Справа № 336/4682/17
Суддя: Дмитрюк О. В.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

25.10.17Справа №336/4682/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

при секретарі Петрові С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, третя особа - Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

22.08.2017 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла зазначена позовна заява.

В позові зазначає, що у 2014 році він здобув право на отримання державної пенсії, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1, яке видане Пенсійним фондом України. Раніше він був зареєстрований та постійно проживав в АДРЕСА_1, де і перебував на обліку та отримував пенсію.

У зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території місця її проживання, та з набранням чинності Постановою КМУ від 07.11.2014 року № 595, якою затверджений тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, у населеному пункті, де вона мешкала, було припинено здійснення повноважень відповідним органом ПФУ, а також зупинені до моменту повернення окупованої території під контроль органів державної влади видатки з державного бюджету, бюджету ПФУ та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

У лютому 2016 року він звернувся до УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя з заявою про взяття його на облік та нарахування пенсії. Саме з цього часу УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя нарахувало йому пенсійне забезпечення у розмірі 2100 грн., але починаючи з січня 2017 року без правових підстав припинив нарахування пенсії.

Будь-якої інформації щодо прийняття рішення про припинення виплати пенсії від відповідача йому не надходило.

Вважаючи дії відповідача щодо припинення виплати пенсії такими, що суперечать чинному законодавству, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо припинення виплати йому пенсії протиправними, а також зобов'язати відповідача поновити йому виплату раніше призначеної пенсії з січня 2017 року.

За позовом просить розглянути справу без його участі.

В судове засідання позивач не з'явився.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Раніше до суду надійшли заперечення відповідача на адміністративний позов, у яких він просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В своїх запереченнях відповідач посилається на те, що забезпечення реалізації прав зареєстрованих внутрішньо переміщених осіб, зокрема пенсійне забезпечення, визначається ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706 та відповідними нормативно-правовими актами КМУ, а саме: Постановою КМУ «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01.10.2014 року № 509; Постановою КМУ «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 року № 637; Постановою КМУ від 08.06.2016 р. № 365.

Статтею 49 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. Виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 35 та ст. 46 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Як вбачається із наведеної норми, перелік підстав для припинення виплати пенсії не є вичерпним та може врегульовуватись іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 Постанови КМУ № 637 передбачено, що призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою КМУ № 509.

Відповідно до постанови КМУ № 365 управлінням праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району проводяться перевірки щодо фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщених осіб. За період з 12.12.2016 р. по 20.12.2016 р. УПСЗН не було підтверджено факт проживання ОСОБА_1. У зв'язку з чим управлінням прийнято рішення про припинення виплати пенсії з 01.01.2017 р. до з'ясування фактичного місця проживання на підставі листа УПСЗН від 20.12.2016 р. № 05-06/7839, який надійшов до управління 21.12.2016 р. № 121184/03 про не підтвердження місця проживання внутрішньо переміщених осіб.

За таких обставин відбулось засідання комісії з питань призначення (відновлення), припинення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району, на якому було розглянуто питання щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові пояснення з приводу позовних вимог та заяву про розгляд справи без його участі.

Вивчивши позовну заяву, письмові заперечення відповідача на позов, письмові пояснення третьої особи з приводу позовних вимог, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, відповідно до довідки № від 11.02.2016 року, взятий на облік, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

З вказаної довідки позивача слідує, що він перемістився з тимчасово окупованої території, де був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, та мешкає за адресою: АДРЕСА_2.

Як вбачається з позовної заяви і не спростовується відповідачем, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України міста Запоріжжя, як внутрішньо переміщена особа, та отримував пенсію, виплату якої було припинено з січня 2017 року з причин не підтвердження місця проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно зі ст. 4 цього Закону, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Пунктом 1 ст. 1 Закону України від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи було вилучено з переліку документів, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, визначених Законом України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Відповідно до п. 4 частини 2 розділу І Закону України від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» доповнена частина 1 статті 4 Закону України від 20.10.2014 року «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», яка наголошує, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Частина 1 статті 12 Закону надає вичерпний перелік підстав для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб і такими є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості. Цей перелік є вичерпним.

Отже, з часу набрання чинності цим Законом, а саме з 13.01.2016 року, проставлення територіальними підрозділами Державної міграційної служби України відмітки про реєстрацію місця проживання осіб, зазначених у довідці, не є необхідним, саме Міністерство соціальної політики визначено відповідальним за забезпечення формування та ведення, а на структурні підрозділи з питань соціального захисту населення покладено завдання щодо вирішення питання стосовно видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, реєстрації та постановки її на облік в Єдиній інформаційній базі.

Крім того, п. 2 розділу ІІ Перехідних положень Закону України від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено необхідність Кабінету Міністрів України протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Кабінетом Міністрів України 8 червня 2016 року прийнято постанови №352 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509» та №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

З метою запровадження єдиних підходів щодо виконання вищезазначених рішень Уряду та відповідно до пункту 4 протокольного рішення від 16 червня 2016 року Мінсоцполітики України, до органів соціального захисту населення був направлений лист № 9110/0/14-16/081 від 26.06.2016 року щодо організації роботи з питань соціального захисту внутрішньо переміщених осіб, за яким роз'яснено, що довідки, що були видані внутрішньо переміщеним особам з 13 січня 2016 року (включно) є дійсними та діють безстроково незважаючи на відсутність відповідної відмітки ДМС, крім довідок, дію яких було скасовано з підстав, передбаченихст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон), а також довідок, в яких адресою місця проживання внутрішньо переміщеної особи вказано адресу місцезнаходження органу державної влади, органу місцевого самоврядування, юридичної особи публічного права, її підрозділу, будь-якого іншого приміщення, за якою внутрішньо переміщена особа фактично не проживає.

