Справа № 308/10797/17
Суддя: Світлик О. М.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2017 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Світлик О.М.,

при секретарі судового засідання - Гайданці Г.В.,

з участю представника позивача - Романюк М.Г.,

відповідача - ОСОБА_1,

перекладача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород адміністративну справу за адміністративним позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Вєтнаму ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця з України,

В С Т А Н О В И В:

Чопський прикордонний загін Західного регіонального управляння Державної прикордонної служби України звернувся в суд з адміністративним позовом до громадянина Вєтнаму ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця з України.

Позов мотивує тим, що відповідач 29.10.2017 року був виявлений та затриманий в складі групи осіб прикордонним нарядом від ВПС «Новоселиця» в 1300 м від лінії державного кордону на напрямку 202-203 прикордонних знаків, який мав намір незаконно перетнути кордон з України в Словаччину у складі групи осіб. Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, відсутні.

Зазначає, що у зв'язку з вчиненням адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, відповідно до ст. 263 КУпАП, відповідача було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з'ясування обставин правопорушення.

Згідно з наданими поясненнями під час первинного опитування, відповідач на територію України потрапив незаконним шляхом через кордон із Російською Федерацією, місце, де саме перетинав, сказати не може.

Вказує, що викладене свідчить, що державу Україну відповідач використовував як країну транзиту, наміру залишитись в Україні для подальшого проживання не мав, намагався незаконно потрапити до країн Західної Європи.

За твердженням позивача відповідач підстав для законного перебування на території України, передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не має.

Оскільки документів, які б надавали право відповідачеві офіційно перебувати в Україні немає, українською мовою не володіє, родичів на території України, які б могли надали допомогу у поверненні до країни походження, а також коштів достатніх для повернення до країни походження, або внесення застави немає, позивач вважає, що даний громадянин не в змозі самостійно залишити територію України.

З посиланням на викладене просить суд на підставі ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», примусово видворити з України громадянина Вєтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала і просить його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечив.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази суд проходить до висновку, що у задоволені позову слід відмовити виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.10.2017 року відповідач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, був виявлений та затриманий в складі групи осіб прикордонним нарядом від ВПС «Новоселиця» в 1300 м від лінії державного кордону на напрямку 202-203 прикордонних знаків, який мав намір незаконно перетнути кордон з України в Словаччину. Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, у відповідача відсутні.

Вказані обставини підтверджуються копіями протоколів про адміністративне затримання від 29.10.2017 року та особистого огляду, огляду речей та вилучених речей та документів від 30.10.2017 року.

Рішенням начальника відділу по робіт з іноземцями та адміністративного штабу Чопського прикордонного загону від 30.10.2017 року, що затверджене 30.10.2017 року тво начальника Чопського прикордонного загону, враховуючи те, що відповідач українською мовою не володіє, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження немає, наявністю наміру будь-яким шляхом потрапити до країн Західної Європи, вирішено розмістити даного іноземця у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з одночасною подачею позову про примусове видворення.

Представлені позивачем докази свідчать про те, що реалізуючи свої права та свободи, відповідач міг встановленим порядком іммігрувати в Україну або іншу Європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Однак, вибравши незаконний спосіб потрапити до країн Західної Європи, усвідомлюючи, що для досягнення цієї мети порушуватиме законодавство України, відповідач своїми діями грубо та свідомо порушив законодавство України.

Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Частиною 4 вказаної статті Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Судом встановлено, що відповідач документів, які б надавали йому право офіційно перебувати в Україні не має, українською мовою не володіє, родичів на території України, а також коштів для повернення до країни походження не має. Крім того, відповідач не відноситься до осіб, яким надано статут біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.11.2017 року задоволено клопотання Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про затримання громадянина Вєтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, та постановлено затримати громадянина Вєтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України - на строк до шести місяців.

Статтею 71 КАС України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а згідно з ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про примусове видворення відповідача є підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України 01.11.2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 01.11.2017 року.

Керуючись ст. ст. 11, 70, 71, 86, 160-163, 183-7 КАС України, ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов - задовольнити повністю.

Примусово видворити за межі території України громадянина Вєтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанова суду підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом п'яти днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуюча О.М. Світлик