Справа № 815/1554/17
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/1554/17

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Запорожана Д.В., Романішина В.Л.,

при секретарі Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Прокуратури Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним і скасувати наказ прокурора Одеської області № 302к від 17 лютого 2017 року, яким ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу матеріально-технічного забезпечення та соціально-побутових потреб та з органів прокуратури з 17 лютого 2017 року у звязку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури (п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру»);

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу матеріально - технічного забезпечення та соціально - побутових потреб прокуратури Одеської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що наказ про звільнення не відповідає вимогам Закону України «Про прокуратуру», оскільки відповідно до пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Відповідно до тексту закону звільнення можливе або в разі реорганізації або в разі скорочення кількості прокурорів. У той же час в тексті наказу зазначено, що його звільнено з посади та з органів прокуратури «у звязку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури».

Таким чином в наказі зазначено дві підстави для звільнення, замість однієї з них, як того вимагає закон.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2017 року визнано протиправним і скасовано наказ прокурора Одеської області № 302к від 17 лютого 2017 року, яким ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу матеріально-технічного забезпечення та соціально-побутових потреб та з органів прокуратури з 17 лютого 2017 року у звязку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури (п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру»).

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника

відділу матеріально - технічного забезпечення та соціально - побутових потреб

прокуратури Одеської області.

Допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу матеріально - технічного забезпечення та соціально - побутових потреб прокуратури Одеської області.

Не погоджуючись з даною постановою суду Прокуратура Одеської області подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Суд першої інстанції встановив, що позивач до 05 квітня 2016 року займав посаду начальника відділу матеріально-технічного забезпечення та соціально-побутових потреб прокуратури Одеської області.

Наказом прокурора Одеської області № 583к від 5 квітня 2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади та з органів прокуратури.

Наказом прокурора Одеської області від 8 квітня 2016 року №631к внесено зміни у наказ прокурора Одеської області № 583к від 5 квітня 2016 року в частині звільнення з органів прокуратури та звільнено позивача з адміністративної посади начальника відділу матеріально-технічного забезпечення та соціально-побутових потреб.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 1 липня 2016 року по справі №815/2107/16 визнано протиправним і скасовано наказ прокурора Одеської області № 583к від 05.04.2016 року із змінами, внесеними наказом від 08.04.2016 року №631к, яким старшого радника юстиції ОСОБА_1 звільнено з адміністративної посади начальника відділу матеріально-технічного забезпечення та соціально-побутових потреб прокуратури Одеської області з 05.04.2016 року і поновлено на посаді начальника відділу матеріально-технічного забезпечення та соціально-побутових потреб прокуратури Одеської області.

Вказана постанова залишена без змін Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року.

Наказом №2804к від 08 грудня 2016 року ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді начальника відділу матеріально-технічного забезпечення та соціально-побутових потреб прокуратури Одеської області на виконання рішення суду

Наказом Генерального прокурора України від 19.07.2016 № 104ш у структурі та штатному розписі прокуратури області ліквідовано відділи інформаційних технологій, документального забезпечення і матеріально - технічного забезпечення та соціально-побутових потреб (загальна штатна чисельність 45,5 одиниць). Цим же наказом утворено управління інформаційних технологій, документального та матеріально-технічного забезпечення прокуратури області у складі:

- відділ інформаційних технологій;

- відділ документального забезпечення;

- відділ матеріально технічного забезпечення (штатна чисельність новоутвореного управління 50 одиниць).

Також встановлено, що на новостворену посаду (на яку вимагає поновлення позивач) згідно з наказом Генерального прокурора України від 19.07.2016 № 104ш, наказом прокурора області від 22.08.2016 № 363 оголошено конкурс на заміщення вакантних посад державної служби категорії «Б».

За наслідками конкурсного відбору на вказану посаду призначена ОСОБА_2 (Наказ № 2464к від 21.10.2016 р.).

16.12.2016 р. ОСОБА_1 попереджено про наступне звільнення з роботи з 17.02.2017 року.

Наказом № 302к від 17 лютого 2017 року, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 11 Закону України «Про прокуратуру» та на підставі наказу Генерального прокурора України від 19.07.2016 № 104ш, попередження про звільнення від 16.12.2016 р. старшого радника юстиції ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу матеріально-технічного забезпечення та соціально-побутових потреб прокуратури Одеської області та з органів прокуратури з 17 лютого 2017 року у звязку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури (пункт 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру»).

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявність у одному пункті (пункт 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру») двох окремих підстав, які відокремлені сполучником «або» унеможливлює застосування двох підстав звільнення щодо однієї особи.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна з огляду на таке.

Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на службу в органах прокуратури, правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України регулюються Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII( далі Закону № 1697-VII).

За змістом статті 4 Закону № 1697-VII, організація та діяльність органів прокуратури визначаються Конституцією України, цим та іншими Законами України.

На підставі статті 3 Закону № 1697-VII закріплено, що діяльність прокуратури ґрунтується, зокрема, на засадах: верховенства права; законності; прозорості діяльності прокуратури, що забезпечується відкритим і конкурсним зайняттям посади прокурора; неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки.

У відповідності до частини 3 статті 16 Закону № 1697-VII прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених цим Законом.

