Справа № 206/3841/17 (2-а/206/111/17)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2017 рокусправа № 206/3841/17 (2-а/206/111/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Спірічеві Я.В.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1 (дов. від 12.07.2017)

відповідача: - ОСОБА_2 (дов. від 03.03.2017)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2017 року

у справі № 206/3841/17(2-а/206/111/17)

за позовом ОСОБА_3

до Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради

про визнання рішення незаконним та його скасування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі раді №378 від 12.01.2017;

стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі раді на користь ОСОБА_3 20000 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу неправомірно припинено раніше призначену субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Законодавцем встановлено, що підставою для припинення субсидії є приховування або свідоме подання громадянином недостовірних даних про доходи (не зазначення одного із видів доходів) та майновий стан, що вплинули на встановлення права на субсидію, а не надання недостовірних даних щодо реєстрації проживання. Позивач зазначає, що через недосконалість програмного забезпечення на офіціальному веб-порталі позивачем зазначено місце реєстрації в графі «Домашня адреса»: АДРЕСА_1, а не місце його проживання згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: м.Дніпро, вул.Гайова, буд.19, у зв'язку з цим відповідачем зроблений безпідставний висновок про наданням ОСОБА_3 недостовірних даних щодо реєстрації проживання.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.08.2017 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що при зверненні за призначенням субсидії 21.10.2015 позивач подав недостовірні дані про зареєстроване місце свого проживання, а тому оскаржуване рішення прийнято правомірно. Також відсутні і правові підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що йому заподіяно моральної шкоди діями відповідача.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріально та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не досліджено всі обставини справи, що мають суттєве значення для справи, не надано належної оцінки доводам та пояснення позивача у позові та представника позивача у судовому засіданні при розгляді справи.

Позивач наполягає на тому, що станом на 12.01.2017 єдиною законодавчо встановленою підставою для припинення надання субсидій є надання недостовірних даних про доходи та майновий стан. Крім того, зазначає, що заява про призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг 21.10.2015 позивачем не заповнювалась, а є наслідком роботи програмного забезпечення веб-порталу іgоv.огg.uа. При чому, портал працював у демонстраційному режимі. Суд першої інстанції вважає встановленим фактом, що позивач сам подав недостовірні дані про зареєстроване місце свого проживання, і пояснення, що позивач особисто не заповнював заяву про призначення житлової субсидії від 21.10.2015 та що зазначена заява не містить підпису позивача, що вказує на неналежність цього доказу та недопустимість, судом першої інстанції не прийняті до уваги.

Також позивач вважає таким, що не відповідає ст.58 Конституції України, висновок суду першої інстанції, що у разі надання позивачем інформацію про наявність у нього статусу внутрішньо переміщеної особи у заяві про призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг від 01.10.2015, право на отримання ним субсидії визначалось Механізмом призначення субсидії внутрішньо переміщеним особам визначений Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає, що судом першої

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 12.02.2015 позивач - ОСОБА_3 подав до Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради заяву (№ 1198) про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, згідно якої місцем реєстрації проживання зазначено АДРЕСА_2, фактичним місцем перебування ОСОБА_3 є м.Дніпропетровськ, вул.Гайова, 19, з 01.01.2015. При цьому вказане приміщення (будинок) знаходиться у володінні останнього (а. с.32). Обставина, що спричинила переміщення проведення антитерористичної операції.

Згідно виданої відповідачем довідки від 12.02.2015 № НОМЕР_1 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а.с.31), місце перебування позивача зареєстровано за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, - 27.05.2018, про що органом державної міграційної служби проставлено відповідний штамп з відміткою про зареєстроване місце перебування.

Головою квартального комітету № 17 ОСОБА_3 як власнику означеного вище будинку по вул.Гайова (Рощинська), 19, м.Дніпро видано довідку від 30.11.2015 про склад сімї (а. с.18).

21.10.2015 позивач через портал igov.org.ua звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради з заявою про призначення житлової субсидії (субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг) з 01.10.2015, де зазначив своє зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 15).

Також в даній заяві містяться відомості про житлово-комунальні послуги, якими користується позивач, як особа, що зареєстрована (проживає) у житловому будинку, по вул. Рощинська (Гайова), 19, м.Дніпро, і саме за вказаною адресою позивачеві нараховується плата за житлово-комунальні послуги, відкрито особові рахунки по сплаті за житлово-комунальні послуги, що відповідачем не спростовано.

У даній заяві окремо зазначено, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії (зміни складу осіб, які зареєстровані (фактично проживають), джерел доходу, переліку отримуваних житлово-комунальних, придбання майна, товарів для оплати послуг на суму, що перевищує 50 тис. грн.), заявник зобовязується протягом місяця повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення.

05.01.2017 позивач через портал igov.org.ua звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради для отримання інформації про призначення йому субсидії з 01.10.2016, де в розділі "домашня адреса" зазначив адресу м. Донецьк, вул. Арсенова, 19/33 (а.с. 19).

Рішенням управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради № 378 від 12.01.2017 скасовано рішення про призначення субсидії з 01.10.2015 у зв'язку з наданням недостовірної інформації про місце реєстрації ОСОБА_3 (а.с.14).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд не погоджується з судом першої інстанції про правомірність означеного рішення відповідача від 12.01.2017 № 378.

Субсидія, яку позивач просив призначити, - це цільова адресна допомога громадянам, що надається державою за рахунок коштів бюджету для відшкодування витрат, зокрема, на оплату житлово-комунальних послуг.

Порядок та умови надання субсидій врегульовано Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848.

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення від 12.01.2017 № 378, як зазначає відповідач, стали ті обставини, що ОСОБА_3 у заяві про призначення субсидії від 21.10.2015 зазначив «зареєстроване місце проживання» м.Дніпро, вул.Рощинська, 19, а у заяві про отримання інформації про призначення субсидії від 05.01.2017 зазначив домашню адресу: м.Донецьк, вул.Арсенова, 19/33, при цьому у телефонному режимі підтвердив посадовій особі управління праці та соціального захисту населення Самарської районної ради факт реєстрації у м.Донецьку, тобто позивач подав недостовірну інформацію про місце реєстрації проживання.

Виходячи з того, що приховування або свідоме надання недостовірних даних про місце реєстрації впливає на встановлення права на субсидію, відповідач дійшов висновку про припинення субсидії, наданої позивачу, відповідно до п.20 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком відповідача.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вказаного вище Положення № 848 в редакції на час виникнення спірних правовідносин це Положення визначає умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату управління багатоквартирним будинком, користування житлом або його утримання та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Право на отримання адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а також субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (далі - субсидія) поширюється на громадян, які проживають у житлових приміщеннях (будинках), в частині оплати ними користування житлом; утримання житла; управління багатоквартирним будинком, комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (п.2 Положення).

Відповідно до п.3 цього Положення призначення субсидій та контроль за їх цільовим

використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення).

За правилами п.4 Положення субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги, скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами і обсягом визначеного Кабінетом Міністрів України обовязкового відсотка платежу.

У разі призначення субсидії пільги з оплати житлово-комунальних послуг та придбання твердого палива і скрапленого газу особам, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні (будинку), у період її отримання не нараховуються. Інформація про зазначених осіб подається підприємствам - виробникам/виконавцям житлово-комунальних послуг та вноситься до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги.

За правилами п.15 Положення громадянам, які проживають у приватних будинках, квартирах чи кімнатах, субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг надається шляхом перерахування коштів на рахунок підприємств, що надають комунальні послуги, а субсидія для відшкодування витрат на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива за бажанням громадян виплачується відділеннями поштового зв'язку чи перераховується на їх рахунок в банківській установі.

Згідно з абз.1 п.7 Положення № 848 субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, у тому числі осіб, призваних на строкову військову службу.

Пунктом 14 вказаного Положення встановлено, що субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається на 12 місяців з місяця звернення за її призначенням і розраховується:

на опалювальний сезон - з 1 жовтня по 30 квітня;

на неопалювальний сезон - з 1 травня по 30 вересня.

У разі звернення із заявою про призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг протягом двох місяців з початку опалювального (неопалювального) сезону субсидія призначається з початку такого сезону.

Якщо громадяни перебувають у складних життєвих обставинах і не змогли своєчасно звернутися за призначенням субсидії, на підставі рішень районних, районних у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій та виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад або утворених ними комісій та актів обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства субсидія може призначатися з дня виникнення права, але не більше ніж за шість місяців до звернення за призначенням субсидії.

Після закінчення терміну отримання субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок субсидії на наступний період (12 місяців, календарний рік) для домогосподарств, які отримували субсидію у попередньому періоді. Для цього структурні підрозділи з питань соціального захисту населення збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому пунктом 13 цього Положення, без звернення громадян і протягом десяти днів після отримання зазначеної інформації приймають рішення про призначення (непризначення) субсидії та письмово інформують про прийняте рішення громадян.

Рішення районної, районної у мм. Києві і Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради або комісії, яка ними утворюється, про призначення в окремих випадках субсидії переглядається у разі зміни у складі осіб, зареєстрованих або фактично проживаючих у житловому приміщенні (будинку), їх працевлаштування або виникнення в них інших джерел доходів. У разі відсутності змін розрахунок субсидії на наступний період здійснюється структурним підрозділом з питань соціального захисту населення без повторного прийняття рішення районної, районної у мм. Києві і Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради або комісії, яка ними утворюється.

Якщо розмір плати за житлово-комунальні послуги у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами з урахуванням пільг, які надаються відповідно до законодавства, не перевищує обсягу визначеного Кабінетом Міністрів України обовязкового відсотка платежу протягом двох сезонів підряд, субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається на наступний період на підставі звернення громадянина.

Громадянин, якому призначено субсидію, зобовязаний протягом місяця поінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (орендарі - про осіб, які фактично проживають), їх соціального статусу, переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, умов їх надання, виконавців житлово-комунальних послуг, купівлю товарів або оплату послуг, передбачених підпунктом 5 пункту 5 цього Положення, шляхом подання відповідних документів.

З наведених норм вбачається, що про певні обставини, зокрема такі, як зміна зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, забезпеченість громадян житловою площею та комунальними послугами, доходи осіб, заявник має повідомляти орган соціального захисту населення. І ці обставини є підставою для проведення перерахунку призначених субсидій.

При вирішенні питання про продовження надання субсидії на наступний період структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок субсидії, для цього збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому пунктом 13 цього Положення, без звернення громадян.

У пункті 20 Положення № 848 наведений вичерпний перелік підстав для припинення раніше призначеної субсидії.

Так, відповідно до п.20 Положення № 848 (в редакції, що діяла до 01.05.2017) надання раніше призначеної субсидії припиняється:

за поданням житлово-експлуатаційних організацій, житлово-будівельних (житлових) кооперативів, об'єднань співвласників багатоквартирного будинку та організацій, що надають житлово-комунальні послуги, якщо громадянин, якому призначено субсидію, не сплачує вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії, за винятком випадків, пов'язаних із затримкою виплати заробітної плати, пенсії тощо, яка підтверджується відповідними документами, - з місяця, в якому надійшло таке подання. Подання надається зазначеними організаціями структурним підрозділам з питань соціального захисту населення до 10 числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникли такі обставини;

якщо громадянин приховав або свідомо подав недостовірні дані про доходи (не зазначив один із видів доходів) та майновий стан, що вплинули на встановлення права на субсидію, внаслідок чого йому була надміру перерахована сума субсидії, - з місяця, в якому виявлено порушення;

у разі переїзду сім'ї в іншу місцевість та настання обставин, що унеможливлюють надання субсидії (зокрема смерть одинокої особи), - з місяця, що настає за місяцем, в якому відбулися зміни;

у разі отримання структурним підрозділом з питань соціального захисту населення за запитом інформації про збільшення чисельності зареєстрованих у житловому приміщенні осіб - з місяця, що настає за місяцем, в якому відбулися зміни;

за заявою уповноваженого власника (співвласника) житла, наймача житла у державному та громадському житловому фонді, члена житлово-будівельного кооперативу, власника (співвласника) житлового приміщення - з місяця, що настає за місяцем її подання, якщо інше не обумовлено заявою.

якщо під час вибіркового обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства державним соціальним інспектором виявлено ознаки порушення норм законодавства щодо призначення субсидії, які вплинули (могли вплинути) на право призначення субсидії або визначення її розміру;

У разі коли через несплату громадянином вартості фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії надання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг припинено, громадянин набуває право на її призначення на наступний період після подання документів, що підтверджують погашення заборгованості, яка виникла за період отримання субсидії.

Сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями або неповідомлення громадянином про зміни, зазначені у пункті 14 цього Положення, повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію.

Отже, на час прийняття оскаржуваного рішення № 378 від 12.01.2017 відповідач як орган соціального захисту населення, що наділений контрольною функцією стосовно призначення та цільовим використанням субсидій, мав припинити раніше призначену субсидію лише у разі надання заявником недостовірних даних, які стосуються виключно доходів такої особи, та її майнового стану. При цьому надання таких недостовірних даних має призвести до надміру перерахованої суми субсидії заявнику.

Надання ж заявником недостовірних даних про місце реєстрації не визначено на законодавчому рівні в якості підстави для припинення раніше призначеної субсидії, тому рішення відповідача № 378 від 12.01.2017 не можна вважати законним.

