Справа № 369/8679/17
Суддя: Дубас Т. В.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/8679/17
Провадження № 2-а/369/281/17
ПОСТАНОВА

іменем України

10.10.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

за участю секретаря Остролуцька Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку письмового провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій протиправним та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Києво-Святошинського об?єднаного управління пенсійного фонду України в Київській області, який обґрунтовував тим, що він ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 27 вересня 1983 року по теперішній час проживає і є зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106, с. Горенка відноситься до 4-ї зони посиленого радіологічного контролю внаслідок аварії на ЧАЕС.

Згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», він є потерпілим від Чорнобильської катастрофи, оскільки станом на 1 січня 1993 року більше чотирьох років проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

03 липня 1995 року позивач отримав посвідчення потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 4-ї категорії серії ВП № 250778, що підтверджується витягом з протоколу № 37 від 02 серпня 1995 року про вручення посвідчення.

Відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на території радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до положень чинного законодавства особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють в зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 01 січня 1993 року проживали або працювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зменшення пенсійного віку на 2 роки та додатково рік на три роки проживання, але не не більше 5-ти років.

03 січня 2017 року позивачу виповнилось 55 років, і він має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

10 квітня 2017 року позивач звернувся до Києво-Святошинського об?єднаного управління пенсійного фонду України в Київській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

До вказаної заяви було додано: паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, трудову книжку, довідку з СПОВ про заробітну плату, довідку з сільської ради про реєстрацію і проживання в зоні посиленого радіологічного контролю (4-та зона), витяг з протоколу № 37 від 02 серпня 1995 року про вручення посвідчення потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 4-ї категорії серії ВП № 250778.

Оригінал посвідчення потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 4-ї категорії позивач не зміг надати, оскільки вказаний документ був ним втрачений.

З приводу втрати посвідчення позивачем в газеті «Авізо» було надруковано повідомлення про втрату посвідчення потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 4-ї категорії серії ВП № 250778 виданого 03 липня 1995 року на його ім'я.

07 липня 2017 року Києво-Святошинське об?єднане управління пенсійного фонду України Київської області на подану відповідачем заяву надало відповідь № 3277/07, в якій мені було відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, як потерпілому внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії на тій підставі, що до заяви про призначення пенсії не було надано оригінал посвідчення потерпілого внаслідок ЧАЕС.

В березні 2017 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області із заявою про видачу дублікату посвідчення потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 4-ї категорії, проте отримав відмову у листі від 27 березня 2017 року № 707 з обґрунтуванням, що на підставі Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», виключено абзац пятий частини другої статті 2 Закону України «Про правовий режим територій, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме виключено зону посиленого радіоекологічного контролю (4 зону), у зв'язку з чим починаючи з 01 січня 2015 року в департаменті соціального захисту населення Київської облдержадміністрації не приймаються документи на оформлення громадянам посвідчень потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 (як вперше так і дублікатів).

Такі дії посадових осіб пенсійного фонду вважає неправомірними, оскільки він надав всі необхідні документи для призначення пенсії за віком, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Тому позивач просив визнати дії Києво-Святошинського об?єднаного управління пенсійного фонду України в Київській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними. Зобов?язати Києво-Святошинське об?єднане управління пенсійного фонду України в Київській області призначити йому ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, пенсію за віком, відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з часу його звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, а саме з «10» квітня 2017 року.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача проти позову заперечував у повному обсязі, вважає вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними, тому просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, подала до суду письмове заперечення.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 3 КАС України відповідач - суб?єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб?єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб?єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Зазначене ґрунтується і на положеннях Рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, у пункті 3.4 якого вказано, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01 серпня 1985 року по 06 травня 2000 року проживав і працював в м. Боярка, Києво-Святошинського району Київської області.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи, оскільки станом на 1 січня 1993 року більше чотирьох років проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

03 липня 1995 року позивач отримав посвідчення потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 4-ї категорії серії ВП № 250778, що підтверджується витягом з протоколу № 37 від 02 серпня 1995 року про вручення посвідчення.

Відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на території радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

03 січня 2017 року позивачу виповнилось 55 років, він має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

У зв'язку із викладеним, позивач звернувся Києво-Святошинського об?єднаного управління пенсійного фонду України в Київській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

До вказаної заяви було додано: паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, трудову книжку, довідку з СПОВ про заробітну плату, довідку з сільської ради про реєстрацію і проживання в зоні посиленого радіологічного контролю (4-та зона), витяг з протоколу № 37 від 02 серпня 1995 року про вручення посвідчення потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 4-ї категорії серії ВП № 250778.

Оригінал посвідчення потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 4-ї категорії позивач не зміг надати, оскільки вказаний документ був ним втрачений.

З приводу втрати посвідчення позивачем в газеті «Авізо» було надруковано повідомлення про втрату посвідчення потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 4-ї категорії серії ВП № 250778 виданого 03 липня 1995 року на його ім'я.

07 липня 2017 року Києво-Святошинське об?єднане управління пенсійного фонду України Київської області на подану відповідачем заяву надало відповідь № 3277/07, в якій мені було відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, як потерпілому внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії на тій підставі, що до заяви про призначення пенсії не було надано оригінал посвідчення потерпілого внаслідок ЧАЕС.

Не погоджуючись із такими діями та висновками пенсійного фонду, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходить з того, що відповідачем було безпідставно відмовлено в призначенні пенсії на пільгових вимогах, оскільки позивачем було надано належний пакет документів для її призначення, а наявність у позивача відповідного посвідчення підтверджується витягом з протоколу № 37 від 02 серпня 1995 року, відповідно до якого позивачу було вручено посвідчення потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 4-ї категорії серії ВП № 250778.

Так, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення», умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Згідно ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», довідки про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З огляду на вищезазначені норми Закону, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчались у цій зоні не менше чотирьох років.

Згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років (зменшення віку - на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років).

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 визначено, що підставою для призначення пенсії за віком із застосуванням норм зазначеної вище статті є посвідчення особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи та довідка органу місцевого самоврядування про періоди проживання на забрудненій території.

Згідно статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Як встановлено судом, позивач, згідно довідки Виконавчого комітету Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 09 серпня 2017 року № 890/7, з 27 вересня 1983 року по теперішній час проживав і був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106, с. Горенка відноситься до 4-ї зони посиленого радіологічного контролю внаслідок аварії на ЧАЕС.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач станом на 01 січня 1993 року прожив у цій зоні не менше чотирьох років, що є вимогою п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом встановлено, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії зі зниження пенсійного віку була та обставина, що позивачем не було надано посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю категорія 4.

Водночас, згідно витягу з протоколу № 37 від 02 серпня 1995 року про вручення посвідчення потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 4-ї категорії позивачу було вручено посвідчення потерпілого від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії серії ВП № 250778.

Варто зазначити, що при зверненні до пенсійного фонду, позивач зазначав, що вказане посвідчення було ним втрачено. Вказані обставини позивач підтвердив зверненням до засобів масової інформації з оголошення, відповідно до якого позивач повідомляє про втрату посвідчення.

Більше того, в березні 2017 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області із заявою про видачу дублікату посвідчення потерпілого від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 4-ї категорії, проте отримав відмову у листі від 27 березня 2017 року № 707 з обґрунтуванням, що на підставі Закону України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», виключено абзац пятий частини другої статті 2 Закону України «Про правовий режим територій, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме виключено зону посиленого радіоекологічного контролю (4 зону), у зв'язку з чим починаючи з 01 січня 2015 року в департаменті соціального захисту населення Київської облдержадміністрації не приймаються документи на оформлення громадянам посвідчень потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 (як вперше так і дублікатів).

Таким чином, факт проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю підтверджений належними документами, а втрата відповідного посвідчення і неможливість отримання його дубліката не можуть бути підставою для позбавлення його права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, передбачено під час вирішення справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, права людини визнаються найвищими соціальними цінностями, вони визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими та доведеними у судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, доводи сторін, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуються на безпосередньому, всебічному, повному та об?єктивному дослідженні в судовому засіданні всіх доказів, що є в матеріалах справи, в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі.

Отже, оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 55, 60, 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Рішенням Конституційного суду від 18.06.2007 року № 4-рп/2007, ст. ст. 19, 46 Конституції України, ст. ст. 2, 7, 14, 18, 19, 71, 99, 100, 102, 158-163, 167 КАС України, суд, -

П О СТ А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Києво-Святошинського об?єднаного управління пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій протиправним та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Києво-Святошинського об?єднаного управління пенсійного фонду України в Київській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними.

Зобов?язати Києво-Святошинське об?єднане управління пенсійного фонду України в Київській області призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, пенсію за віком, відповідно до положень ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з "10" квітня 2017 року.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Дубас Т.В.