Справа № 520/8077/17
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 520/8077/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Пучкова І.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Димерлія О.О., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Одесі апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Київського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

12.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси із адміністративним позовом до Центрального обєднаного управління ПФУ в м. Одесі, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо застосування заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені внески, за 2007 рік при призначенні йому пенсії за віком;

- зобовязати відповідача здійснити розрахунок та виплату йому з 20.06.2017р. із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком з урахуванням вже отриманих сум;

- звернути постанову до негайного виконання в межах одного місяця.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при зверненні позивача до пенсійного органу з заявою при призначення пенсії за віком, останнім, протиправно та необґрунтовано здійснено розрахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік, а не за три календарні роки, що передують року звернення.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправними дії Центрального об'єднаного управління ПФУ в м. Одесі щодо застосування заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2007 рік при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком. Зобов'язано Центральне об'єднане управління ПФУ в м. Одесі здійснити розрахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 20.06.2017р. із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком з урахуванням вже отриманих сум пенсії. Звернуто постанову до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду 1-ї інстанції, представник Центрального обєднаного управління ПФУ в м. Одесі 14.09.2017р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми процесуального і матеріального права, просив скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси від 11.08.2017р. та прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, та розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивачу ОСОБА_1 (02.04.1957р.н.) з 08.03.1995 року було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

20.06.2017р. позивач звернувся до Центрального ОУ ПФУ в м. Одесі із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Проте, 06.07.2017р. Центральне обєднане управління ПФУ в м. Одесі своїм рішенням №262/Б-11, відмовило у застосуванні середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, як це встановлено ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», при цьому, обґрунтовуючи свою відмову тим, що ОСОБА_1 було здійснено переведення з одного виду пенсії на інший, а тому і застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 рік.

Не погоджуючись з вищевказаними діями та рішенням пенсійного органу позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог і відповідно, з неправомірності дій та спірного рішення відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції та вважає їх обґрунтованими, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі змісту вимог ч.1 ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно із п.3 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій», заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання (реєстрації), а при необхідності - його законним представником (батьки або опікун (піклувальник)) за місцем проживання (реєстрації) представника.

Окрім того, п.15 вказаного Порядку визначено, що поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії. У цьому разі заробітна плата для обчислення пенсії визначається з урахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за календарний рік, який враховувався при призначенні (перерахунку) пенсії, виплата якої відновлюється. У такому самому порядку за бажанням пенсіонера здійснюється переведення з одного виду пенсії на інший.

При цьому, якщо особа надає довідку про заробітну плату, яка відповідає вимогам частини 1 ст.40 Закону, заробітна плата для обчислення пенсії визначається з урахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за календарний рік, який передує року поновлення виплати раніше призначеної пенсії чи переведенню з одного виду пенсії на інший.

Як передбачено ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 01.07.2000р. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 01.01.2016р. або в разі, якщо страховий стаж, починаючи з 01.07.2000р. становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000р. незалежно від перерв.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, та яка, відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за попередній рік для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяці попереднього року з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, та яка, відповідно до цього Закону, враховується для обчислення пенсії.

Частиною 3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» також встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Так, як встановлено з матеріалів справи судами обох інстанцій, позивачу ОСОБА_1 з 08.03.1995р. було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до приписів якого, при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується в силу вимог зазначеного Закону, адже основою доходу у цьому разі є грошове забезпечення.

Також, як вбачається з матеріалів справи, після звільнення з лав Збройних Сил України позивач продовжує працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування (відповідно до копією трудової книжки та індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5).

Отже, з врахуванням вищезазначеного, в даному випадку, при призначенні позивачу пенсії за віком у відповідності до приписів Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби», слід було застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а отже, відповідно, судом першої станції вірно встановлено протиправність дій та оскаржуваного рішення відповідача та задоволення позовних вимог.

При цьому, слід зазначити, що аналогічна правова позиція з цього спірного питання вже неодноразово була викладена Верховним Судом України, зокрема, в постанові від 09.06.2015р. по справі №21-550а14.

Згідно зі змісту положень ст.244-2 КАС України, висновки Верховного Суду України, викладені в його рішеннях за результатами розгляду справи з підстав передбачених п.п.1,2 ст.237 КАС України, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень та мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

До того ж, слід зазначити й про те, що згідно із вимогами ст.ст. 11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи правильності висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Отже, за таких обставин, судова колегія, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду 1-ї інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі - залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.О. Димерлій

ОСОБА_2