Справа № 810/1228/17
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1228/17 Головуючий у 1-й інстанції: Виноградова О.І. Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

02 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Волощук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно ст. 41 КАС України, в залі суду апеляційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби у Київській області про стягнення пені, -

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" звернулося до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби у Київській області про стягнення пені. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ним було подано до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2012 року разом із заявою про повернення бюджетного відшкодування у сумі 98678,00 грн. Названа сума надійшла на рахунок позивача лише 28 березня 2017 року, тобто з запізненням (на 3 роки 11 місяців), а тому позивач має право на отримання пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного Банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення, яка за розрахунками позивача за період з 1 березня 2008 року по 24 березня 2017 року становить 20451,21 грн. (а.с. 3-6).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року задоволено вказаний позов часково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" пеню у розмірі 14306,96 грн. за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за січень 2012 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням податковий орган подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились.

Розглянувши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено наступне.

19 березня 1999 року позивач зареєстрований як юридична особа, що підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України серія АА № 417371 (а.с. 30).

20 лютого 2012 року позивачем було подано до податкового органі податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2012 року, в рядку 23 якої позивачем було зазначено від'ємне значення, яке підлягала бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, у сумі 98678,00 грн. (а.с. 40-41).

До вказаної податкової звітності позивачем було додано розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3) та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (Д4) (а.с. 44-45).

Відповідно до квитанції № 2 декларація за січень 2012 року разом з вказаними додатками було прийнято Києво-Святошинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області та зареєстровано за № (а.с. 47).

Проте, бюджетне відшкодування на рахунок позивача надійшло лише 28 березня 2017 року, що підтверджується платіжним дорученням № 34 (а.с. 7).

Вважаючи що він має право на відшкодування пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного Банку України, встановленої на момент виникнення пені, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов частково суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню частково.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено у ст. 200 Податкового кодексу України.

Згідно з вимогами п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Як убачається з п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до вимог п. 200.7 ст.200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з вимогами п. 200.8 ст. 200 Податкового кодексу України до податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (п. 200.9 ст. 200 Податкового кодексу України).

Як убачається з п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України, протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Відповідно до вимог п. 200.12 ст. 200 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

У свою чергу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу (п. 200.13 ст. 200 Податкового кодексу України).

Згідно з вимогами п. 200.17 ст. 200 Податкового кодексу України джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі заборгованості бюджету) є доходи бюджету, до якого сплачується податок.

Відповідно до п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України суми податку не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 % облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач звертався до Київського окружного адміністративного суду з позовом до податкового органу з позовом про стягнення пені у розмірі 120 облікової ставки НБУ за період з 11 червня 2013 року по 29 серпня 2016 року у сумі 61683,00 грн. (адміністративна справа № 810/1959/16).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 8 вересня 2016 р. у справі № 810/1959/16 стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача пеню у зв'язку з неповернення позивачу бюджетного відшкодування ПДВ за січень 2012 р. за період з 11 червня 2013 року по 29 серпня 2016 року у сумі 28613,92 грн. (а.с. 10-15).

Крім того, названою постановою встановлено, що останнім днем, коли відповідачі були зобов'язані завершити вчинення відповідних дій та виплатити позивачу бюджетне відшкодування ПДВ за січень 2012 року є 2 квітня 2012 року. В свою чергу, право на нарахування пені у позивача виникає з наступного дня, тобто з 3 квітня 2012 року; у даному випадку при обчисленні пені має враховуватися облікова ставка на рівні 7,5% річних, яка була введена Постановою Правління Національного банку України від 21 березня 2012 року № 102 (а.с. 10-15).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до вимог п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

Згідно з п. 200.17 ст. 200 Податкового кодексу України джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі заборгованості бюджету) є доходи бюджету, до якого сплачується податок.

Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України.

У межах даної адміністративної справи № 810/1228/17 позивач просить суд стягнути пеню за період з 1 березня 2008 року по 24 березня 2017 року за виключенням періоду, за який стягнуто пеню в межах адміністративної справи № 810/1959/16 ( з 11 червня 2013 року по 29 серпня 2016 року).

Право на нарахування пені за несвоєчасну сплату бюджетного відшкодування передбачене п. 200.23 ст. 200 ПК України.

При цьому, неподання податковим органом після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв'язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред'явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 3 червня 2014 року (справа № 21-131а14).

Судом першої інстанції було встановлено, що 28 березня 2017 року позивачу було перераховано бюджетне відшкодування з податку на додану вартість за січень 2012 року у сумі 98678,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 34 та визнано сторонами в судовому засіданні (а.с. 7).

Колегія суддів враховує, що при обчисленні пені має враховуватися облікова ставка НБУ, встановлена на момент виникнення пені, протягом строку дії такої пені, включаючи день погашення.

Наведене свідчить, що облікова ставка НБУ фіксується на момент виникнення пені та у разі зміни розміру ставки протягом строку нарахування пені, такі зміни при обчисленні не враховуються.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 8 вересня 2016 р. у справі № 810/1959/16 визначено, що у даному випадку при обчисленні пені має враховуватися облікова ставка на рівні 7,5% річних, яка була введена Постановою Правління Національного банку України від 21 березня 2012 року № 102 (а.с. 10-15).

Наведене свідчить, що у даній адміністративній справі має розраховуватися пеня за несвоєчасну сплату бюджетного відшкодування з урахуванням ставки НБУ, визначеної постановою в адміністративній справі № 810/1959/16.

Кількість днів прострочення за період з 3 квітня 2012 року (дата виникнення у позивача права на нарахування пені) по 10 червня 2013 року становить 434 дні, а за період з 30 вересня 2016 року по 24 березня 2017 року становить 154 дні.

При цьому в межах адміністративної справи № 810/1959/16 стягнуто пеню за період з 11 червня 2013 року по 29 серпня 2016 року.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що сума пені за заявлений позивачем період складає 14306,96 грн. (98678 грн. 00 коп. *7,5 % (облікова ставка НБУ на момент виникнення заборгованості - 3 квітня 2012 р.)*120% : 365 днів* 588 днів (кількість днів прострочення)).

За вказаних обставин колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову частково, у сумі 14306 грн. 96 коп.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються вищевикладеним, а тому вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 02.11.2017 року.