Згідно частини 1 статті 51 Закону № 1697-VII визначено вичерпний перелік підстав, окрім військовослужбовців військової прокуратури, звільнення прокурора з посади та припинення його повноважень, а саме, прокурор звільняється з посади у разі:

1) неможливості виконувати свої повноваження за станом здоров'я;

2) порушення ним вимог щодо несумісності, передбачених статтею 18 цього Закону;

3) набрання законної сили судовим рішенням про притягнення прокурора до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення, пов'язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції";

4) неможливості переведення на іншу посаду або відсутності згоди на це у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі;

5) набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо нього; 6) припинення громадянства України або набуття громадянства іншої держави;

7) подання заяви про звільнення з посади за власним бажанням;

8) неможливості подальшого перебування на тимчасово вакантній посаді;

9) ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Як встановлено судом Наказом Генерального прокурора України від 19.07.2016 № 104ш у структурі та штатному розписі прокуратури області ліквідовано відділи інформаційних технологій, документального забезпечення і матеріально - технічного забезпечення та соціально-побутових потреб.

Вказаний наказ доведений до відома позивача та не оскаржений ним.

16.12.2016 р. ОСОБА_1 попереджено про наступне звільнення з роботи з 17.02.2017 року у звязку із скороченням посади. ( а.с.147).

Відповідачем 17.02.2017 року запропоновано позивачу 3 вакантні оперативні посади, які були наявні станом на цю дату, від яких позивач відмовився ( а.с.146).

Спірним Наказом № 302к від 17 лютого 2017 року позивача звільнено з посади начальника відділу матеріально-технічного забезпечення та соціально-побутових потреб прокуратури Одеської області та з органів прокуратури з 17 лютого 2017 року у звязку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури (пункт 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру»).

Формально у спірному наказі не визначена чітка підстава для звільнення позивача.

Водночас суд враховує, що позивач займав посаду начальника відділу матеріально-технічного забезпечення та соціально-побутових потреб прокуратури Одеської області.

Статус та повноваження начальника відділу прокуратури області регламентовані статтею 15 Закону № 1697-VII, яка, у свою чергу, передбачає наявність у керівника місцевої прокуратури права самостійно приймати рішення від імені держави.

Європейський суд з прав людини неодноразово розглядав справи щодо спрів, які стосуються питань, повязаних із працевлаштуванням державних службовців, їхнім карєрним просуванням і завершенням служби.

Зокрема у рішенні «Пеллегрен проти Франції" від 08 грудня 1999 року, заява № 28541/95 Європейський суд з прав людини надав автономне тлумачення терміна «Державна служба»». З цією метою Суд запровадив функціональний критерій, що визначається характером обовязків і функцій службовця. Ті, що обіймають посади, які передбачають виконання функцій, пов'язаних із забезпеченням загальних інтересів, або участь у здійсненні повноважень, наданих за публічним правом, наділені часткою суверенної влади держави. Отже, держава має законний інтерес вимагати від таких посадових осіб особливих відносин довіри і лояльності. З іншого боку, стосовно інших посад, які не містять такого аспекту "державного управління", цього інтересу немає (пункту 60,65 згаданого вище рішення).

Вирішуючи спір, суд виходить із того, що позивач, займаючи таку високу посаду - начальника відділу матеріально-технічного забезпечення та соціально-побутових потреб прокуратури Одеської області у званні старшого радника юстиції, був пов'язаний обов'язком особливих відносин довіри і лояльності до держави в особі прокурора Одеської області, зважувати все, що стосувалося виконання його професійних завдань та правових наслідків щодо ознайомлення з попередженням про звільнення із зазначенням правової підстави та відмовою від пропозиції зайняти вакантні посади у прокуратурі Одеської області.

Суд передусім відзначає, що всі права і обовязки позивача чітко визначені у профільному Законі 1697-VII, були чинними на час подій у справі, а відтак надавали позивачу можливість передбачити наслідки своїх дій.

Відповідач, приймаючи спірне рішення, вирішував одночасно не лише питання щодо проходження публічної служби позивача, а також питання організації і координації діяльності регіональної прокуратури у звязку із виконанням Наказу Наказом Генерального прокурора України від 19.07.2016 № 104ш.

У матеріалах справи не було нічого такого, що підтверджувало би міркування ОСОБА_1, з урахуванням державної посади, яку він займав , про те, що рішення відносно нього було прийнято з порушенням основоположних принців законності, юридичної визначеності, запобігання свавіллю, недискримінації та рівності всіх перед законом.

Навпаки, рішення відповідача ґрунтувалося на достатніх доказах.

Тому суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення становило достатню законну підставу для звільнення позивача з посади начальника відділу матеріально-технічного забезпечення та соціально-побутових потреб прокуратури Одеської області.

Колегія суддів вважає некоректним застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин прецедентних рішень Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України», «Христов проти України» без наведення відповідних застережень, оскільки спори, які стосуються питань, повязаних із працевлаштуванням державних службовців , їхнім карєрним просуванням і завершенням служби, як правило, перебувають поза межами сфери застосування пункту 1 статті 6 Конвенції. (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справи «Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії»).

Інші доводи позивача не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення відповідача.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись ст. 202 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ч. 5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Прокуратури Одеської області задовольнити, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2017 року у справі 815/1554/17 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення судового рішення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і підписання рішення суду 30 жовтня 2017 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: В.Л. Романішин