Справа № 242/3368/17
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Капітонов В.І.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року справа №242/3368/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача ОСОБА_2, суддів Васильєвої І.А., Сухарька М.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 21 вересня 2017 року в адміністративній справі №242/3368/17 за позовом ОСОБА_3 до Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії, зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії позивачу на рахунок, відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк».

В обґрунтування зазначив, що в травні 2017 року звернувся до відповідача з заявою про виплату пенсії в звязку зі зміною місця реєстрації. Однак відповідач протиправно відмовив у виплатах пенсії, посилаючись на необхідність реєстрації позивача як внутрішньо переміщеної особи та відкриття рахунку в уповноваженому банку «Ощадбанк».

Вважає дії відповідача щодо відмови у виплати пенсії такими, що порушують його конституційні права.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 21 вересня 2017 року позов задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії за віком ОСОБА_3 за його заявою.

Зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком на рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк» відповідно до його заяви.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову, прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги, посилаючись на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон №1706), стверджує, що в розумінні цього закону позивач є внутрішньо переміщеною особою не зважаючи на зміну місця реєстрації, а тому на нього розповсюджуються всі нормативно правові акти, які регулюють правовідносини щодо взяття на облік тимчасово переміщених осіб, щодо виплати пенсійних та соціальних виплат цій категорії осіб, зокрема, постанова Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції», Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на обліку внутрішньо переміщеної особи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №509 (далі Постанова № 509) та інші.

На думку відповідача, відсутність звернення позивача до УПСЗН виконавчого комітету Селидівської міської ради Донецької області із заявою про видачу довідки внутрішньо переміщеної особи, відсутність рахунку у ПАТ «Державний ощадний банк України унеможливлює управління нарахувати та випатити пенсію позивачу.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановила наступне.

Позивач, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, 22.05.2017 року Селидівською міською радою Донецької області зареєстровано місце постійного проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, та знято з «реєстрації місце проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 «г», кв. 8, що підтверджено даними паспорта громадянина України серії ВА 362392 (а.с.9).

Позивач в липні 2017 року звернувся до управління з заявою в порядку Закону України «Про звернення громадян», з якої вбачається, що в травні 2017 року він звертався до управління з заявою про виплату пенсії у звязку зі зміною місця проживання/реєстрації, надавши всі необхідні документи. В заяві позивач просив в добровільному порядку поновити йому виплату пенсії за віком (а.с.11-12).

Листом від 25 липня 2017 року №4704/02 відповідач повідомив позивача, що для поновлення виплати пенсії та визначення статусу громадянам, які раніше проживали на території непідконтрольній українській владі, але на даний час зареєструвались для постійного місця проживання на території, яка підпорядковується Селидівській міській раді, необхідно надати до управління довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або відмову у реєстрації внутрішньо переміщеної особи, яка видається управлінням соціального захисту населення, пославшись на положення Постанови № 509 (а.с.13-14).

В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що 22.06.2017 року після отримання електронного макету пенсійної справи управлінням взято позивача на облік.

Таким чином спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача стосовно невиплати пенсії позивачу за його заявою у звязку зі зміною місця проживання/реєстрації з посиланням на необхідність надання позивачем до управління пенсійного фонду довідки внутрішньо переміщеної особи.

З приводу викладеного колегія суддів звертає увагу, що право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058).

Частиною 1 статті 47 вказаного Закону встановлено, що пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, зокрема в інших випадках, передбачених частиною 1 статті 49 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 4.12 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі Постанова №22-1) передбачено, що при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п'яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

Враховуючи зазначені відповідачем підстави невиплати позивачу належної йому пенсії, колегія суддів звертається до положень статті 33 Конституції України, статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, які визначають, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Зазначені норми є диспозитивними та надають особі певну самостійність у виборі місця проживання на території України.

З обставин даної справи вбачається, що позивач реалізував своє право щодо вибору постійного місця проживання, перемістившись до м. Селидове, де зареєструвався за новою адресою у встановленому Законом порядку.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта щодо розповсюдження на позивача положень Закону № 1706, оскільки позивач з 13 квітня 2017 року фактично проживає на підконтрольній українській владі території за зареєстрованим місцем проживання у м. Селидове, та знятий з реєстрації у м. Донецьку.

Посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» та Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на обліку внутрішньо переміщеної особи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №509 є безпідставними, оскільки дані нормативно-правові акти регулюють правовідносини щодо здійснення соціальних виплат та порядок взяття на обліку внутрішньо переміщеної особи, та жодним чином не застосовується до пенсійного забезпечення громадян, яке гарантується Конституцією України.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що виплата належної позивачу пенсії має бути здійснена управлінням за його заявою на загальних підставах у порядку, встановленому Законом № 1058.

Крім того, колегія суддів застосовує положення Конституції України, за якими, в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України). Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обовязків і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії позивачу відповідно до її заяви.

Решта позовних вимог щодо зобов'язання відповідача нарахувати і виплатити пенсію також підлягають задоволенню, оскільки є похідними від задоволених позовних вимог.

На підставі встановлених обставин справи та наведених нормативно-правових норм, які регулюють спірні відносини, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позову у повному обсязі, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 21 вересня 2017 року в адміністративній справі №242/3368/17 залишити без задоволення.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 21 вересня 2017 року в адміністративній справі №242/3368/17 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

ОСОБА_1 ОСОБА_2

Судді І.А. Васильєва

ОСОБА_4