Справа № 524/4133/17
Суддя: Андрієць Д. Д.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/4133/17
Провадження 2-а/524/456/17
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

24.10.2017 м.Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді Андрієць Д.Д.

за участю секретаря Гладкої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчук із адміністративним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 02 червня 2017 року інспектором роти №3 батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 була винесена постанова серії АР №816737 у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Відповідно до змісту постани ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку ближче 10 м від пішохідного переходу. Постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач незаконно розглянув справу про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, чим суттєво порушив його права, передбачені ст.268 КУпАП. Також, відповідачем були проігноровані вимоги щодо процедури розгляду справи, визначені в ст.ст.278-279 КУпАП.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд скасувати постанову інспектора роти №3 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення серії АР№816737 від 02.06.2017, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Вважав, що зупинив транспортний засіб із дотриманням вимог ПДР України. Вказав, що інспектор безпідставно розглянув справу про адміністративне правопорушення за місцем зупинки транспортного засобу, а не за місцем розташування органу поліції. Також, позивач надав суду клопотання про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення на підставі ст.38 КУпАП. На запитання суду відповів, що права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, йому були роз'яснені, а також розяснено строки та порядок оскарження постанови.

Відповідач, інспектор роти №3 батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП молодший лейтенант поліції ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що під час патрулювання міста ним було виявлено автомобіль позивача, який здійснив зупинку ближче 10 м від пішохідного переходу. Автомобіль був розташований безпосередньо між двома пішохідними переходами, позначеними відповідною дорожньою розміткою. Він правомірно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу та не порушував процедури розгляду справи.

Представник третьої особи - Управління патрульної поліції в м.Кременчуці ДПП, ОСОБА_3, проти задоволення позову заперечувала. Вказала, що в своєму позові ОСОБА_1 не посилається на те, що правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП він не вчиняв. Відповідно до ст.258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення у справах, розгляд яких віднесений до компетенції органів Національної поліції, а тому відповідач правомірно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом встановлено, що 02 червня 2017 року інспектором роти №3 батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР№816737, якою ОСОБА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

В постанові зазначено, що 02 червня 2017 року о 15:00 ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Toyota Carina, д.н.з 63982 СК в м.Кременчуці по вулиці Лейтенанта Покладова /колишня назва вул.ОСОБА_4/ здійснив зупинку ближче 10 м від пішохідного переходу, чим порушив п.15.9 г ПДР України.

Згідно з п.п «г» п.15.9 ПДР України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Відповідно до п.1.10 ПДР України пішохідний перехід - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.35.1-5.37.2, дорожньою розміткою 1.14.1-1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки - шириною тротуарів чи узбіч.

В п7.2.15 ДСТУ 2587:2010 розмітка 1.14 повинна застосовуватись для позначення місць, що виділені для переходу проїзної частини пішоходами. Ширина пішохідного переходу, що розмічається, визначається з урахуванням інтенсивності пішохідного руху з розрахунку 1 м на кожних 500 пішоходів за годину, але не менше ніж 4 м. Розмітки 1.14.1 і 1.14.2 повинні застосовуватись на нерегульованих пішохідних переходах. Якщо ширина пішохідного переходу менше ніж 6 м, слід застосовувати розмітку 1.14.1, а за ширини 6 м і більше розмітку 1.14.2. Лінії розміток 1.14.1 і 1.14.2 повинні наноситись паралельно осі проїзної частини.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні представником третьої особи була складена схема розташування транспортного засобу позивача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. З вказаною схемою позивач погодився про що поставив на ній свій підпис. Відповідач також підтвердив, що автомобіль позивача був розташований саме так, як відображено на схемі.

Із даної схеми вбачається, що позивач здійснив зупинку транспортного засобу між двома пішохідними переходами. Враховуючи вимоги щодо ширини дорожньої розмітки 1.14.1-1.14.3, не менше ніж 4 м, суд вважає, що ОСОБА_1 здійснив зупинку ближче 10 м від пішохідного переходу.

Також, суд не приймає до уваги доводи позивача з приводу того, що відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, з огляду на наступне.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України щодо застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У згаданому Висновку Науково-консультативна рада при Вищому адміністративному суді України дійшла висновку, що під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, положення статті 258 КУпАП не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Такий висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді ґрунтувався на тому, що положення ст. 258 КУпАПне розповсюджувалися на ст. 122 КУпАП.

Окрім того, проаналізувавши п.2.3 наведеного вище рішення Конституційного Суду України, суд дійшов висновку , що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави вважати, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР(ст.122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

Крім того, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на положення ст.38 КУпАП, як на підставу для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки вказана норма передбачає саме строки накладення адміністративного стягнення, які не були порушені відповідачем, з огляду на те, що оскаржувана постанова винесена та адміністративне стягнення накладено у день вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1.

Керуючись ст. 10, 11, 17, 71, 94,158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Д.Д.Андрієць