Справа № 219/10194/17
Суддя: Чопик О. П.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/219/1053/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючої судді Чопик О.П.,

при секретарі Чубикало О.А.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмуті Донецької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання рішення протиправним та скасування рішення, зобов'язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення дій, посилаючись на те, що 9 березня 2017 року він звернувся до відповідача з письмовою заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак рішенням начальника Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 17 березня 2017 року №158, зокрема, вирішено не зараховувати до страхового стажу період роботи з 13 березня 1990 року до 31 грудня 1999 року, оскільки дата наказу про прийняття на роботу не відповідає даті прийому на роботу. Стверджує, що неправильності та неточності у його трудовій книжці стосовно спірного періоду відсутні. Просить суд визнати протиправною бездіяльність Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо незарахування при призначення пенсії за віком йому до страхового стажу період роботи з 13 березня 1990 року до 31 грудня 1999 року; зобов'язати Бахмутське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити йому перерахунок пенсії за віком із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 13 березня 1990 року до 31 грудня 1999 року, починаючи з 24 лютого 2017 року; стягнути з відповідача на його користь судовий збір та зобов'язати відповідача подати суду звіт про виконання судового рішення у цій справі.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позові. Позивач додатково пояснив, що установчими зборами кооперативу «Сумир» його було обрано головою кооперативу та видано відповідний наказ від 3 жовтня 1989 року. Однак, з метою реєстрації статуту кооперативу у встановленому порядку, початку роботи, а також у зв'язку з необхідністю підготовки свого наступника на попередній роботі, він змушений був працювати за попереднім місцем праці до 12 березня 1990 року, проти чого не заперечував. 13 березня 1990 року, при офіційному прийнятті на роботу в кооператив «Сумир» на посаду голови, у його трудову книжку записано дату наказу, яким було оформленого його обрання. Представник позивача додатково зазначив, що з періоду роботи у кооперативі «Сумир», в подальшому реорганізованого в товариство з обмеженою відповідальністю, з 13 березня 1990 року до 19 лютого 2003 року включно, період з 1 січня 2000 року до 31 січня 2003 року включено до страхового стажу, оскільки з 1 січня 2000 року здійснювалась електронна персоніфікація застрахованих осіб.

Представник позивача та позивач уточнили позовні вимоги - просять суд визнати протиправним та скасувати рішення начальника Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 17 березня 2017 року №158 в частині незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 13 березня 1990 року до 31 грудня 1999 року при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком; зобов'язати Бахмутське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 період роботи з 13 березня 1990 року до 31 грудня 1999 року, починаючи з 25 лютого 2017 року; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір та зобов'язати відповідача подати суду звіт про виконання судового рішення у цій справі.

Представник відповідача - суб'єкта владних повноважень в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Попередньо, до проведення попереднього судового засідання, представник відповідача подав заяву про здійснення судового розгляду без його участі, про заперечення проти позовних вимог ОСОБА_1 (а.с.29), однак самих заперечень суду не подано. Крім того, відповідач не виконав ухвалу суду про витребування пенсійної справи ОСОБА_1 для огляду в судовому засіданні (а.с.40-41).

Відповідно до ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника відповідача - суб'єкта владних повноважень на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, провівши допит свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом установлено, що 9 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області зі заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Повідомленням по особовому рахунку №1258 ОСОБА_1 повідомлено, що з 25 лютого 2017 року за заявою від 9 березня 2017 року йому призначено пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням страхового стажу за періоди: з 1 вересня 1972 року по 28 серпня 1974 року, з 2 жовтня 1974 року по 9 листопада 1974 року, з 15 травня 1976 року по 5 травня 1978 року, з 3 серпня 1978 року по 12 березня 1990 року, з 1 січня 2000 року по 31 січня 2003 року, з 1 січня 2004 року по 30 вересня 2014 року, з 1 травня 2015 року по 31 січня 2017 року (а.с.9).

Рішенням начальника Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 17 березня 2017 року №158 не зараховано до страхового стажу, зокрема, період роботи з 13 березня 1990 року по 31 грудня 1999 року при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 У рішенні вказано, заявник надав для призначення пенсії трудову книжку від 26 серпня 1974 року, яка містить, зокрема, запис про оформлення трудових відносин з 13 березня 1990 року по 19 лютого 2003 року, однак дата наказу про прийняття на роботу не відповідає даті прийому на роботу, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок (а.с.14).

Відповідно до записів у трудовій книжці, виданій 26 серпня 1974 на ім'я ОСОБА_1 (№№20-22), він 13 березня 1990 року прийнятий за переведенням головою кооперативу «Сумир», підстава - наказ №1 від 3 жовтня 1989 року; 22 липня 1994 року у зв'язку з реорганізацією кооператив «Сумир» перейменовано в товариство з обмеженою відповідальністю «Сумир»; 19 лютого 203 року звільнений з посади у зв'язку з ліквідацією підприємства, на підставі п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Суду представлено копії довідки за підписом завідувача архівним відділом Державного міського архіву виконавчого комітету Дебальцівської міської ради, без дати, відповідно до якої архівні документи товариства з обмеженою відповідальністю «Сумир» за 1990 - 2002 роки передані в архівний відділ міської ради (а.с.49). Вказане також підтверджується копією акту №1 про здачу документальних матеріалів від 18 березня 2004 року (а.с.50).

На даний час архівні документи Дебальцівської міської ради перебувають на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно з архівною довідкою, виданою 8 серпня 2017 року на тимчасово окупованій території України (а.с.51-52), ОСОБА_1 дійсно працював на посаді голови кооперативу в товаристві з обмеженою відповідальністю «Сумир» та, зокрема, з березня 1990 року отримував заробітну плату. Оцінюючи зазначену довідку, як отриманий в ході розгляду справи та досліджений в судовому засіданні доказ, суд визнає його належним і допустимим для використання в процесі доказування, оскільки вона містить інформацію щодо предмета доказування, підтверджує обставини, що підлягають доказуванню, перебуває в об'єктивному взаємозв'язку з іншими доказами. Інформація, вказана у довідці, має важливе значення для позивача з метою реалізацією ним права на отримання пенсії у належному розмірі з врахуванням усього періоду трудового стажу.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 надала показання про те, що вона тривалий період знає позивача, який був її керівником та з 17 листопада 1992 року прийнята на роботу ОСОБА_1 в кооператив «Сумир» на посаду муляра-штукатура. Їй достовірно відомо, що у жовтні 1989 року відбулись установчі збори кооперативу, де було обрано ОСОБА_1 головою кооперативу, однак він почав працювати на цій посаді з березня 1990 року.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 надав показання про те, що він брав участь в установчих зборах кооперативу «Сумир» у жовтні 1989 року, під час яких головою кооперативу було обрано ОСОБА_1, який почав працювати на цій посаді з оформленням трудового книжки з березня 1990 року. Також звернув увагу на те, що запис у його трудовій книжці про прийняття на посаду з 15 лютого 1990 року здійснений теж на підставі наказу від 3 жовтня 1989 року №1.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. 1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Однак, у позивача наявна трудова книжка з відповідними записами, які відповідач не прийняв до уваги, посилаючись на сумніви, оскільки дата наказу про прийняття на роботу не відповідає даті прийому на роботу.

Відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162, чинної на момент запису відомостей про прийом на роботу позивача з 13 березня 1990 року, у графі 4 трудової книжки вказується підстава для внесення відповідного запису в трудову книжку - наказ (розпорядження) керівника підприємства, дата його видачі та номер.

Згідно з п. 2.3 цієї Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку.

Водночас, вказаною Інструкцією не передбачено будь-яких обмежень чи застережень щодо необхідності співпадіння дати прийняття на роботу та дати документа, на підставі якого таке прийняття відбувається.

Зазначена позиція є послідовною у законодавстві, про що свідчить чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58.

Крім того, ні позивач-працівник, ні роботодавець не оспорювали правильність внесення записів у трудову книжку позивача.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає встановленим той факт, що позивач 13 березня 1990 року прийняти за переведенням на посаду голови кооперативу «Сумир» на підставі наказу №1 від 3 жовтня 1989 року.

Згідно з ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірності, добросовісності, розсудливості та сумлінності дій при прийнятті оскаржуваного рішення в частині незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 13 березня 1990 року до 31 грудня 1999 року при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком. Таким чином позов слід задовольнити за підставністю.

Керуючись ст.ст. 2, 7-12, 71, 86, 160, 161, 162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року з наступними змінами, суд

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання рішення протиправним та скасування рішення, зобов'язання до вчинення дій задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення начальника Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 17 березня 2017 року №158 в частині незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 13 березня 1990 року до 31 грудня 1999 року включно при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов'язати Бахмутське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 період роботи з 13 березня 1990 року до 31 грудня 1999 року включно, починаючи з 25 лютого 2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Зобов'язати Бахмутське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області надати до Артемівського міськрайонного суду Донецької області звіт про виконання постанови у строк один місяць з дня отримання копії постанови після набрання нею законної сили.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова складена в повному обсязі 30 жовтня 2017 року.

Головуюча О.П. Чопик