Справа № 826/13633/17
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2017-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

Товариства з обмеженою відповідальністю “Український центр медичних технологій”

до

Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві

про

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту – КАС України) суддя після одержання позовної заяви з’ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Розглянувши матеріали позовної заяви та вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, суддя виходить з наступного.

Відповідно до положень частини 3 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

У відповідності до частини 1 статті 4 Закону України “Про судовий збір” судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України “Про судовий збір” ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень або юридичною особою, складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2017 рік” установлено, що в 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, зокрема, з 1 січня 2017 року становить 1 600,00 гривні.

Однак, позивачем до позовної заяви не додано жодного документу про сплату судового збору у порядку та розмірах передбачених ч. 2 статті 4 Закону України “Про судовий збір”, який підлягає сплаті виходячи із ставок за спір майнового характеру та в даному випадку, враховуючи суму грошових зобов’язань, донарахованих оскаржуваним рішенням, повинен становити 150 707,88 грн., що є недоліком позовної заяви.

У той же час, позивачем в порядку ст. 88 КАС України подано клопотання про відстрочення сплати судового збору до дня ухвалення судового рішення у даній справі. Зокрема, клопотання мотивовано тим, що на даний час позивач знаходиться у процедурі ліквідацій за рішенням власників і всі його банківські рахунки закриті, а майно відсутнє, у зв’язку з чим не має можливості сплатити судовий збір у розмірі, встановленому Законом України “Про судовий збір”. На підтвердження наведеного позивачем додані фотокопії незасвідчених банківських довідок про закриття 2-х рахунків, фотокопії незасвідчених: ліквідаційної декларації з податку на прибуток підприємства та фінансового звіту.

Відповідно до частини першої статті 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Вирішуючи подане клопотання, суд виходить з того, що позивачем в якості доказів неможливості сплати судового збору надано довідки ПАТ “ВТБ Банк” та ПАТ “Укрсоцбанк” про закриття певних рахунків ТОВ “Український центр медичних технологій”, однак позивачем не надано документально підтверджених відомостей, зокрема від контролюючого органу, із переліком всіх рахунків, які належать (належали) позивачу, що, відповідно, є перешкодою для перевірки доводів позивача про закриття його всіх рахунків та відсутності коштів для сплати судового збору. До того ж, додані позивачем фотокопії документів (довідки про закриття рахунків, декларації з податку на прибуток підприємства та фінансовий звіт) не засвідчені належним чином.

Суд також враховує, що прийняття рішення засновниками про ліквідацію юридичної особи та проведення процедури припинення не є самостійною та достатньою підставою для ствердження про відсутність у позивача можливостей сплати судового збору.

Виходячи з вищенаведеного в сукупності суд зазначає, що відповідачем не наведено обставин та правових підстав, які б зумовлювали можливість відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, а тому суддя не вбачає підстав для задоволення цього клопотання та відстрочення сплати судового збору у зв’язку із недоведеністю позивачем обставин неможливості здійснення такої сплати.

Таким чином, позивачем не був сплачений судовий збір у встановленому законом розмірі, що є недоліком позовної заяви.

Окрім того, відповідно до частини 2 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Письмовими доказами є документи, які за змістом ч. 2 ст. 69, ч. 4 ст. 79, п. 6 ч. 1 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України подаються в оригіналах або належним чином засвідчених копіях.

В обґрунтування позову позивач по суті зазначає про безпідставність таких висновків відповідача, оскільки кредиторська заборгованість, виникнення якої документально підтверджується, належним чином обліковувалась позивачем як інші операційні доходи згідно положень (стандартів) бухгалтерського обліку та в подальшому списана, враховуючи особливості процедури ліквідації.

Однак, на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач не надає суду документів, які є базовими відносно предмету доказування у спірних відносинах та відповідно до наведених вище вимог є складовою частиною позовної заяви, а саме: 1) безпосередньо самого Акту перевірки від 03.04.2017 року №103/1-26-15-14-03-02/35370192; 2) відомостей бухгалтерського обліку; а також первинних документів по взаємовідносинам позивача із контрагентами, за результатами яких виникла спірна кредиторська заборгованість (договорів із додатками та додатковими угодами, видаткових накладних, актів прийому/передачі, розрахункових документів тощо).

При цьому позивач не зазначає про наявність причин неможливості подання таких доказів.

Наведене вище свідчить про недотримання вимог ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України та є недоліком позовної заяви, що в свою чергу створює перешкоди для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Керуючись ст. 88, 106, ч. 1 ст. 108, ст. 160, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю “Український центр медичних технологій” у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

2. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Український центр медичних технологій” залишити без руху.

3. Встановити позивачу строк для усунення недоліків до 14 листопада 2017 року включно.

4. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України.

5. Роз’яснити позивачу, що залишення позовної заяви без руху не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки встановлені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Кармазін