Довідки, що були видані внутрішньо переміщеним особам до 13 січня 2016 року, і які були дійсними на момент набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», також є чинними та діють безстроково, крім довідок, дію яких було скасовано з підстав, передбачених ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон), а також довідок, в яких адресою місця проживання внутрішньо переміщеної особи вказано адресу місцезнаходження органу державної влади, органу місцевого самоврядування, юридичної особи публічного права, її підрозділу, будь-якого іншого приміщення, за якою внутрішньо переміщена особа фактично не проживає. Довідки, в яких адресою місця проживання вказано адресу місцезнаходження органу державної влади, органу місцевого самоврядування, юридичної особи публічного права, її підрозділу, будь-якого іншого приміщення, за якою внутрішньо переміщена особа фактично не проживає, діють до 20 липня 2016 року. З метою уникнення випадків припинення виплат внутрішньо переміщеним особам після 20 липня 2016 року такі особи мають поінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про своє фактичне місце проживання і до 20 липня 2016 року отримати нову довідку внутрішньо переміщеної особи. Виплати, які станом на 11 червня 2016 року проводилися за дійсними довідками, продовжуються.

В термін до 14 грудня 2016 року структурний підрозділ з питань соціального захисту населення проводить обстеження місця фактичного проживання внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики. Наступне обстеження проводиться протягом шести місяців з дати складання попереднього акту. Відновлення соціальних виплат за довідками, що були скасовані відповідно до ст. 12 Закону, здійснюється після видачі нової довідки відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016р. № 365.

У випадках, коли скасування довідки з підстав, визначених у ст. 12 Закону, відбулося до набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 (14.06.2016 р.), норма щодо повторного призначення соціальних виплат лише через шість місяців не застосовується. Виплати таким особам відновлюються з дати звернення особи до органу, що здійснює відповідні соціальні виплати.

Відновлення соціальних виплат (в тому числі пенсій) за довідками, які були чинними станом на 13.01.2016 року, але у яких була відсутня відмітка ДМС, здійснюється відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 за рішенням Комісії з дня припинення виплати. До надходження у регіони доопрацьованого програмного забезпечення (орієнтовно - 30.06.2016р.) необхідні реквізити до форми довідки вносяться посадовою особою структурного підрозділу з питань соціального захисту населення в ручному режимі.

При цьому, запис до довідки затверджується посадовою особою та скріплюється печаткою структурного підрозділу з питань соціального захисту населення.

Таким чином фактично наведений порядок призначення та виплати пенсії за даними обліку, як внутрішньо переміщеним особам, почав діяти з 08.06.2016 року з моменту прийняття відповідних постанов Кабінету Міністрів України, і саме з цього часу довідка, яка була видана позивачу набула статусу безстрокової.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі, за зазначеним в заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що припинення виплати пенсії можливе лише на підставі мотивованого рішення територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.

Як встановлено судом, виплату пенсії ОСОБА_1 припинено у зв'язку з не підтвердженням фактичного місця проживання, а такої підстави припинення виплати раніше призначеної пенсії, як з'ясування певних обставин (зокрема, отримання інформації з Єдиною інформаційною базою даних про внутрішньо переміщених осіб), Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено.

За приписами ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (п. 51).

У п. 54 вказаного рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що наведених вище міркувань Європейського суду з прав людини достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечено без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи, що рішення Європейського суду з прав людини є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною, відповідно до ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику Європейського суду з прав людини, у тому числі і рішення у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Таким чином, судом встановлено, що припинення виплати пенсії позивачу з 01 січня 2017 року було пов'язано саме з перевіркою інформації щодо його фактичного місця мешкання, не підтвердження останнім свого фактичного місця перебування.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З огляду на викладене, суд вбачає всі підстави для захисту права позивача в обраний ним спосіб.

Згідно статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з цим, частиною 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Під час розгляду справи статус позивача, як пенсіонера, та правильність нарахування розміру пенсії відповідачем не оспорюється. При цьому, припинення виплати пенсій відбулось всупереч чинного законодавства, внаслідок чого ОСОБА_1 був позбавлений можливості отримати з вини відповідача належну йому пенсію з 01 січня 2017 року.

Відтак, поновлення виплати пенсії має відбуватись саме з часу її припинення - з 01 січня 2017 року.

Питання судових витрат необхідно вирішити відповідно до ст. 94 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Постановою КМУ «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» № 637 від 05.11.2014 р., ст. ст. 2, 6, 9-11, 94, 99-103, 159-162, 185, 186, 256 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, третя особа - Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Запоріжжя щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2017 року.

Зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Запоріжжя поновити нарахування і виплату ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, пенсії за віком та сплатити заборгованість за період з 01 січня 2017 року.

Стягнути з Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Запоріжжя за рахунок бюджетних асигнувань в доход держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп..

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, із одночасним надісланням особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В.Дмитрюк