Справа № 404/5988/17
Суддя: Павелко І. Л.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/5988/17
Номер провадження 2-а/404/594/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі:

головуючого судді Павелко І.Л.,

за участі секретаря Клоченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кропивницького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання неправомірними дій та зобов»язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом , в якому просить визнати протиправним рішення Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області № 824698 від 11.08.2017 р. про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та просить зобов'язати Кропивницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці, половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І.Мечникова з 03.09.1988 р. по 19.06.1992 p., а саме 1 рік 10 місяців 23 дні, зобов'язати Кропивницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області перерахувати і виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 24.09.2016 p., із урахуванням раніше здійснених виплат, незалежно від одержуваного ним заробітку (прибутку), без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та із здійсненням перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та стягнути на його користь судовий збір.

В обґрунтування позову зазначено, що постановою Верховної Ради України від 8 вересня 2016 року № 1515-VII позивача звільнено з посади судді Ленінського районного суду м. Кіровограда у зв'язку з поданням заяви про відставку. Наказом в.о. голови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.09.2016 року № 410-к відраховано зі штату Ленінського районного суду м. Кіровограда.

27.09.2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного Фонду України в м. Кіровограді із заявою про призначення довічного грошового утримання судді у відставці з наданням відповідних документів, в тому числі розрахунком стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який становив 23 роки 7 місяців 7 днів.

Рішенням Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області № 824698 від 11.08.2017 р. йому було відмовило в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді, пославшись на відсутність передбачених законом підстав для зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання в університеті, з яки мне погодився позивач.

В судове засідання позивач не з'явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, подав до суду заяву, відповідно до якої просив суд розглядати справу без його участі, позов підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, надав до суду письмові заперечення, згідно яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

В запереченнях поданих до суду, відповідач вказав, що позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді, яке призначено на підставі Закону України «Про судоустрій та статус суддів» з 27.09.2016 року.

Статтею 135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

Стаж судді у позивача обліковується з 19.04.1999 року з моменту призначення на посаду судді та прийняття присяги.

Стаж роботи позивача на посаді судді становить 21 рік 8 місяців 18 днів. Загальний стаж становить 26 років 3 місяці 12дні.

Весь інший стаж є загальним стажем, а не стажем на посаді судді.

Дане підтверджено, як трудовою книжкою так і розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на який посилається і позивач.

Рішенням Конституційного Суду України по справа № 1-8/2016 від 08.06.2016 визначено, що здійснюючи перевірку вказаного положення за відповідність Основному Закону України, Конституційний Суд України виходить з того, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Відповідно до частини першої статті 141 Закону № 2453 судді, який вийшов у відставку, виплачується щомісячне довічне грошове утримання або пенсія за його вибором.

В своєму Рішенні Конституційний Суд України по справі № 1-8/2016 від 08.06.2016року - дійшов висновку, що при зменшенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді з 80 до 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а також при виключенні положення, згідно з яким за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання судді збільшується на два відсотки від розміру його заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, відбулося зниження рівня матеріального забезпечення судді у відставці і як наслідок - гарантій незалежності такого судді, що може впливати на здійснення справедливого правосуддя та реалізацію права кожного на захист судом. Виключення положення щодо можливості перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку зі збільшенням грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, також знижує гарантії незалежності суддів. Таку ж правову позицію Конституційний Суд України висловив у Рішенні від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 (пункти 5,7 мотивувальної частини) при розгляді питання щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону № 2453.

Але в статті 135 Закону № 2453 і в Рішенні Конституційного Суду України йде мова про стаж на посаді судді.

Управлінням обраховано стаж судді, який складає 22років 8 місяці 7 днів, в зв»язку з чим підстави для застосування іншої відсоткової ставки ніж 84 % від грошового утримання судді плати відсутні. Так як це прямо суперечить наведеним управлінням нормам.

Поняття «права на відставку судді» та питання «обрахунку органами пенсійного фонду щомісячного грошового утримання судді» є різними за своєю суттю і правовим походженням не можуть ототожнюватися.

Прийнятий управлінням протокол № 6751 від 03.10.2017 року повністю відповідає норам Конституції України та Рішенню Конституційного Суду України по справі № 1-8/2016 від 08.06.2016.

Позивачем протокол № 6751 від 03.10.2016 року не оскаржувався та є чинним.

Позовні вимоги заявлені за період з 03.10.2016р, в зв»язку з чим період звернення до суду пропущений. Шестимісячний строк визначений ст.. 99 КАС України позивачем не дотримано, в зв»язку з чим управління наполягає на застосуванні ст.100 КАС України. Адже про розмір виплати позивачу було відомо.

Судом встановлено, щопостановою Верховної Ради України від 8 вересня 2016 року № 1515-VII позивача звільнено з посади судді Ленінського районного суду м. Кіровограда у зв'язку з поданням заяви про відставку. Наказом в.о. голови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.09.2016 року № 410-к відраховано зі штату Ленінського районного суду м. Кіровограда.

27.09.2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного Фонду України в м. Кіровограді із заявою про призначення довічного грошового утримання судді у відставці з наданням відповідних документів, в тому числі розрахунком стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який становив 23 роки 7 місяців 7 днів.

Рішенням Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області № 824698 від 11.08.2017 р. йому було відмовило в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді, пославшись на відсутність передбачених законом підстав для зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання в університеті, з яки мне погодився позивач.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1 затверджено Порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за №200/14891, із змінами від 11.02.2013 року. Вказаний Порядок у відповідній редакції був чинним на момент подання позивачем 27.09.2016 р. заяви про призначення довічного грошового утримання судді. Відповідно до вимог п. 1 Розділу III Порядку до заяви про призначення довічного грошового утримання, серед іншого, був доданий розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно якого стаж роботи позивача, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 23 роки 7 місяців 7 днів, з яких 1 рік 10 місяців 23 дні - половина строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І.Мечникова з 03.09.1988 р. по 19.06.1992 p., a 21 рік 8 місяців 14 днів - робота на посаді судді. Навчання за денною формою на юридичному факультеті університету з 03.09.1988 р. по 19.06.1992 р. підтверджується дипломом про закінчення вищого навчального закладу та відповідними записами в трудовій книжці.

Згідно із ч.З ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус судців» від 07.07.2010 №2453-VI в редакції від 08.07.2016 року, що діяла на момент звернення до відповідача за призначенням довічного грошового утримання щомісячне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Разом з тим, положення частини третьої статті 141 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-рп/2016 від 08.06.2016.

У п.4 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року зазначається, що частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус судців" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року№ 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року№ 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року№ 192-VIII, а саме: Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку».

Тобто, за наявності у позивача 23 років 7 місяців 7 днів стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розмір призначеного щомісячного довічного грошового утримання повинен становити 86 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а не 82 відсотка, як визначено відповідачем.

Стаття 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI в редакції, яка діяла на момент звернення до відповідача за призначенням довічного грошового утримання, не містить положень щодо зарахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання судді, половини строку навчання за денною формою на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.

Разом з тим, стаж судді, достатній для відставки і призначення довічного грошового утримання позивач набув протягом дії Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28 березня 2015 року.

Так, згідно з пунктом 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28 березня 2015 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Водночас частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-ХІ, в редакції, яка діяла на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», було встановлено: до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Крім того, абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 3 вересня 2005 року №865, яка також була чинною на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», було передбачено зарахування до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби.

Таким чином, законодавством, що діяло на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» було передбачено зарахування половини строку навчання позивача за денною формою на юридичному факультеті Одеського державного університету, а саме 1 року 10 місяців і 23 днів, до стажу, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання. В зв'язку з цим, стаж роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, всього, становить саме 23 роки 7 місяців 7 днів (1 рік 10 місяців 23 дня (половина строку навчання) + 21 рік 8 місяців 14 днів (робота на посаді судді)).

Статтею 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканність судців гарантується Конституцією і законами України.

У рішенні Конституційного суду України від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 зазначено: «Незалежність судців є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність судців забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпеченням державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей; гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів».

Висновок про те, що зменшення обсягу гарантій незалежності суддів суперечить Конституції України також покладено в основу рішень Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 3 червня 2013 року № З-рп/2013.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч. 2 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Оскільки право на відставку і отримання довічного грошового утримання відповідно до стажу, до якого зараховується половина строку навчання, позивач набув до набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», то позбавлення позивача права на належний розмір довічного грошового утримання через не зарахування до стажу роботи половини строку навчання прямо суперечить вищевказаним нормам Конституції України.

Висновок щодо неправомірності позбавлення судді у відставці права на належний розмір довічного грошового утримання узгоджується з міжнародними стандартами у сфері судочинства, зокрема, з п. 54 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки (Рекомендація № CM/REC(2010)12) «оплата праці судців повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці».

Відповідно до положень Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судці і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Зазначений підхід щодо забезпечення незалежності суддів закріплено також у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (4 листопада 1950 року), ратифікованій Верховною Радою України 17 липня 1997 року, та в низці інших міжнародних документів, а саме: «Основні принципи незалежності судових органів», ухвалені резолюціями 40/32 від 29 листопада 1985 року та 40/146 від 13 грудня 1985 року Генеральної Асамблеї ООН, «Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів», затверджені 24 травня 1989 року Резолюцією 1989/60 Економічної і Соціальної Ради ООН.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що адміністративний позов підлягає задоволенню, оскільки рішення Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про відмову в зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці, половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І.Мечникова є протиправним, суперечить вимогам Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та відповідним правовим висновкам, викладеним з зазначених вище рішеннях Конституційного Суду України, Верховного Суду України, які мають преюдиційне значення і є обов'язковими для виконання.

Посилання представника відповідача на те, що позивач порушив строки звернення до суду, а тому необхідно застосувати вимоги статті 100 КАС України безпідставні, оскільки позивач звернувся до суд за захистм своїх прав тоді, коли він взнав та зрозумів, щ його права порушені.

Доводи представника відповідача щодо не оскарження позивачем протоколу про розрахунок пенсії безпідставні, оскільки позивач не знав, що його право прушено.

Відповідно до ч.1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись частинами 4, 5 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"", ст. ст. 104- 106, 162- 163 КАС України , суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Кропивницького об»єднаного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання неправомірними дій та зобов»язання до вчинення дій, задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області № 824698 від 11.08.2017 р. про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов'язати Кропивницьке об'єднане Управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці, половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І.Мечникова з 03.09.1988 р. по 19.06.1992 p., а саме 1 рік 10 місяців 23 дні.

Зобов'язати Кропивницьке об'єднане Управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області перерахувати і виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 24.09.2016 p., із урахуванням раніше здійснених виплат, незалежно від одержуваного ним заробітку (прибутку), без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та із здійсненням перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницького об»єднаного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користьОСОБА_1 понесені ним судові витрати в сумі 640 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня її проголошення постанови суду, апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Кіровограда, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда І. Л. Павелко