Справа № 822/2319/17
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2319/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 року 15:00м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіМайстер П.М.
при секретаріНетичай Ю.В.
за участі:позивача: ОСОБА_3, представника позивача: ОСОБА_4, представника відповідача: ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області в якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області №13010-13 від 16.05.2017 в частині нарахування податку на площу 1050,4 квадратні метри неіснуючої теплиці.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно договору купівлі-продажу на аукціоні 13.12.2003 придбав в ДП МОУ "Управління торгівлі західного оперативного командування" придбала нежитлову будівлю площею 97,6 квадратних метрів та будівлю теплиці площею 1050,4 квадратних метрів, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

Позивач стверджує, що на момент придбання вищевказаний об'єкт знаходився в аварійному стані, а тому позивачем було прийнято рішення про повний демонтаж залишків каркасу теплиці і проведення капітального ремонту нежитлової будівлі. Влітку 2005 вказані роботи були проведені, а на земельній ділянці здійснена рекультивація для подальшого ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вказує, що згідно з довідкою Шепетівського бюро технічної інвентаризації від 19.07.2017 на земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_2) теплиця відсутня, а загальна площа нежитлового приміщення складає 97,6 квадратних метрів.

Позивач зазначає, що отримавши 30.06.2017 оскаржуване податкове повідомлення-рішення звернувся в комунальне підприємство "Шепетівське бюро технічної інвентаризації" з проханням виготовити нову технічну документацію на нежитлову будівлю. Після виготовлення документації позивач звернувся в Шепетівське відділення ГУ ДФС у Хмельницькій області з проханням зробити перерахунок оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, однак отримав відмову.

Позивач вважає податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області №13010-13 від 16.05.2017 в частині нарахування податку на площу 1050,4 квадратні метри теплиці протиправним та таким, що підлягає скасування, а тому звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтвердили викладені в позовній заяві обставини, просили адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, подав письмові заперечення на адміністративний позов в яких зазначає, що згідно відомостей з Державного реєстру прав на нерухоме майно у власності ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2), станом на 26.07.2017, знаходиться нежитлова будівля, теплиці загальною площею 1148 кв.м.

Вказує, що ГУ ДФС у Хмельницькій області сформоване податкове повідомлення-рішення №13010-13 від 16.05.2017 (податковий період - 2016 рік), яким визначено податкові зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ОСОБА_3 за вказані об'єкти нежитлової будівлі на суму 15819,44 грн. за ставкою 1 відсоток мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року (1148*13,78=15819,44).

Представник відповідача стверджує, що ОСОБА_3 внесла відповідні зміни, щодо припинення права власності на зруйноване нерухоме майно до реєстру речових прав 26.07.2017, а тому вважає, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_3 правомірно сформовано та надіслано оскаржуване податкове повідомлення-рішення. А тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. ст. 69-72 КАС України, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач, згідно договору купівлі-продажу на аукціоні 13.12.2003 придбав в ДП МОУ "Управління торгівлі західного оперативного командування" придбала нежитлову будівлю площею 97,6 квадратних метрів та будівлю теплиці площею 1050,4 квадратних метрів, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

Головним управлінням Державної фіскальної служби у Хмельницькій області сформоване податкове повідомлення-рішення №13010-13 від 16.05.2017 (податковий період - 2016 рік), яким визначено податкові зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ОСОБА_3 за вказані об'єкти нежитлової будівлі на суму 15819,44 грн. за ставкою 1 відсоток мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Отримавши 30.06.2017 оскаржуване податкове повідомлення-рішення позивач звертався в комунальне підприємство "Шепетівське бюро технічної інвентаризації" з проханням виготовити нову технічну документацію на нежитлову будівлю.

Після виготовлення документації позивач звернувся в Шепетівське відділення ГУ ДФС у Хмельницькій області з проханням зробити перерахунок оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, однак отримав відмову.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об'єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п. 266.2.1. ст. 266 ПК України).

Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірний правовідносин) ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку (пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України).

Згідно з рішенням Шепетівської міської ради Хмельницької області від 21.01.2016 №18 VІ сесії міської ради VІІ скликання затверджено Положення про порядок справляння місцевих податків та зборів (далі - Положення).

Відповідно до пп. 1.1 Положення, ставки податку на майно, в частині податку на об'єкти нерухомості для фізичних осіб встановлюються в таких розмірах:

- 1,5 відсотка мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року - будівлі готельні (готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку);

- 2 відсотка мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року - будівлі офісні (будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей);

- 1,5 відсотка мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року - будівлі торговельні (торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування);

- 0,5 відсотка мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року - гаражі (гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки);

- 3 відсотка мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року - будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

- 0,1 відсотка мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року - господарські (присадибні) будівлі (в т.ч. сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо);

- 1 відсоток мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року - інші будівлі.

Судом встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення №13010-13 від 16.05.2017 (податковий період - 2016 рік), яким визначено податкові зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ОСОБА_3 за вказані об'єкти нежитлової будівлі на суму 15819,44 грн. за ставкою 1 відсоток мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, а саме: 1148*13,78=15819,44.

Відповідно до показів свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, влітку 2005 року залишки конструкції теплиці придбаної позивачем були демонтовані, в цегляному нежитловому приміщенні було проведено капремонт, збудовано новий дах, а земельну ділянку розрівняли бульдозером і засіяли травою, однак суд не може взяти до уваги вказані обставини на підтвердження позовних вимог позивача, з огляду на наступне.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності припиняється у разі знищення майна.

Відповідно до ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Судом в ході судового розгляду встановлено, представниками сторін не заперечується, що ОСОБА_3 внесла відповідні зміни, щодо припинення права власності на зруйноване нерухоме майно до реєстру речових прав 26.07.2017.

Отже, відповідно до вимог ЦК України до 26.07.2017 ОСОБА_3 була законним власником нежитлова будівля, теплиці загальною площею 1148 кв.м.

Суд також критично ставиться до тверджень представника позивача стосовно того, що відповідач як посадова особа не виконував в даних правовідносинах обов'язки, щодо недопущення порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, некоректно та неуважно ставився до платника податку на принижував честь і гідність позивача з наступних підстав.

Як вже зазначалося, право власності позивача на нежитлову будівлю теплиці загальною площею 1148 кв.м. припинене 26.07.2017, до цього моменту позивач був законним власником вказаної будівлі.

За змістом ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Натомість, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Отже, відповідач не наділений правом втручатися у здійснення власником права власності на належне позивачу майно.

Натомість, відповідно до вимог ст. 256, 266 ПК України у позивача до 26.07.2017 наявний обов'язок щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В той же час згідно з ч. 2 ст. 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його рішень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені під час судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, розподіл судових витрат на підставі ст. 94 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в адміністративному позові ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 01 листопада 2017 року 16:10

Суддя/підпис/П.М. Майстер
"Згідно з оригіналом" Суддя