Справа № 639/4669/17
Суддя: Іванова І. В.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/4669/17
№ 2-а/639/128/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Іванової І.В.

за участю секретаря - Тущенко Т.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Харкові рядового поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова, як адміністративного суду, з адміністративним позовом до інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Харкові рядового поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що 26 липня 2017 року близько о 13-35 год. рухаючись на автомобілі НОМЕР_1, виїхавши з «карману» для паркування продовжив рух далі через перехрестя вул. Полтавський шлях та вул. Петра Болбочана у м. Харкові, і був зупинений представниками УПП по вул. Полтавський шлях, біля будинку № 117. Інспектор роти № 4 батальйону № 1 у м. Харкові рядовий поліції ОСОБА_2 повідомив позивачу, що він порушив ПДР, а саме не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 напрямок руху по смугах (з крайньої смуги для руху праворуч продовжив рух прямо) і наказав позивачу предявити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Ігноруючи пояснення позивача, щодо неможливості побачити даний знак виїжджаючи з «карману» для парковки, оскільки той знаходився праворуч від дороги на опорі зовнішнього освітлення, а не розташовувався над проїзною частиною, інспектор не прийняв уваги та склав протокол відносно нього про адміністративне правопорушення серії БР № 692159. Після складання протоколу позивач оглянув вул. Полтавський шлях, а саме дорожній знак 5.16, який знаходиться у м. Харкові по вул. Полтавський шлях біля будинку № 123/2 та місце його розташування, і зробив фотографії дорожнього знаку. Позивач зазначив, що в даному випадку розташування знака 5.16 не відповідає ПДР, а саме п. 8.4. ПДР України, оскільки встановлений з порушенням вимог національного стандарту ДСТУ 4100-2002 (Знаки дорожні. Загальні технічна умови. Правила застосування). Знак розташовано на опорі зовнішнього освітлення з правого боку проїжджої частини, в населеному пункті, на ділянці дороги з трьома смугами для руху в одному напрямку, що вбачається з фото. При розгляді інспектором роти № 4 батальйону № 1 УПП у м. Харкові рядовим поліції ОСОБА_2, нібито адміністративного правопорушення, позивач звернув його увагу на не відповідність дорожнього знаку 5.16 «Рух по смугах», який розміщений над проїжджою частиною, вимогам п. 8.4. «г» ПДР. На що останній відповів, що це не до нього і, що його завдання скласти протокол. Своїми діями інспектор порушив п. 3.1.20 та 3.1.21 Наказу Національної поліції України від 6 листопада 2015 року № 73 (у редакції наказу Національної поліції України 31 жовтня 2016 року № 1114), а саме: 3. Департамент патрульної поліції відповідно до покладених завдань: 1.20 організовує контроль за додержанням законів, інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; 1.21 надає в межах своєї компетенції посадовим і службовим особам та громадянам обовязкові до виконання приписи про усунення порушень законодавства, в тому числі правил, норм та стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, а у разі невиконання таких приписів притягує винних осіб до передбаченої законодавством відповідальності. Тому, враховуючи вищезазначене, позивач вважає, що постанова про адміністративне правопорушення винесена з порушенням його прав та чинного законодавства України, є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з вищезазначеним адміністративним позовом.

Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутністю за наявними в справі матеріалами.

Відповідач по справі, являючись суб`єктом владних повноважень і будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився і про причини своєї неявки суд не сповістив, а тому справа у відповідності до ч. 4 ст. 128 КАС України була розглянута за відсутності відповідача.

Всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1, абз. 1 ч. 2 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи положення ст. 289 КпАП України, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з позовом 04.08.2017 року не порушив передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку.

В судовому засіданні було встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі серії БР № 692159, складеної 26.07.2017 року інспектором роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Харкова Департаменту патрульної поліції рядовим поліції ОСОБА_2 відносно водія автомобіля «КІА RІО», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_1, останній, керуючи транспортним засобом «КІА RІО», номерний знак НОМЕР_2,26.07.2017 року о 13.40 годині, у м. Харкові по перехрестю вул. Полтавський шлях та вул. П. Болбочана, не виконав вимогу д.з. 5.16 «напрямок руху по смугах», чим порушив п 8.4. «г» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП. (а.с. 6).

Даною постановою до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255, 00 грн.

Положеннями ч.2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Стосовно суті прийнятої відповідачем постанови серії БР №692159 від 26.07.2017 року, у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.

Відповідно до п. 8.4. «г» постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 «Про Правила дорожнього руху», наказові знаки показують обовязкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Пунктом 8.2.1. Правил дорожнього руху передбачено, що дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу , так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Згідно ДСТУ 4100-2002 Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування. 10.7.17 Знаки 5.16 «Напрямки руху по смугах» , 5.18 «Напрямок руху по смузі2 повинні застосовуватись для зазначення кількості смуг і дозволених напрямків руху кожного з них на перехресті, де потрібно забезпечити використання смуг відповідно до інтенсивності руху транспортних засобів за різними напрямками.

Знаки повинні установлюватися над проїзною частиною дороги так, що водії мали змогу Своєчасно здійснити необхідні перестроювання. Кожний знак 5.18 повинен розміщуватися над серединою смуги , для якої його призначено.

Поза населеними пунктами на дорогах , що мають перед перехрестям не більше ніж три , а в населених пунктах не більше ніж дві смуги для руху в один бік, знак 5/16 допускається установлювати праворуч від дороги, при цьому повинен бути установлений і попередній знак 5.16.

Суд погоджується з доводами позивача , що в даному випадку розташування знака 5.16 не відповідає правилам дорожнього руху, а саме пункту 8.2.1 ПДР України, оскільки встановлений з порушенням вимог національного стандарту ДСТУ 4100-2002 (Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування). Знак розташовано на опорі зовнішнього освітлення з правого боку проїжджої частини , в населеному пункті, на ділянці дороги з трьома смугами для руху в одному напрямку, що вбачається з фото, наданого позивачем в якості доказу.

За таких обставин, суд приймає доводи позивача щодо того, що він не мав можливості побачити даний знак виїжджаючи з «карману» для паркування , оскільки той знаходився праворуч від дороги на опорі зовнішнього освітлення, а не розташовувався над проїздною частиною дороги.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Однак, відповідачем, всупереч нормам закону, не було надано суду жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. (п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові, яка оскаржується, відповідачем не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення винесене Останнім про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідач не надав суду жодних належних доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення ОСОБА_1 26.06.2017 року п. 5.16 ПДР України.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 162 того ж Кодексу при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову зокрема про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання недійсним рішення чи окремих його положень.

На підставі п. 3 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Пунктом 5 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі» передбачено, що відповідно до частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. При цьому слід ураховувати, що в такому разі в мотивувальній частині рішення суд повинен навести відповідне обґрунтування.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позивач просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БР №692159 від 26.06.2017 року про накладення адміністративного стягнення на нього у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Однак ,суд зазначає, що для повного захисту його прав необхідно також закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, скасування постанови серії БР №692159 від 26.06.2017 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 грн. та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст. 19 Конституції України, п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 4, 8, 9, 11, 49, 70-72, 86, 158-160, 161-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства, Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», суд

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити .

Визнати протиправними дії інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Харкові рядового поліції ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Скасувати постанову інспектора роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Харкові рядового поліції ОСОБА_2 серії БР № 692159 від 26.07.2017 року в справі про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова в десятиденний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя І.В. Іванова