені діючим законодавством.

З такими рішенням Управління Пенсійного фонду позивач не згідний та вважає, що щомісячне довічне грошове утримання належить до соціального забезпечення судді у відставці, а тому приймаючи до уваги те, що відповідно до положень Законів України «Про судоустрій і статус суддів», «Про оплату праці», «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» матеріальна допомога входить до складу заробітної плати відповідної категорії працівників, з цієї суми здійснюються відповідні відрахування відповідно до чинного законодавства, а тому така допомога має бути врахована у довічне грошове утримання судді, яке, як і пенсія, є особливою формою соціального забезпечення суддів, тобто аналогом пенсійного забезпечення.

Крім того, розширене тлумачення ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» через призму Європейської хартії про статус суддів, гарантує його право на збільшення отримуваного грошового утримання на 20 відсотків у звязку з наявністю статусу особи, що проживає на території населеного пункту, якому надано статус гірського.

У судове засідання ОСОБА_1 не з»явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив зобовязати відповідача надати звіт про виконання рішення.

Представник відповідача ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області у судове засідання не зявився, однак подав заперечення на позов, згідно якого просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги не визнає, у задоволенні позову просить відмовити.

У своєму запереченні на позов представник відповідача позову не визнав, мотивуючи тим, що підстави для врахування матеріальної допомоги на оздоровлення при обчисленні щомісячного довічного утримання відсутні, оскільки зазначена допомога не відноситься до складових суддівської винагороди.

Відповідно до Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», збільшенню на 20 відсотків підлягають розміри державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, підвищення як жителю гірського населеного пункту довічного грошового утримання суддів не передбачено.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав:

Позивач працював на посаді судді Калуського міськрайонного суду і Постановою Верховної Ради України від 22.09.2016 № 1600-VІІІ його звільнено з посади судді у відставку, а наказом від 03.10.2016 виключено зі складу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області і з того часу він має статус судді у відставці, а після звернення в Калуське обєднане управління Пенсійного фонду Івано-Франківській області з 04.10.2016 отримує щомісячне довічне грошового утримання у розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді ,що підтверджується копією посвідчення судді у відставці та пенсійного посвідчення (а.с.13,14).

Суддівська винагорода ОСОБА_1 яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 24000 грн., про що підтверджується довідкою № 260 від 13.09.2017 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданою ТУДСА України в Івано-Франківські області (а. с. 12).

Крім того, у 2016 році при наданні щорічної оплачуваної відпустки ОСОБА_1 була нарахована і виплачена допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу 14500 грн., що підтверджується вищезазначеною довідкою.

ОСОБА_1 є жителем гірського населеного пункту смт. Рожнятів Івано-Франківської області, вул. Н.Яремчука, 36 що підтверджується копією посвідчення громадянина, який проживає на території гірського населеного пункту, виданого 12.09.2017 на підставі рішення виконкому Рожнятівської селищної ради №59 (а.с.14).

Відповідачем при обчисленні щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 не враховано виплачену допомогу на оздоровлення та не здійснено підвищення виплат, як жителю гірського населеного пункту, що підтверджується копією листа ОСОБА_2 обєднаного Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області № 9544/03-Р від 02.10.2017 (а. с. 10-11).

Відповідно до абзацу 2 пункту 25 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-УІІІ від 02.06.2016, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до п. 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Також згідно абз. 2 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у від 03.06.2013 № 3-рп/2013, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить ч. 1 ст. 55 Конституції України.

Згідно з п. 3 Рішення Конституційного суду України від 08.06.2016 за № 4-рп/2016, щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Відповідно до ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів, суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453 від 07.07.201, розмір щомісячного довічного утримання становив 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та за кожний повний рік на посаді судді понад 20 років цей розмір збільшується на 2 %. При цьому в цій нормі Закону застосовано термін «грошове утримання судді», а не «суддівська винагорода».

Згідно положень ст.ст. 133-134 зазначеного Закону, грошове утримання складається як із суддівської винагороди (посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці), так і виплат при наданні щорічної відпустки, зокрема допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 зазначеного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з п. 2.3.3. Інструкції «Зі статистики заробітної плати», затвердженої наказом державного комітету статистики України зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 за N 114/8713, матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Додатком № 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій зазначаються, крім відомостей про судову винагороду, інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Відповідно до п. 1 ст. 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453 від 07.07.2010, виплата допомоги на оздоровлення здійснюється суддям систематично при наданні щорічної оплачуваної відпустки.

