Справа № 2-а-194/10
Суддя: Вуїв О. В.
Дата ухвалення: 2010-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-194/10
ПОСТАНОВА

іменем України

"23" червня 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Вуїва О.В.,

при секретарях Козачук О.С., Вишняковій А.Є.,

за участю: позивачки ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вознесенської районної ради Миколаївської області про визнання протиправним та скасування окремого положення рішення субєкта владних повноважень,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Вознесенської районної ради Миколаївської області про визнання протиправним та скасування окремого положення рішення №2 від 14 березня 2007 року «Про роботу райдержадміністрації по організації виконання рішень районної ради», прийнятого ІХ сесією пятого скликання.

В обгрунтування позову вказувала, що зазначеним рішенням субєкта владних повноважень (абзацем першим пункту третього) її роботу, як заступника голови райдержадміністрації в частині делегованих відповідачем повноважень було визнано незадовільною та рекомендовано голові райдержадміністрації звільнити її з займаної посади.

Також вказувала на те, що Вознесенська районна рада, прийнявши оскаржувану частину рішення, вийшла за межі повноважень, наданих їй Конституцією України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Тому ОСОБА_1, як член територіальної громади Вознесенського району, що обирала цей орган, просила поновити її порушені права в сфері публічно-правових відносин шляхом визнання протиправною та скасування оскаржуваної частини рішення.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 свої вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові.

Представники відповідача як в наданому запереченні, так і в судовому засіданні позовні вимоги не визнали.

Свої заперечення обгрунтували тим, що в 2002 році Вознесенська районна рада делегувала частину власних повноважень Вознесенській райдержадміністрації.

В звязку з прийняттям такого рішення позивачка, як посадова особа, а саме заступник голови адміністрації у сфері політико-правових та гуманітарних питань, отримала додаткові повноваження та була відповідальна за цей напрям роботи.

Однак свої обовязки належним чином не виконувала, хоча в силу закону, як посадова особа, несе персональну відповідальність за належне виконання покладених на неї службових обовязків.

Водночас звертали увагу на те, що Вознесенська районна державна адміністрація в частині делегованих їй повноважень підзвітна та підконтрольна Вознесенській районній раді.

Зокрема остання має право заслуховувати з цих питань звіти голови адміністрації, його заступників, керівників структурних підрозділів цього органу за результатами якого може винести рішення, яким дати оцінку їх діяльності.

Враховуючи ці обставини, вважали що оскаржувана частина рішення була винесена радою в межах закону та наданих їй повноважень.

Разом з тим, просили врахувати те, що рішення в цій частині має не обовязковий, а лише рекомендаційний характер та жодних наслідків для ОСОБА_1, ні як для жителя Вознесенського району, ні як для посадової особи, не потягло.

Заслухавши пояснення позивачки, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Зокрема, судом встановлено те, що Вознесенська районна рада Миколаївської області рішенням №7 ІІ-ої сесії четвертого скликання від 15 травня 2002 року «Про делегування повноважень районній державній адміністрації» делегувала Вознесенській райдержадміністрації повноваження щодо підготовки і внесення на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку району, цільових програм з інших питань, проектів рішень, інших матеріалів, забезпечення виконання рішень ради.

Рішенням №2 ІХ сесії пятого скликання від 14 березня 2007 року «Про роботу райдержадміністрації по організації виконання рішень районної ради», а саме абзацем першим пункту третього рішення роботу заступника голови райдержадміністрації з політико-правових та гуманітарних питань ОСОБА_1 по організації виконання рішень районної ради визнано незадовільною та рекомендовано голові райдержадміністрації звільнити її з займаної посади.

Проте з таким формулюванням позивачка не погоджується, вказуючи на те, що оскаржувана частина рішення прийнята за межами наданих районній раді повноважень та порушує її права, як члена територіальної громади Вознесенського району, що обирала цей орган.

Аналізуючи доводи ОСОБА_1, суд виходить з положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 27 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч. 1 ст. 14, ст. 29, ч. 1 ст. 34 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» районна рада має право на прийняття рішень щодо делегування місцевим державним адміністраціям окремих своїх повноважень, а останні зобовязані здійснювати їх відповідно до вимог закону.

Перелік таких повноважень передбачений ст. 44 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Місцеві державні адміністрації є підзвітними та підконтрольними відповідним районним радам.

Зокрема на пленарних засіданнях ради заслуховуються звіти голів місцевих державних адміністрацій, їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій про виконання програм соціально-економічного та культурного розвитку, бюджету, рішень ради із зазначених питань, а також про здійснення місцевими державними адміністраціями делегованих їм радою повноважень. (п. 28 ч. 1 ст. 43 ч. 1 ст. 72 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч. 3 ст. 34 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»).

Відповідно до ч. 3 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеві органи виконавчої влади несуть встановлену законом відповідальність перед органами місцевого самоврядування за заподіяну місцевому самоврядуванню шкоду їх діями або бездіяльністю, а також у результаті невиконання рішень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, прийнятих у межах наданих їм повноважень.

Вказані норми в своїй сукупності свідчать про те, що районна рада має право давати оцінку виконання райдержадміністрацією та її посадовими особами делегованих їм повноважень.

Проте відповідальність за неналежне виконання делегованих повноважень настає саме для райдержадміністрації, в тому числі її керівника (голови), якому може бути висловлено недовіру.

Інші посадові особи місцевого органу виконавчої влади, зокрема заступники голови, безпосередньої відповідальності перед органами місцевого самоврядування не несуть.

Відповідно до ст.ст. 10, 39, 40 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» такі особи призначаються на посаду, звільняються з посади головою місцевої державної адміністрації, здійснюють функції і повноваження відповідно до розподілу обовязків, визначених головами місцевих державних адміністрацій, і несуть відповідальність за стан справ у дорученій сфері перед головою місцевої державної адміністрації, органами виконавчої влади вищого рівня.

Таким чином закон не надає органу місцевого самоврядування офіційно, шляхом винесення рішення, право вирішувати питання або надавати рекомендації щодо проходження такими особами публічної служби.

А тому суд констатує ту обставину, що оскаржувана частина рішення в частині надання рекомендацій на звільнення ОСОБА_1 дійсно винесена відповідачем не на підставі Конституції, законів України та поза межами повноважень, що передбачені законодавством України.

Проте оскаржувана позивачкою частина рішення не створює будь-яких обовязків для жодних осіб, має лише рекомендаційний характер та не тягне за собою жодних негативних наслідків, що не заперечувалося сторонами в судовому засіданні.

Разом з тим суд враховує те, що завданнями адміністративного судочинства є саме захист порушенних прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Однак оскаржуване рішення за своєю суттю не призвело до жодних негативних наслідків для ОСОБА_1, як члена територіальної громади Вознесенського району та як посадової особи райдержадміністрації, тобто не порушує її прав, а тому суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Також не підлягають поверненню понесені позивачкою судові витрати.

Тому, керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 94, 158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Вознесенської районної ради Миколаївської області про визнання протиправним та скасування окремого положення рішення субєкта владних повноважень - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Одеської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня її оголошення і подачі апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: