Справа № 826/17070/16
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

31 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, в якому просив скасувати податкові повідомлення - рішення від 08.04.2016 року № та №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідачем подано апеляційною скаргою, в якій останній просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у содове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 серпня 2017 року без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 08.04.2016 року Державною податковою інспекцією у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві винесено податкові повідомлення-рішення:

- № , яким ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов'язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 15 291, 30 грн.;

- № , яким ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов'язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 15 343, 65 грн.

Із наданих відповідачем письмових пояснень, вбачається, що оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями від 08.04.2016 року позивачу нараховано земельний податок за 2016 рік за:

- нежилі приміщення №№1,2 (групи приміщень №10) Кафе загальною площею 87,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (літера А), яке належить позивачу на праві власності Свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням комунальної м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 28.02.2008 року №250-В;

- нежилі приміщення №№ 1, 2 (групи приміщень №9) Кафе загальною площею 87, 2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (літера А), яке належить позивачу на праві власності Свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням комунальної м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 03.10.2007 року №1233.

Відповідно до Технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування внесеного Головним управлінням земельних ресурсів КМДА до чергового плану міста 21.05.2009 року, та відповідно до Витягу з бази даних ПК «Кадастр», наданого Департаментом земельних ресурсів КМДА громадянин ОСОБА_2 обліковується землекористувачем частини земельної ділянки по АДРЕСА_1, загальна площа земельної ділянки складає 3496,43 кв.м., кадастровий номер ділянки: НОМЕР_1, базова вартість 1-го м. кв. становить 617,81 грн/кв.м.

Відповідно до Довідки наданої ТОВ «Аркада - Житлосервіс» від 21.10.2008р. №321 загальна площа БСПО-32 (Блоку соціально побутового обслуговування) по АДРЕСА_1 складає 1769,3 кв.м.

З огляду на викладене ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві з урахуванням пп.286.1. 286.5 ст.286. ст.274. ст.276 Податкового кодексу України та з урахуванням п.5,6 Положення «Про плату за землю в місті Києві» затвердженого Рішенням Київської міської ради «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві та акцизного податку» від 23 червня 2011 року N 242/5629 із змінами та доповненнями за 2016 р. нараховано ОСОБА_2 земельний податок на загальну суму 15343,65 грн. та 15291,30 грн.

Розрахунок податку було проведено наступним чином:

1. Приміщення площею 87,5 кв.м. - пропорційна частка земельної ділянки - 87,5 кв.м /1769,3 кв.м х 3496,43 кв.м = 172,91 кв.м;

Сума земельного податку на 2016 р: 172,91 кв.м. х 617,81 х 2,5 х 1,07 х 1,249 х 1,433 х 3% = 15343,65 грн.

2. Приміщення площею 87,2 кв.м. - пропорційна частка земельної ділянки - 87,2 кв.м /1769,3 кв.м х 3496,43 кв.м = 172,32 кв.м;

Сума земельного податку на 2016 р: 172,32 кв.м. х 617.81 х 2,5 х 1,07 х 1,249 х 1,433 х 3% - 15291,30 грн.

Колегія суддів вважає вказані дії відповідача протиправними, з огляду на наступне.

З 01 січня 2011 року набрав чинності ПК України, який відповідно до п. 1.1 ст. 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом пп. 9.1.10 п. 9.1 ст. 9 ПК України плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з пп. 14.1.72 та пп. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XIII цього Кодексу);

Відповідно до пп. 269.1.1 п. 269.1 ст. 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв).

Отже, ПК визначив обов'язок, зокрема, власників земельних ділянок та земельних часток (паїв) сплачувати земельний податок.

У той же час, п. 269.2 ст. 269 ПК України передбачено, що суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, сплачують земельний податок в особливому порядку, передбаченому главою 1 розділу XIV цього Кодексу.

Згідно з пп. 4 п. 297.1 ст. 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності і земельного податку, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються ними для провадження господарської діяльності.

Отже, спрощена система оподаткування не звільняє суб'єкта господарювання від виконання податкових зобов'язань зі сплати податків, встановлених п. 297.1 ст. 297 ПК України, а запроваджує інші умови, порядок та механізм їх сплати, а також встановлює можливість відновлення їх сплати на загальних підставах у разі недотримання умов оподаткування за спрощеною системою.

Умовою звільнення від сплати земельного податку за зазначеною системою оподаткування є те, що суб'єкт господарювання, який є власником чи користувачем земельної ділянки, використовує цю землю для проведення господарської діяльності.

Таким чином, у контексті вказаних правових норм ПК України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов'язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Правове відношення між власністю на земельну ділянку чи користування нею та обов'язком сплати земельного податку не припиняється у разі набуття власником чи користувачем земельної ділянки статусу суб'єкта господарювання та обрання ним виду економічної діяльності і системи оподаткування, які не передбачають використання земельної ділянки в господарській діяльності. Тобто з набуттям ознак (якості) суб'єкта господарювання фізична особа, яка ним стала, не перестає бути власником чи користувачем земельної ділянки і не звільняється від обов'язку сплати земельного податку.

Вказана правова позиція відповідає позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 24 листопада 2015 року у справі № 826/14703/13-а (реєстраційний номер рішення у ЄДРСР 54688775).

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За своєю правовою природою підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (стаття 42 Господарського кодексу України).

Частиною 2 ст. 3 ГК України встановлено, що господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Матеріалами справи, зокрема, свідоцтвом платника єдиного податку серія А № 482505 підтверджується, що позивач є платником єдиного податку з 01.01.2014 року, ставка єдиного податку 20% до розміру мінімальної заробітної плати, група 2; вид та види господарської діяльності 68.20 «надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна».

Згідно наданого відповідачем свідоцтва про право власності від 03.10.2007 року ОСОБА_2 належать нежитлові приміщення №№1, 2, кафе загальною площею 87,20 кв.м., які розташовані в м. Києві, вул. Милославська 43 (літера А).

З урахування вищевказаних норм законодавтсва та враховуючи висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2015 року, колегія суддів вважає, що у позивача був обов'язок зі сплати земельного податку, а у податкового органу - правові підстави для нарахування позивачу земельного податку з фізичних осіб.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень п. 286.1 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Відповідні органи виконавчої влади з питань земельних ресурсів за запитом відповідного органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пп. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до пп. 271.1.1 п. 271.1 ст. 271 ПК України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XIII "Плата за землю" зазначеного Кодексу.

Відповідні органи виконавчої влади з питань земельних ресурсів за запитом відповідного органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 193 Земельного кодексу України державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Призначенням державного земельного кадастру, відповідно до ст. 194 ЗК України, є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.

Порядок користування відомостями Державного земельного кадастру регламентований ст. 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), згідно якої відомості Державного земельного кадастру надаються державними кадастровими реєстраторами у формі:

- витягів з Державного земельного кадастру про об'єкт Державного земельного кадастру;

- довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території) за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру;

- викопіювань з кадастрової карти (плану) та іншої картографічної документації Державного земельного кадастру.

Користування відомостями Державного земельного кадастру може також здійснюватися у формі надання доступу до нього в режимі читання.

Доступ до Державного земельного кадастру надається банкам, центральному органу виконавчої влади, який здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, та особам, які в установленому законом порядку включені до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників та Державного реєстру сертифікованих інженерів-геодезистів.

Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку містить усі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги.

Отримання витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку є обов'язковим при вчиненні правочинів щодо земельної ділянки (крім складення заповітів).

Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку видається заявнику в день надходження заяви.

Для здійснення повноважень, визначених законом, органи державної влади та органи місцевого самоврядування користуються відомостями і документами Державного земельного кадастру щодо земель та земельних ділянок, розташованих на відповідній території, на безоплатній основі.

На отримання відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку мають право, зокрема, органи державної влади та органи місцевого самоврядування для реалізації своїх повноважень, визначених законом.

Витяг з Державного земельного кадастру підписується Державним кадастровим реєстратором та посвідчується його печаткою.

Згідно пп. 14 п. 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051, нормативна грошова оцінка це значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у пункті 24, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку.

Натомість, із матеріалів справи вбачається, що відповідачем надано лише лист Головного управління земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.07.2012 р. №07-387/21956 про нормативно грошову оцінку земель міста Києва.

Колегія суддів вважає, що використання податковим органом інформації, зазначеної у листі Головного управління земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.07.2012 р. №07-387/21956, не є належним способом визначення розмірів узагальнюючих коефіцієнтів, площі земельних ділянок, яка надана для обслуговування будинку, оскільки останній не являє собою дані Державного земельного кадастру у розумінні як Податкового кодексу України, так і Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Крім того, Закон України «Про Державний земельний кадастр» на момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не містив можливості надання даних ДЗК у вигляді листа.

Дана правова позиція викладена також в ухвалі Вищого адміністратвиного суду України від 25 квітня 2017 року, справа № К/800/32671/16.

Окрім того, як правомірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем не надано довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території) за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру. Отже, податковий орган як суб'єкт владних повноважень не забезпечив виконання передбаченого процесуальним законом обов'язку доказування правомірності своїх дій у випадку заперечення проти позову.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість розрахунку суми земельного податку з фізичних осіб, що має своїм наслідком визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, щодо необхідності апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 серпня 2017 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 серпня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до вимог КАС України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

С.Б. Шелест

Повний текст виготовлено 31 жовтня 2017 року.