Справа № 826/533/17
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/533/17 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

24 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Скаленку Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.08.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України у місті Києві, третя особа - Подільське управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання протиправним та скасування висновку, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням заяв про зміну (збільшення) розміру позовних вимог, просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України у місті Києві від 21.10.2016 № 928 «Про призначення та проведення службового розслідування»;

- визнати протиправним та скасувати висновок Головного управління Національної поліції України у місті Києві щодо службового розслідування за фактом порушення транспортної дисципліни майором поліції ОСОБА_2 від 28.10.2016;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України у місті Києві від 31.10.2016 № 627 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності майором поліції ОСОБА_2»;

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 30.11.2016 № 943 о/с «Щодо особового складу» в частині звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_2, старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції України у місті Києві, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- поновити ОСОБА_2 на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції України у місті Києві з відновленням спеціального звання «майор поліції» з 30.11.2016;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції України у місті Києві з відновленням спеціального звання «майор поліції» з 30.11.2016;

- стягнути на користь позивача грошову суму у розмірі 18 630, 00 грн. за час вимушеного прогулу.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.08.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить оскаржувану постанову скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу від 27.08.2000 № 460 позивач прийнятий на службу в органи внутрішніх справ з 01.09.2000.

З 07.11.2015 позивач прийнятий на службу до Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції України у місті Києві на посаду старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції України у місті Києві від 26.08.2016 № 610 «Про відпустки» позивачу надано частину щорічної основної відпустки тривалістю 30 діб, з 01.09.2016 по 30.09.2016.

Постановою Оболонського районного суду м. Києві від 07.10.2016 позивача визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200, 00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

Так, зазначеною постановою встановлено, що: 13.09.2016 о 03:57 год. ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Вишгородська, 28/1, із ознаками алкогольного сп'яніння. ОСОБА_2 порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України. Винність ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, результатом тесту «Драгер», поясненнями, рапортом, що містяться в матеріалах справи.».

Наказом Головного управління Національної поліції України у місті Києві від 21.10.2016 № 928 «Про призначення та проведення службового розслідування» за фактом скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200, 00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік проведено службове розслідування, за результатами якого складено висновок «Службового розслідування за фактом порушення транспортної дисципліни майором поліції ОСОБА_2.» від 28.10.2016.

Даним висновком встановлено порушення позивачем вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, а також пп. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху.

Наказом Головного управління Національної поліції України у місті Києві від 31.10.2016 № 627 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції України у місті Києві майора поліції ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції України у місті Києві від 30.11.2016 № 943 о/с «Щодо особового складу» відповідно до п. 6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції України у місті Києві майора поліції ОСОБА_2

Не погоджуючись з висновком службового розслідування та наказами про його звільнення, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що висновок та накази є правомірними та законними, у зв'язку із тим, що перебуваючи у черговій відпустці, позивачем порушено транспортну дисципліну, що підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 07.10.2016, якою визнано позивача винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому позов не підлягає задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що висновок службового розслідування, яким встановлено порушення позивачем вимог дисциплінарного статуту є неправомірним та підлягає скасуванню, як і оскаржувані накази. Також, апелянт зазначає, що звільнення з посади позивача є крайнім заходом дисциплінарного впливу, яке, в даному випадку, застосоване без урахування усіх обставин у справі.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію»

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закон України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов'язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з ст. 19 Закон України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України», затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Вказаним Дисциплінарним статутом визначається сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Так, відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно з ст. 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту визначено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до п.п. 6, 8 ст. 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, як звільнення з посади, звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з ст. 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється Міністром внутрішніх справ України (ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Пунктом 2.1 Інструкції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 (далі - Інструкція) передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України і можуть викликати суспільний резонанс.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою Оболонського районного суду м. Києва від 07.10.2016 позивача визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200, 00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП (у редакції, чинній на момент складання протоколу) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З позовної заяви вбачається, що позивач не оскаржував вказану постанову та також зазначив, що ним своєчасно сплачено всі визначені постановою Оболонського районного суду м. Києва від 07.10.2016 суми накладеного на нього стягнення, а отже позивач визнав, що ним вчинено адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2.6 Інструкції підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Так, Наказом Головного управління Національної поліції України у місті Києві від 21.10.2016 № 928 призначено службове розслідування стосовно старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції України у місті Києві майора поліції ОСОБА_2 за фактом скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200, 00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

