Справа № 804/12743/15
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 жовтня 2017 рокусправа № 804/12743/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року у справі № 804/12743/15 за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк "ПриватБанк" про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська (правонаступником якого є Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі) (далі позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» (далі відповідач) заборгованість зі сплати збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування у сумі 827 009,70грн..

Постановою Дніпропетровского окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи та обґрунтування вимог апеляційної скарги, наполягав на задоволенні скарги.

Представник відповідача заперечував проти задоволення скарги позивача, зазначив, що висновки суду є обґрунтованими, підстави для скасування законного рішення відсутні. Наполягав, що позивач взагалі не мав законних підстав для звернення до суду з таким позовом, а його висновки у акті перевірки щодо виявлених порушень не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що посадовими особами Управління Пенсійного фонду України була проведена планова перевірка дотримання відповідачем вимог законодавства щодо нарахування, обчислення та сплати внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

За результатами перевірки було складено акт №62 від 02.08.2010р, в якому відображено про виявлені порушення, допущені відповідачем при нарахуванні та сплаті збору на загальнообовязкове обовязкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу безготівкової іноземної валюти за січень 2010 року, а саме: відповідно до звіту про нарахування та сплату збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу безготівкових валют за січень 2010 року відповідачем заявлена сума нарахованого збору від проведених операцій з купівлі-продажу безготівкової валюти 4532186,81грн., що становить 0,2 відсотка від загальної суми операцій у гривневому еквіваленті ,43грн. та сплаченого збору від проведених операцій з купівлі-продажу безготівкової валюти 10498634,48грн., тоді як належало нарахувати та сплатити 11330467,03грн., що становить 0,5 відсотка від загальної суми операцій у гривневому еквіваленті.

За висновками Пенсійного фонду, не заявлена відповідачем сума нарахованого збору від проведення операцій з купівлі-продажу безготівкової валюти за гривню за січень 2010 року складає 6798208,22 грн., а не сплачена сума 831 832,55грн.

З урахуванням існуючої у відповідача переплати, відповідно до попереднього акту перевірки, сума несплаченого збору на обовязкове державне пенсійне страхування складає 827 009,70грн..

Судом також встановлено, що Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 Приватбанк до 2011 року було зареєстроване як платник страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та інших платежів в Управлінні Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, проте, у звязку зі зміною місцезнаходження відповідача, останнього було зареєстровано як платника страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та інших платежів в Управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська.

У звязку із означеним, Управлінням Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська було передано залишки, а позивачем прийняті залишки відповідача, на підтвердження чого було направлено лист від 19.04.2011р. №8144/03-27.

За таких обставин, саме Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська звернулося з позовом про стягнення існуючої заборгованості з відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у даному випадку відсутні підстави для задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 статті 1 Закону № 400/97-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) платниками збору на обовязкове державне пенсійне страхування є юридичні та фізичні особи, що здійснюють операції з купівлі-продажу безготівкової іноземної валюти за гривню. Платниками збору з купівлі-продажу безготівкової іноземної валюти за гривню є юридичні особи резиденти, нерезиденти, постійні представництва юридичної особи нерезидента, власники корпоративних картрахунків іноземної валюти, банки члени міжнародних платіжних систем, банки (у тому числі уповноважені банки з операцій за власними зовнішньоекономічними договорами) та фізичні особи, в тому числі нерезиденти, що здійснюють операції з купівлі-продажу безготівкової іноземної валюти за гривню. Банки та їх установи зобовязані нараховувати, утримувати та одночасно із подачею заявки на купівлю іноземної валюти, здійснювану ними за власними операціями і від імені та за рахунок клієнтів таких банків, сплачувати до спеціального фонду державного бюджету додатковий збір на обовязкове державне пенсійне страхування у розмірі, встановленому цим Законом, від суми операції з купівлі-продажу безготівкової іноземної валюти за гривню, зазначеної у такій заявці, вести податковий облік та подавати звітність органам Пенсійного фонду України.

У пункті 4 статті 2 Закону № 400/97-ВР встановлено, що обєктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 5 статті 1 цього Закону, є сума операції з купівлі-продажу безготівкової іноземної валюти за гривню.

Згідно пункту 6 статті 4 Закону № 400/97-ВР на обовязкове державне пенсійне страхування для платників збору, визначених пунктом 5 статті 1 цього Закону, з 2008 року встановлюється ставка збору у розмірі 0,5 відсотка обєкта оподаткування, визначеного пунктом 4 статті 2 цього Закону.

Пунктом 10 статті 6 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік від 26 грудня 2008 року № 835-VI (далі Закон № 835-VI) встановлено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України на 2009 рік у частині доходів є збори на обовязкове державне пенсійне страхування, що відповідно до закону сплачуються при здійсненні безготівкових операцій з купівлі-продажу іноземної валюти за гривню, торгівлі ювелірними виробами із золота (крім обручок), платини і дорогоцінного каміння та при відчуженні легкових автомобілів, з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, з надання послуг стільникового рухомого звязку (додаткові збори на виплату пенсій) у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Разом із тим статтею 77 Закону № 835-VI передбачено, що збір на обовязкове державне пенсійне страхування з купівлі-продажу безготівкової іноземної валюти за гривню протягом 2009 року справляється в розмірі 0,2 відсотка.

Станом на січень 2010 року Верховною Радою України Закон про Державний бюджет України на 2010 рік прийнятий не був.

Відповідно до статті 1 Бюджетного кодексу України (чинного на час виникнення спірних відносин) ним регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів та розгляду звітів про їх виконання, а також контролю за виконанням Державного бюджету України та місцевих бюджетів.

Частиною 2 статті 4 вказаного Кодексу передбачено, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та закону про Державний бюджет України.

Згідно з частиною 1 статті 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджету систему, становить один календарний рік, який починається з 1 січня кожного року та закінчується 31 грудня того ж року.

За змістом частини 4 статті 46 Бюджетного кодексу України до прийняття закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період податки, збори (обовязкові платежі) та інші надходження справляються відповідно до закону про Державний бюджет України на попередній бюджетний період та інших нормативно-правових актів.

Підпунктом 1 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України Про заходи щодо організації бюджетного процесу у 2010 році від 29 грудня 2009 року № 1414 передбачено, що до набрання чинності Законом України Про Державний бюджет України на 2010 рік Державному казначейству України зараховувати податки, збори (обовязкові платежі) та інші надходження до державного і місцевих бюджетів відповідно до Закону № 835-VI та інших нормативно-правових актів.

За таких обставин збір з операцій з купівлі-продажу безготівкової іноземної валюти за гривню за січень 2010 року повинен справлятись платниками в розмірі, визначеному Законом № 835-VI на попередній бюджетний період, тобто у розмірі 0,2 відсотка від обєкта оподаткування.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 11.06.2013 у справі №21-13а13 та від 07.07.2015 у справі №21-334а15.

Крім того, судом першої інстанції вірно зазначено про недотримання позивачем процедури, яка має передувати зверненню до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Так, суду не надано доказів формування позивачем і направлення Публічному акціонерному товариству ОСОБА_1 Приватбанк вимоги про сплату недоїмки, та доказів, що така вимога була отримана відповідачем та невиконана ним у добровільному порядку.

Згідно частини другої статті 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (в редакції Закону, що діяла на час виникнення спору) суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (недоїмкою) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Частиною 3 статті 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлено, що органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Статтею 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування передбачена можливість звернення органів ПФУ до суду про стягнення недоїмки у разі, якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу ПФУ про сплату недоїмки, і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі сумі недоїмки разом із застосованою до нього фінансовою санкцією, включеною до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом ПФУ, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти днів після отримання узгоджено вимоги.

В даному випадку позивачем не дотримано вимог, передбачених ст. 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року у справі № 804/12743/15 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак