Справа № 623/775/17
Суддя: Гуренко М. О.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер справи 623/775/17
Номер провадження 2-а/623/77/2017
ПОСТАНОВА

іменем України

31 жовтня 2017 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Гуренко М.О.

з участю: секретаря - Телешевської В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Ліквідаційної комісії управління ДАІ ГУМВС України в Харківській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

В квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії.

Просив визнати дії відповідача неправомірними, зобов'язати відшкодувати завдані матеріальні та моральні збитки, стягнути матеріальну шкоду в розмірі 1898 гривень 00 копійок згідно відповідних квитанцій, моральну шкоду в сумі 30000 гривень 00 копійок та понесені ним судові витрати.

Ухвалою судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області 25 травня 2017 року залучено до участі в справі як другого відповідача -ОСОБА_2 сервісний центр № 6344 Регіонального сервісного центру в Харківській області МВС України, який знаходиться за адресою: 64305, м. Ізюм, вул. Гостинна (Правди), 2-А. (а.с.36).

Ухвалою судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області 21 серпня 2017 року замінено по справі № 623/775/17 другого відповідача ОСОБА_2 сервісний центр № 6344 Регіонального сервісного центру в Харківській області МВС Україниналежним другим відповідачем - Ліквідаційною комісією управління ОСОБА_3 України в Харківській області, який знаходиться за адресою: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, 5. (а.с.57).

Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи без їхньої участі, просили позов задовольнити.

Представники відповідачів проти позову заперечували, просили в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що відповідно автомобіль НОМЕР_1 належить громадянину ОСОБА_4, яким ОСОБА_1 користується та розпоряджається на підставі довіреності, зареєстрованої в реєстрі за № 7005, посвідченої приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області 13 жовтня 2007 року. (а.с.6).

Позивач зазначив, що 03 вересня 2016 року працівниками поліції було відібрано даний автомобіль та направлено за допомогою автоевакуатора на спеціальний автомайданчик ГУНП в Харківській області. В обґрунтування своїх дій працівники поліції послалися на наявність виконавчої постанови за № 44603044, отриманої від працівників Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Харківській області.

Позивач за допомогою Регіонального сервісного центру в Харківській області ОСОБА_2 сервісного центру № 6344 зясував, що автомобіль ВАЗ 21013, 1981 р.в., червоного кольору, куз. 19, держномер 74080ХК, свідоцтво про реєстрацію ХАС 571585, видане Ізюмським МРЕВ, зареєстрований 29.10.2002 за гр. ОСОБА_4, ІДН НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає: АДРЕСА_1, про що свідчить відповідна довідка № 31/20-4-73 від 14.09.2016 року. Одночасно з цим в наявності є також і довідка за № 31/20-4-74 від 14.09.2016 року, з якої стає відомо про існування гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 за яким не зареєстровано жодного транспортного засобу. (а.с.8,9).

Позивач сплатив згідно відповідних квитанцій: 720 гривень 00 копійок за доставляння на спецмайданчик за допомогою евакуатора та 1000 гривень 00 копійок та 168 гривень 00 копійок відповідно за зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику ГУНП в Харківській області, чим зазнав матеріальної шкоди в сумі на 1898 гривень 00 копійок. (а.с.7).

Постановою ВП № 44603044 від 15.09.2016 року Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Харківській області постанова про розшук майна боржника ВП № 44603044 видану 13.01.2015 відділом державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області згідно якої оголошено розшук автомобіля ВАЗ-21013, 1981 р.в., ДНЗ 74080ХК, належного боржнику ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - скасувана. Розшук автомобіля ВАЗ 21013, 1981 р.в., червоного кольору, куз. 19, державний номер 74080ХК, свідоцтво про реєстрацію ХАС 571585, видане Ізюмс-ьким МРНВ. зареєстрований 29.10.2002 за гр. ОСОБА_4, ІДН НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 припинено. Автомобіль ВАЗ 21013, 1981 р.в., червоного кольору, куз. 2101 138301 19, державний номер 74080ХК, свідоцтво про реєстрацію ХАС 571585, видане Ізюмським МРГВ. зареєстрований 29.10.2002 за гр. ОСОБА_4, ІДН НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 повернено власнику, ОСОБА_4, ІДН НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (його представнику за довіреністю). (а..11-13).

У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ (частина перша статті 40 Закону України № 606-XIV).

Згідно частини першої статті 5 Закону України № 606-XIV вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Процедуру тимчасового затримання, зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках та їх повернення визначає Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1102 (далі по тексту - Порядок).

Відповідно до абзацу другого пункту 2 Порядку у разі виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до статті 40 Закону України "Про виконавче провадження", уповноважена особа територіального, у тому числі міжрегіонального органу патрульної служби, негайно тимчасово затримує такий транспортний засіб та доставляє на спеціальний майданчик чи стоянку.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ.

Розшук боржника - фізичної особи, дитини, розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи внутрішніх справ, а розшук боржника - юридичної особи та іншого майна боржника організовує державний виконавець. Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання, перебування, місцезнаходженням боржника чи місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (місцезнаходженням) стягувача. Незвернення державного виконавця до суду у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, а також інші дії та бездіяльність державного виконавця, пов'язані з розшуком боржника або його майна, можуть бути оскаржені у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Так, судом встановлено, що затримання автотранспорта позивача відбулося у зв'язку з винесенням державним виконавцем постанови про розшук майна боржника, згідно якої оголошено розшук автомобіля ВАЗ-21013, 1981 р.в., ДНЗ 74080ХК, належного боржнику ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За змістом ст. 11 КАС України, суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень.

Відповідно до частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. Згідно п.3 статті 56 арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. А в нашому випадку арешт накладено на автомобіль вартість якого у декілька разів перевищує розмір стягнення, тому в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1898,00 грн. підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За приписами частини другої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю субєкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів субєктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Позивач вказує на те, що йому нанесена моральна шкода в розмірі 30000 грн.

Важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб є встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної шкоди. Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральною шкодою вважаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування (стаття 1173 ЦК України).

Відповідно до положень статті 11 Закону № 202/98-ВР шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Пленум Верховного Суду України у п.9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4» роз'яснив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходить з принципів розумності та справедливості, тому суд вважає що підлягає стягненню з відповідачів сума відшкодування моральної шкодив розмірі 3000 грн.

Таким чином, суд приходить адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Позивачем при подачі адміністративного позову сплачено судовий збір у сумі 1280 грн., тому відповідно ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, томусудові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст. 2, 3, 11, 71, 94, 158-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Ліквідаційної комісії управління ОСОБА_3 України в Харківській області на корись ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_3, матеріальну шкоду в розмірі 1898 грн. 00 коп.

Стягнути солідарно з Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Ліквідаційної комісії управління ОСОБА_3 України в Харківській області на корись ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_3,моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн.

Стягнути з Ізюмського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Ліквідаційної комісії управління ОСОБА_3 України в Харківській областіна користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_3, судовий збір по 640,00 грн. з кожного.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ізюмський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: М.О. Гуренко