Справа № 199/5065/17
Суддя: Руденко В. В.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/5065/17
ПОСТАНОВА

іменем України

26.10.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Руденко В.В.,

при секретарі - Куземі О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Дніпра адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції Осіпова Євгена Вадимовича, Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАА №124708 від 13 липня 2017 року.

Свою позовну вимогу мотивує тим, що 13 липня 2017 року відповідачем була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №124708 від 13 липня 2017 року та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., у зв'язку з тим, що позивач 13.07.2017 року керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив зупинку транспортного засобу ближче 30м від зупинки для маршрутних транспортних засобів по пр. Слобожанський, 1ж, чим порушив вимоги 15.9е ПДР.

З винесеною постановою не згоден, оскільки вважає що інспектором було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та інспектор не мав права виносити оскаржувану постанови на місці, крім того зазначає, що інспектором не було виміряно відстань від дорожнього знаку 5.43.1 «Пункт зупинки тролейбусу» до зупинки транспортного засобу позивача, тому оскаржувану постанову вважає такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, вимогам закону та порушує його права, та просить суд її скасувати.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідачі до суду не з'явились, надали письмові заперечення проти позову, вважав свої дії правомірними, просили слухати справу у їх відсутність.

Суд,вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 13 липня 2017 року відповідачем у відношенні позивача було винесено постанову серії ЕАА №124708по справі про адміністративне правопорушення, де відповідач зазначив, що 13 липня 2017 року о 12 годині 58 хвилин, ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2 здійснив зупинку транспортного засобу ближче 30м від зупинки для маршрутних транспортних засобів по пр. Слобожанський, 1ж, чим порушив вимоги 15.9е ПДР. Згідно даної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255,00 грн. на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП, що підтверджується зазначеною вище постановою, наявною в матеріалах справи.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Правил дорожнього руху, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 6 ст. 71 КАС України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 15.9 (е) ПДР України, зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Як було встановлено в ході розгляду справи, а саме з досліджених судом відеозаписів, наданих відповідачем, було встановлено, що позивачу було відомо про наявність знаку 3.34, в зоні дії якого він здійснив зупинку.

Позивач, стверджує, що відповідач не мав права приймати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення, зважаючи на те, що статтею 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, і ці поняття не є тотожними.

Дійсно, Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення) набрав чинності Закон України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Слід також зазначити, що Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року законодавець позбавив осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження.

Аналізуючи наведені вище норми Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції, чинній на час вчинення спірних дій та прийняття спірної постанови (21.02.2017 року), суд дійшов висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Зазначений Закон не визнаний неконституційним, а відтак, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Крім того, не знайшли свого підтвердження доводи позивача щодо порушення його права на захист, оскільки відповідачем були роз'яснені права позивачу, передбачені ст. 268 КУпАП, будь-яких клопотань останній не заявляв.

За таких обставин, суд вважає, що в позові позивачу слід відмовити, оскільки відповідачем правомірно було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, законних підстав для її скасування позивачем суду не наведено.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 69, 71, 104, 122, 159, 160, 163,171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У позові ОСОБА_1 до інспектора 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції Осіпова Євгена Вадимовича, Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,- відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги.

Суддя