Аналізуючи наведені положення закону, суд приходить до висновку, що допомога на оздоровлення є складовою системи оплати праці судді.

Відповідно до Рішення Ради суддів України №42 від 09.06.2016 судді з урахуванням певних обмежень і особливостей, притаманних їх статусу, є суб'єктами трудових прав та обов'язків. Разом з певними особливостями, які обумовлені специфікою службової діяльності, судді є такими ж суб'єктами трудових правовідносин та носіями суб'єктивних трудових прав та обов'язків, як і інші працівники.

Отже, робота судді є різновидом трудової діяльності, як окремий вид трудових відносин та потрапляє під регулюючий вплив чинного законодавства, але з певною специфікою.

Частиною 1 ст. 51 та ч. 5 статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453 від 07.07.2010 передбачено, що суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та даного закону призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосудця на професійній основі; за суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканості, встановлені для судді при його виході у відставку.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно ст.і 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії відносяться: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20.02.2012, 14, 28 травня та 06.11.2013 (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21 -97а13, 21 -350а13 відповідно) в яких суд зазначив, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, які в силу ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 18.06.2007 № 4-рп 2007, щомісячне довічне грошове утримання як і пенсія, є особливою формою соціального забезпечення суддів, тобто, довічне грошове утримання є аналогом пенсійного забезпечення.

Аналізуючи зазначені правові норми суд приходить до висновку, що підставою для включення матеріальної допомоги у довічне грошове утримання судді, що є аналогом пенсії, є наявність такої допомоги у складі заробітної плати, а також підтвердження відрахувань з цієї суми, передбачених чинним законодавством. Отже дії відповідача, який не включив матеріальну допомогу при розрахунку довічного грошового утримання судді суперечать вимогам чинного законодавства, а тому є неправомірними.

Постановою Кабінету Міністрів України № 647 від 11.08.1995 «Про перелік населених пунктів, яким надається статус гірських» смт Рожнятів, Івано-Франківської області надано статус гірського.

Позивач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а отже має статус особи, що проживає на території населеного пункту якому надано статус гірського. Даний факт підтверджується копією посвідченням серії 2Б № 170808 від 12.09.2017 (а. с. 14), виданим позивачу виконкомом Рожнятівької селищної ради №59 про те, що він має право на гарантії і пільги, встановлені Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків.

За змістом ст. 5 цього ж Закону, статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті.

Встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання належить до соціального забезпечення судді у відставці, а тому, приймаючи до уваги розширене тлумачення ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», через призму Європейської хартії про статус суддів, позивач має право на збільшення отримуваного грошового утримання на 20%, як такий, що одержав статус особи, що проживає на території населеного пункту, якому надано статус гірського.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 зазначено, що статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України, в Україні визначається і діє принцип верховенства права. У рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2204 Конституційний Суд України розяснив, що верховенство права це панування права в суспільстві. При прийняті рішення суди мають керуватися принципом верховенства права. Отже, право, яке встановлене і гарантоване Конституцією України, не може бути порушеним шляхом звуження змісту та обсягу визначених гарантій незалежності суддів.

Відповідно до Рішення Ради суддів України від 08.04.2016 № 29, саме до повноважень суду належить визначення правової норми, яку необхідно застосувати до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відмовляючи позивачу у нарахуванні та виплаті підвищення до довічного грошового утримання відповідач діяв не відповідно, а всупереч закону, то суд приходить до висновку про неправомірність дій управління Пенсійного фонду України, щодо ненарахування 20% відсотків підвищення до щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за проживання в гірському населеному пункті відповідно до ст. 6 ЗУ «Про статус гірських населених пунктів».

Таким чином, дії відповідача не відповідають вимогам статті 19 Конституції України та критеріям закріпленим у частині 3 ст. 2 КАС України, які відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб'єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За таких обставин, суд вважає за необхідне зобовязати Калуське обєднане управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з часу набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 94 КАС України на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позов задоволити.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо неврахування при розрахунку довічного грошового утримання ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу 14500 грн. та не підвищення виплат, як жителю гірського населеного пункту відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» від 15.02.1995 № 56/95-ВР.

Зобов'язати Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу 14500 грн. та підвищення виплат на 20 %, як жителю гірського населеного пункту відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» від 15.02.1995 № 56/95-ВР, без обмеження граничного розміру, з врахуванням раніше виплачених сум.

Зобов'язати Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з часу набрання рішенням законної сили.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 640 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Калуський міськрайонний суд протягом 10-ти днів з часу отримання копії постанови.

Головуючий :