Відповідно до абз. 5 ст. 14 Дисциплінарного статуту перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Згідно з пп. 6.3.6 п. 6.3 Інструкції забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Також, відповідно до п. 8.1 Інструкції підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Так, як вбачається з матеріалів справи, зокрема з висновку «Службового розслідування за фактом порушення транспортної дисципліни майором поліції ОСОБА_2.» в ході проведення службового розслідування опитаний майор поліції ОСОБА_2 пояснив, що: «...перебував у щорічній відпустці. 12.09.2016 він близько 21:00 зустрівся зі своїм знайомим. Разом з ним вживав алкогольні напої. 13.09.2016 о 03:30 його знайомому стало зле і він попросив відвести його додому. У подальшому, він повідомив свого знайомого, що не може сісти за кермо автомобіля, але побачивши стан товариша, сів за кермо свого автомобіля та, розпочавши рух, був затриманий працівниками патрульної поліції».

З урахуванням зазначеного висновку службового розслідування, за вчинення дисциплінарного проступку стосовно старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції України у місті Києві майора поліції ОСОБА_2, прийнято рішення про звільнення позивача зі служби в поліції.

Пунктом 6 ч. 1 ст. Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до ст. 18 Дисциплінарного статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Накладене на позивача дисциплінарне стягнення виконано шляхом видання наказу Головного управління Національної поліції України у місті Києві від 30.11.2016 № 943 о/с «Щодо особового складу» відповідно до п. 6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Таким чином, оскільки в діях старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції України у місті Києві майора поліції ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та відповідно і факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, що встановлено судом, а дані обставини в подальшому стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суд вважає, що рішення про звільнення позивача із займаної посади прийнято відповідачем обґрунтовано та з врахування усіх обставин справи.

Щодо позовної вимоги позивача про скасування наказу від 21.10.2016 № 928 «Про призначення та проведення службового розслідування», як такого що виданий з незрозумілих для позивача причин і підстав, колегія суддів зазначає про наступне.

Відповідно до п. 2.1 Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень.

Отже, на виконання вимог зазначеного пункту Інструкції відповідачем видано наказ від 21.10.2016 № 928 «Про призначення та проведення службового розслідування».

Щодо позовної вимоги позивача про те, що висновок службового розслідування є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те вони не підлягають задоволенню, з огляду на те, що такий висновок сам по собі не порушує права позивача, оскільки має лише рекомендаційний характер.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Вищого адміністративного суду України від 23.11.2016 у справі № К/800/50848/15.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що при звільненні ОСОБА_2 відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки вчинення особою дисциплінарного проступку та реалізація відносно нього дисциплінарного стягнення, відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, може бути підставою для звільнення поліцейського за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», у зв'язку із чим оскаржувані висновок та накази є правомірними.

При цьому, позовні вимоги щодо поновлення позивача на посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів, а отже є такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апелянта про те, що позивача, всупереч вимогам ст. 61 Конституції України, двічі притягнено до юридичної відповідальності до одного і того ж самого правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Як вже зазначалось вище, за приписами ст. 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Зі змісту даної норми вбачається, що особа, яку в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної відповідальності, може нести і дисциплінарну відповідальність.

Отже, одночасно до особи можуть бути застосовані два види відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до двох видів відповідальності: адміністративної та дисциплінарної.

Стаття 16 Дисциплінарного статуту визначає, що у разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Таким чином, вказана стаття визначає строк для накладення дисциплінарного стягнення - не пізніше одного місяця з моменту, зокрема закінчення службового розслідування.

Колегія суддів зазначає, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності відповідно до Дисциплінарного статуту саме після закінчення службового розслідування, яким встановлено порушення позивачем вимог абзаців 2, 5, 12 ст. 7 Дисциплінарного статуту та пп. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху.

При цьому, постановою Оболонського районного суду м. Києві від 07.10.2016 позивача визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, доводи апелянта щодо притягнення його двічі до юридичної відповідальності за одне і теж саме правопорушення не беруться колегією суддів до уваги, оскільки є безпідставними та такими, що ґрунтуються на невірному тлумаченні вимог законодавства України.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.08.2017 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 30.10.2017.