Тим більш, що відповідачем не встановлено, яким чином зазначення в заяві про отримання інформації про призначення субсидії від 05.01.2017 домашньої адреси: м.Донецьк, вул.Арсенова, 19/33, вплинуло на встановлення права ОСОБА_3 на субсидію, та не встановлено, чи призвела ця обставина до надміру перерахованої суми субсидії останньому. Зокрема, не встановлено факт призначення субсидії одночасно за «домашньою адресою» позивача та місцем його проживання - м.Дніпро, вул.Гайова, буд.19.

Крім того, апеляційний суд також вважає, що означене рішення № 378 від 12.01.2017 є необґрунтованим, прийнято за обставин, які фактично не встановлені.

Як вбачається з матеріалів справи, недостовірність інформації про місце реєстрації позивача виявлена виходячи з даних, що містились у зверненні позивача через портал igov.org.ua від 05.01.2017, та телефонної розмови з позивачем, втім вказані джерела не можуть вважатися належними та достатніми доказами наявності певних обставин.

Крім того, у даній заяві від 05.01.2017 наявний розділ «домашня адреса», розділи ж «зареєстроване місце» чи «місце реєстрації» відсутні і тотожність цих понять відповідачем не доведена.

В свою чергу, за визначеннями, наведеними у статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV (в редакції на момент прийняття спірного рішення):

місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Також апеляційний суд враховує приписи п.13 Положення № 848, згідно якому при вирішенні питання про нарахування субсидії можуть використовуватися відомості про доходи та розміри платежів у вигляді списків, довідок, даних на електронних носіях інформації, одержаних від служб зайнятості населення, житлово-експлуатаційних організацій, житлово-будівельних (житлових) кооперативів, об'єднань співвласників багатоквартирного будинку, організацій, що надають житлово-комунальні послуги та здійснюють нарахування плати за житлово-комунальні послуги за договорами з підприємствами (інформаційно-обчислювальні центри, розрахункові центри, центри нарахування плати за житлово-комунальні послуги тощо).

У разі відсутності відомостей про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб субсидія призначається на підставі рішення районної, районної у мм. Києві і Севастополі держадміністрації та виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її створення)

ради або утвореної ними комісії та акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства виходячи з кількості осіб, зазначених у декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. На підставі такого рішення підприємства-виробники (виконавці) житлово-комунальних послуг нараховують плату за послуги виходячи з кількості осіб, яким призначено субсидію.

Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення мають право робити запити та безоплатно отримувати у строк до 15 календарних днів від ДФС, Державтоінспекції, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, суб'єктів господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об'єктів нерухомого майна, вищих навчальних закладів, фондів соціального страхування інформацію, необхідну для призначення субсидій та проведення перевірок достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за призначенням субсидій.

В матеріалах справи відсутні, відповідачем не подані докази, які б свідчили про звернення відповідача до відповідних органів за певною інформацією та проведення перевірки отриманих від позивача даних.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідачем всупереч вимогам ч.2 ст.71 КАС України не доведено правомірності свого рішення № 378 від 12.01.2017 належними та допустимими доказами (ст.70 КАС України).

Додатково апеляційний суд звертає увагу, що пункт 20 Положення № 848 передбачає можливість припинення раніше призначеної субсидії, а не скасування рішення про її призначення, як зазначено відповідачем у спірному рішенні № 378 від 12.01.2017.

Отже, оцінюючи спірне рішення відповідача № 378 від 12.01.2017 на відповідність критеріям, зазначеним в ч.3 ст.2 КАС України, апеляційний суд дійшов висновку про протиправність означеного рішення, внаслідок чого воно підлягає скасуванню, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Стосовно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд не вбачає підстав для їх задоволення.

За правилами ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 наведеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4).

При цьому, зважаючи на характер спору, позивач не звільнений від обов'язку по доведенню позовних вимог про стягнення суми на відшкодування моральної шкоди, як це передбачено ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проте, в даному випадку позивачем під час розгляду даної справи заподіяння моральної шкоди з боку відповідача належним чином не доведено.

Наведені доводи позивача за відсутності певних, належних доказів, не можуть бути свідченням заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Також позивачем не визначено та не обґрунтовано, з чого позивач виходив, оцінюючи розмір грошового відшкодування 20000,00 грн.

Тобто, позивачем не доведено спричиненої відповідачем моральної шкоди за наведеними вище критеріями їх оцінки, а тому вимоги позивача у цій частині не підлягають задоволенню.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції під час розгляду справи неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, що відповідно до ст.202 КАС України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2017 року у справі №206/3841/17(2-а/206/111/17) скасувати, прийняти нову.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради №378 від 12.01.2017.

В решті позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко