Справа № 736/863/17
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 736/863/17 Головуючий у 1-й інстанції: Падій В.В. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А
24 жовтня 2017 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Мацедонської В.Е.,
суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,
при секретарі Горяіновій Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненаправлення до Міністерства оборони України заяви ОСОБА_1 від 22 березня 2017 року, з доданими до неї документами, для розгляду питання призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії, зобов`язано Чернігівський обласний військовий комісаріат направити до Міністерства оборони України заяву ОСОБА_1 від 22 березня 2017 року, з доданими до неї документами, для розгляду питання призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Чернігівський обласний військовий комісаріат подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального права та в задоволенні позовних вимог до Чернігівського обласного військового комісаріату відмовити. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що позивач не має права на одноразову грошову допомогу, оскільки інвалідність йому встановлено понад трьохмісячний термін після звільнення з військової служби, та позивачем не подано до уповноваженого органу документа, що свідчить про обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Міністерства оборони України, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 11 листопада 1984 року по 07 лютого 1987 року проходив строкову військову службу у лавах радянської армії, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_1 та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій згідно посвідчення серії НОМЕР_2 .
Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №1556 від 13 вересня 2011 року множинні вогнепальні осколкові поранення обличчя та верхньої лівої кінцівки (контузія головного мозку - 1986 року), колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 є поранення (контузія) та захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Згідно копії довідки Сер. МСЕ-ЧНВ №147766 ОСОБА_1 за наслідками огляду вперше 20 вересня 2011 року встановлено 3 групу інвалідності з причиною поранення, контузія та захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довідки до акту огляду МСЕК серії АВА №011239 за наслідками повторного огляду 09 квітня 2015 року позивачу встановлено другу групу інвалідності з причиною поранення, контузія та захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
22 березня 2017 року позивач звернувся до військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням, контузією та захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, просив документи направити до Чернігівського обласного військового комісаріату.
Листом Чернігівського обласного військового комісаріату від 28 березня 2017 року №5/1008с позивача повідомлено, що його заява про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності та додані до неї документи повертаються без реалізації, з посиланням на пп.6 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що Чернігівським обласним військовим комісаріатом було проігноровано свій обов`язок, визначений п.13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, щодо направлення заяви позивача та доданих до неї документів на адресу Міністерства оборони України, чим допущено протиправну бездіяльність.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно п.4 ч.2 наведеної статті (у редакції, чинній на момент встановлення позивачу інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
В силу ч.ч.6, 8 ст.16-3 вищезазначеного Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Враховуючи, що друга група інвалідності встановлена позивачу за наслідками повторного огляду 09 квітня 2015 року, то з відповідною заявою від 22 березня 2017 року позивач звернувся в межах встановленого законодавством трирічного строку.
Підставою для залишення заяви позивача без реалізації Чернігівським обласним військовим комісаріатом визначено п.6 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на момент звернення позивача з відповідною заявою), відповідно до якої одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.
Разом з тим, Верховний Суд України у своїх постановах від 18 листопада 2014 року №21-446а14 та від 21 квітня 2015 року №21-135а15 дійшов висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.
Наведена правова позиція в силу вимог ст.244-2 КАС України є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Частиною 9 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Підпунктом 1 п.6 вказаного Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Колегія суддів звертає увагу, що наведена норма не містить посилань на встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин під час первинного чи повторного огляду інваліда медико-соціальною експертною комісією.
Таким чином, посилання апелянта на те, що позивач мав право на отримання відповідної одноразової грошової допомоги лише протягом трьох років після встановленні йому 3 групи інвалідності у 2011 році є таким, що не ґрунтується на нормах законодавства.
В силу п.11 вищезазначеного Порядку військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Згідно п.п.13, 17 вищезазначеного Порядку керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. Особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.
Як вбачається з матеріалів справи, до заяви від 22 березня 2017 року ОСОБА_1 додав копії паспорта, ідентифікаційного коду, витягу з протоколу засідання ЦВЛК, висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи, довідок МСЕК №147766, №011239, військового квитка та просив заяву та подані документи направити до Чернігівського обласного військового комісаріату.
В той же час, керівник уповноваженого органу ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) всупереч п.13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, не здійснив відповідних дій щодо подачі документів до розпорядника бюджетних коштів та фактично прийняв рішення щодо відмови у виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги шляхом залишення заяви ОСОБА_1 без реалізації.
Посилання апелянта на неподання позивачем разом з заявою документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження колегія суддів не бере до уваги, оскільки законодавством визначено обов`язок ІНФОРМАЦІЯ_1 направити подані позивачем документи до Міністерства оборони України, до повноважень якого належить дослідження поданих документів та прийняття за наслідком цього рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги або відмови у такій виплаті.
Таким чином, Чернігівський обласний військовий комісаріат є лише посередником між заявником та Міністерством оборони України та не є уповноваженим органом на прийняття рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги або відмови у такій виплаті.
Твердження апелянта, що на позивача не розповсюджується положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки він не відповідає визначенню військовослужбовця, наведеного у ч.1 ст.5 вказаного Закону, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці - громадяни України, які проходять службу на території України, беруть участь у всеукраїнському і місцевих референдумах, обирають і можуть бути обраними до відповідних місцевих рад та інших виборних державних органів згідно з Конституцією України.
Наведене визначення стосується діючих військовослужбовців, в той час, як позивач є колишнім військовослужбовцем та учасником бойових дій, який має право на пільги, встановлені для нього законодавством України. Крім того, нормами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено призначення та виплата одноразової грошової допомоги і після проходження служби або звільнення.
Вчинення ІНФОРМАЦІЯ_3 дій щодо направлення до Міністерства оборони України заяви позивача від 12 листопада 2015 року про виплату одноразової грошової допомогу у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності жодним чином не спростовує бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неподання до Міністерства оборони України заяви ОСОБА_1 від 22 березня 2017 року про виплату одноразової грошової допомогу у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності з доданими документами.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що Чернігівським обласним військовим комісаріатом було проігноровано свій обов`язок, визначений п.13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, щодо направлення заяви позивача та доданих до неї документів на адресу Міністерства оборони України та допущено протиправну бездіяльність, у зв`язку з чим наявні підстави для зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 направити до Міністерства оборони України заяву ОСОБА_1 від 22 березня 2017 року з доданими до неї документами для розгляду питання призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.
Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Враховуючи, що постанова суду першої інстанції не оскаржувалась в частині відмови в задоволенні позовних вимог до Міністерства оборони України, в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.
Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.
Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 30 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук