Справа № 544/725/17
Суддя: Нагорна Н. В.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 544/725/17
Номер рядка звіту 87
ПОСТАНОВА

іменем України

23 жовтня 2017 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н. В.,

за участі секретаря Ралець О. С.,

позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Пирятин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Гребінківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про неправомірні дії Гребінківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Гребінківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про неправомірні дії Гребінківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області ( далі- УПФ України Полтавської області).

В обґрунтування позовних вимог вказує, що він працював суддею Пирятинського районного суду Полтавської області з 22.01.1993 по 05.10.2010. Постановою Верховної Ради України від 09.09.2010 звільнений з посади у звязку з виходом у відставку за вислугою років.Відповідно до ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року, яка діяла на час його звільнення, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. Відповідно до його стажу роботи та останнього рішення Пирятинського районного суду від 22.02.2013 розмір довічного щомісячного грошового утримання позивача становить 88% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді. Постановою Київського районного суду м. Полтави від 31.01.2008 року зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право судді на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, стаж роботи стажистом на посаді помічника прокурора Оржицького району Полтавської області за період з 01 серпня 1990 року по 23 липня 1991 року.На підставі вказаного рішення ТУ ДСА України у Полтавській області зарахувало указаний стаж роботі на посаді стажиста помічника прокурора Оржицького району та направило до Управління Пенсійного Фонду у Пирятинському районі довідку №06-07/780 від 17.04.2012, в якій зазначено стаж роботи позивача 24 роки 1 місяць 8 днів, що дає право на одержання довічного щомісячного грошового утримання у розмірі 88%заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Постановою Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2013 року зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Пирятинському районі Полтавської області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 88% від суддівської винагороди, визначеної ст. 129 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», працюючого на відповідній посаді судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

15.06.2017 позивач звернувся до Гребінківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у розмірі 88% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді згідно довідки ТУ ДСА в Полтавській області №06-07/780 від 17.04.2012, яка знаходиться у його пенсійній справі. Рішенням колегіального органу Гребінківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області йому було відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання судді з надуманих підстав, зокрема, що надані позивачем документи (постанова суду) не мають зобовязального характеру для Пенсійного фонду.

Просив визнати неправомірним рішення колегіального органу Гребінківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 19.07.2017 №13, зобов'язати Гребінківське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області зарахувати йому в стаж роботи судді, що дає право на одержання щомісячного грошового утримання роботу на посаді стажиста помічника прокурора Оржицького району з 01.08.1990 по 23.07.1991, зобов'язати Гребінківське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати йому загальний стаж роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді 24 роки 1 місяць 8 днів, зобов'язати Гребінківське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити позивачу перерахунок довічного щомісячного грошового утримання та виплачувати йому довічне щомісячне грошове утримання у розмірі 88 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 07.03.2017 року.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, вимоги позивача вважає необґрунтованими. Представник відповідача пояснила, що постановою Київського районного суду м. Полтави від 31.01.2008 року зобов'язано саме Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право судді на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, стаж роботи стажистом на посаді помічника прокурора Оржицького району Полтавської області за період з 01 серпня 1990 року по 23 липня 1991 року та зобовязано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне грошове утримання з урахуванням стажу його роботи стажистом на посаді помічника прокурора Оржицького району Полтавської області за період з 01 серпня 1990 року по 23 липня 1991, інших зобовязань постанова суду не містить. На цей час позивач отримує щомісячне грошове утримання судді у відставці з 06.10.2010 відповідно до постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21 квітня 2011 року, якою відповідача зобов'язано зарахувати в стаж роботи суддею, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання - час проходження військової строкової служби у армії, час роботи в органах прокуратури та половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та виплачувати йому довічне щомісячне грошове утримання у розмірі 86% від заробітної плати. Вважає, що Управління правомірно зарахувало позивачу лише до загального стажу роботи - стаж роботи стажистом на посаді помічника прокурора Оржицького району Полтавської області за період з 01 серпня 1990 року по 23 липня 1991 року. Оскільки спеціальним Законом України « Про судоустрій і статус суддів» не передбачено зарахування часу перебування стажистом на посаді помічника прокурора до стажу роботи судді, підстав для перегляду тривалості стажу, який дає право на визначення відсотку для обчислення пенсії позивачу, немає.

Суд, заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 працював на посаді судді Пирятинського районного суду Полтавської області з 22 січня 1993 року по 05 жовтня 2010 року. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 09 вересня 2010 року звільнений з посади судді у відставку (а.с.8,9).

Відповідно до постанови Київського районного суду м. Полтави від 31.01.2008 року, залишеної в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 січня 2012 року, до стажу роботи, що дає право судді на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання позивачу зараховано стаж роботи стажистом на посаді помічника прокурора Оржицького району Полтавської області за період з 01 серпня 1990 року по 23 липня 1991 року (а.с.6-7).

Статтею 43 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992р. (що діяв на момент виходу у відставку позивача) визначено, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

Після звільнення позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Пирятинському районі про призначення йому довічного щомісячного грошового утримання, але йому було відмовлено, внаслідок чого він був змушений звернутися до суду.

Постановою Лубенського міськрайонного суду від 21 квітня 2011 року відповідача зобов'язано виплачувати ОСОБА_1 довічне щомісячне грошове утримання у розмірі 86% від його заробітної плати з 6 жовтня 2010 року. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2012 року постанова Лубенського міськрайонного суду від 21 квітня 2011 року залишена у силі і набрала законної сили (а.с.17-18,19). Зобовязано також зарахувати ОСОБА_1 в стаж роботи суддею, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання: час проходження військової строкової служби у армії, час роботи в органах прокуратури та половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі. На час винесення указаної постанови суду стаж роботи судді, який давав позивачу право на відставку, становив 23 роки 1 місяць 14 днів та відповідно розмір грошового утримання становив 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. Стаж роботи, який був зарахований позивачу постановою Київського районного суду м. Полтави від 31.01.2008 року не був врахований, оскільки постанова суду не набрала законної сили.

Таким чином, стаж роботи позивача, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання становить 24 роки 1 місяць 8 днів, відповідно розмір довічного грошового утримання становить 88% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. Викладене підтверджується довідкою ТУ ДСА України у Полтавській області про обчислення стажу роботи, що дає право на одержання довічного щомісячного грошового утримання судді Пирятинського районного суду Полтавської області у відставці ОСОБА_1 №06-07/780 від 17.04.2012 (а.с.8) та подальшими рішеннями суду про перерахунок щомісячного грошового утримання ОСОБА_1

Зокрема, постановою Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2013 року зобов'язано УПФ у Пирятинському районі Полтавської області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1І у розмірі 88% від суддівської винагороди, визначеної ст. 129 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», працюючого на відповідній посаді судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, на підставі пред'явлених довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні (перерахунку) позивачу довічного грошового утримання суддям у відставці (а.с.21-23).

15.06.2017 позивач звернувся до Гребінківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у розмірі 88% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді згідно довідки ТУ ДСА в Полтавській області №06-07/780 від 17.04.2012, яка знаходиться у його пенсійній справі. Рішенням колегіального органу Гребінківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області йому було відмовлено у перерахунку з тих підстав, що наявна у матеріалах пенсійної справи позивача постанова Київського районного суду м. Полтави від 31.01.2008 року не має зобовязального характеру для органів Пенсійного фонду. Зазначено також, що постанова Пирятинського районного суду Полтавської області від 22.02.2013 містить зобов'язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1І у розмірі 88% від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді згідно довідок ТУ ДСА про розмір суддівської винагороди та не містить зобовязань відповідача робити у подальшому такий перерахунок (визначати відсоток у розмірі 88% від заробітної плати) на підставі нових довідок (а.с.5).

Матеріалами пенсійної справи позивача (а.с. 32-86) також установлено, що до 08.06.2016 позивачу нараховувалося довічне грошове утримання судді у розмірі 88% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, а згідно розпорядження Пирятинського УПФУ 136801 від 06.12.2016 - з 08.06.2016 ОСОБА_1 проведено перерахунок довічного грошового утримання у розмірі 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Після встановлення зазначених обставин суд приходить до наступного висновку.

У статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 129-1 Конституції України зазначає, що судове рішення є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з положеннями ч.1 ст.72 КАС України судове рішення в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, є обов'язковим для адміністративного суду при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено обставини.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Київського районного суду м. Полтави від 31.01.2008 року, яка набрала законної сили та є обовязковою для виконання на всій території України, до стажу роботи, що дає право судді на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання позивачу зараховано стаж роботи стажистом на посаді помічника прокурора Оржицького району Полтавської області за період з 01 серпня 1990 року по 23 липня 1991 року. При цьому не заслуговують на увагу та є необґрунтованими доводи представника відповідача про те, що вказане рішення суду не має зобовязального характеру для органів Пенсійного фонду, з огляду на те, що державою гарантується обов'язковість судового рішення до виконання. Вказана гарантія полягає в тому, що судове рішення, що набрало законної сили, повинно виконуватись усіма суб'єктами, прав яких воно стосується; судове рішення, що набрало законної сили, є обов'язковим до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно; у урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Даючи правову оцінку правовому акту індивідуальної дії у формі рішення колегіального органу Гребінківського обєднаного Управління ПФУ України Полтавської області від 19.07.2017 №13 в контексті ч.3 ст.2 КАС України суд зазначає, що прийнято воно необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, оскільки при його прийнятті не була врахована та обставина, що постановою Київського районного суду м. Полтави від 31.01.2008 року до стажу роботи, що дає право судді на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання позивачу було зараховано стаж роботи стажистом на посаді помічника прокурора Оржицького району Полтавської області за період з 01 серпня 1990 року по 23 липня 1991 року.

Виходячи з положень ч.2 ст.71 КАС України саме на відповідача покладений обовязок доказати правомірність свого рішення від 19.07.2017 №13. Однак відповідачем не доведено законність та обґрунтованість прийнятого рішення.

З огляду на це суд вважає доведеним, що право позивача на перерахунок довічного грошового утримання з урахуванням його підтвердженого стажу роботи, що дає право судді на відставку та отримання щомісячного грошового утримання було порушено, і порушено саме відповідачем шляхом прийняття з порушенням закону правового акту індивідуальної дії у формі рішення колегіального органу.

За таких обставин вказане рішення Гребінківського обєднаного Управління ПФУ України Полтавської області від 19.07.2017 №13 є неправомірним, тому підлягає скасуванню.

Однак враховуючи, що позивач у своїх позовних вимогах не просить скасувати рішення від 19.07.2017 №13, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог згідно ч.2 ст.11 КАС України з огляду на наступне.

У п.29 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Гарнага проти України» зазначено, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (рішення від 06.09.2005 у справі «Гурепка проти України» п.59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (рішення у справі «Кудла проти Польщі» п.158).

Таким чином, суд, приймаючи постанову про задоволення позовних вимог, вирішує вимоги не лише у відповідності до принципів верховенства права та законності, а й обирає найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права.

Отже з огляду на викладене, суд вважає за необхідне з метою захисту порушеного права позивача визнати неправомірним та скасувати рішення рішення Гребінківського обєднаного Управління ПФУ України Полтавської області від 19.07.2017 №13, таким чином поновивши порушене право позивача.

З метою ефективного та повного захисту прав позивача, суд також вважає за можливе зобов'язати Гребінківське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок довічного щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 та виплачувати йому довічне щомісячне грошове утримання у розмірі 88 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 08.06.2016 року - встановленого під час судового розгляду строку, з настанням якого відбулося порушення права позивача, а не з 07.03.2017 як зазначено у позовних вимогах.

За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають задоволенню як такі, що ґрунтуються на законі, підтверджені встановленими обставинами та перевірені наданими доказами.

Вимоги позивача в частині стягнення понесених ним судових витрат у вигляді сплати судового збору з відповідача, який відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відноситься до переліку органів, які звільнені від його сплати, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.19, 129-1 Конституції України, ст. 2, 5-14, 70-72, 159-163, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Гребінківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про неправомірні дії Гребінківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області - задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати рішення колегіального органу Гребінківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 19.07.2017 №13.

Зобов'язати Гребінківське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 в стаж роботи судді, що дає право на одержання щомісячного грошового утримання роботу на посаді стажиста помічника прокурора Оржицького району з 01.08.1990 по 23.07.1991.

Зобов'язати Гребінківське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 загальний стаж роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді, 24 роки 1 місяць 8 днів.

Зобов'язати Гребінківське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок довічного щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 та виплачувати ОСОБА_1 довічне щомісячне грошове утримання у розмірі 88 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 08.06.2016 року.

У задоволенні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача на його користь судового збору - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. В. Нагорна