Справа № 820/3976/17
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 р. № 820/3976/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді - Бадюкова Ю.В.

Суддів - Панченко О.В., Старосєльцевої О.В.

За участю секретаря судового засідання - Андрущенко Д.В.

Представників позивача- Пивоварова О.М.

Представника відповідача 2- Лисенка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРЕНЕРДЖІХОЛДІНГ ЛЛС» до Головного Управління ДФС у Харківській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення, зобов»язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРЕНЕРДЖІХОЛДІНГ ЛЛС», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: визнати протиправними та скасувати рішення Державної фіскальної служби України №11845/38879071, №11854/38879071, №11869/38879071, №11887/38879071, №11907/38879071, №11914/38879071, №9071, №11927/38879071 від 20.07.2017р. та №14051/38879071. №14028/38879071, №14070/38879071, №12840/38879071 від 21.07.2017р. про відмову в реєстрації податкових накладних №10 від 17.06.2017р., №11 від 17.06.2017р., №12 від 17.06.2017р., №13 від 17.06.2017р., №15 від 20.06.2017р.. №18 від 22.06.2017р., №20 від 25.06.2017р„ №22 від 27.06.2017р. ,№23 від 27.06.2017р.,№24 від 28.06.2017р„ №25 від 28.06.2017р„ №26 від 28.06.2017р. в Єдиному реєстрі податкових накладних та зобов'язати ДФС України зареєструвати податкові накладні №10 від 17.06.2017р., №11 від 17.06.2017р.. №12 від 17.06.2017р., №13 від 17.06.2017р., №15 від 20.06.2017р„ №18 від 22.06.2017р„ №20 від 25.06.2017р.. №22 від 27.06.2017р. , №23 від 27.06.2017р.,№24 від 28.06.2017р., №25 від 28.06.2017р., №26 від 28.06.2017р. в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивач вважає, що дії відповідача є протиправними, а рішення є неправомірними, необґрунтованими, безпідставними через відсутність доказів порушення підприємством податкового законодавства.

В судовому засіданні представники позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, з посиланням на обставини викладені в позовній заяві.

В судове засідання представник відповідача, Головного Управління ДФС у Харківській області, не прибув, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, але, надав до суду заперечення на позов, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача, Державної фіскальної служби України, проти позову заперечував, вказав, що дії ДФС обґрунтовані, а рішення повністю відповідають вимогам діючого законодавства, а тому є законними, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Колегія суддів, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що ТОВ «ІНТЕРЕНЕРДЖІХОЛДІНГ ЛЛС» зареєстровано як юридична особа Виконавчим комітетом Харківської міської ради 14.10.2013р.., включене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та перебуває на обліку Київської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області.

Профільним видом діяльності підприємства є виробництво олії та тваринних жирів на давальницьких умовах.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ "ІНТЕРЕНЕРДЖІХОЛДІНГ ЛЛС в рамках здійснення власної господарської діяльності складено наступні податкові накладні на поставку ТОВ «Оліяр-Захід» олії соняшникової нерафінованої:17.06.2017р. №10 на загальну суму 198 100,86 грн. (направлена до відповідача через АС "Єдине вікно подання електронної звітності" ДФС України для реєстрації в ЄРПН 06.07.2017р.), №11 на загальну суму 451 080,00 грн. (направлена до відповідача через АС "Єдине вікно подання електронної звітності" ДФС України для реєстрації в ЄРПН 06.07.2017р.), №12 на загальну суму 485 100,00 грн. (направлена до відповідача через АС "Єдине вікно подання електронної звітності" ДФС України для реєстрації в ЄРПН 10.07.2017р.), №13 на загальну суму 601 929,00 грн. (направлена до відповідача через АС "Єдине вікно подання електронної звітності" ДФС України для реєстрації в ЄРПН 20.06.20Пр. №15 на загальну суму 2793790,13 грн. (направлена до відповідача через АС "Єдине вікно подання електронної звітності" ДФС України для реєстрації в ЄРПН 10.07.2017р.), 22.06.2017р. №18 на загальну суму 2 130 000,00 грн. (направлена до відповідача через АС "Єдине вікно подання електронної звітності" ДФС України для реєстрації в ЄРПН 10.07.2017р.), 25.06.2017р. № 20 на загальну суму 115 789,87 грн. (направлена до відповідача через АС "Єдине вікно подання електронної звітності" ДФС України для реєстрації в ЄРПН 10.07.2017р.), 27.06.2017р. №22 на загальну суму 456 246,00 грн. (направлена до відповідача через АС "Єдине вікно подання електронної звітності" ДФС України для реєстрації в ЄРПН 10.07.2017р.), №23 на загальну суму 594 696,00 грн. (направлена до відповідача через АС "Єдине вікно подання електронної звітності" ДФС України для реєстрації в ЄРПН 20.07.2017р.),28.06.2017р. №24 на загальну суму 614 718,00 грн. (направлена до відповідача через АС "Єдине вікно подання електронної звітності" ДФС України для реєстрації в ЄРПН 20.07.2017р.), №25 на загальну суму 661 152,00 грн. (направлена до відповідача через АС "Єдине вікно подання електронної звітності" ДФС України для реєстрації в ЄРПН 20.07.2017р.), №28 на загальну суму 659 022,00 грн. (направлена до відповідача через АС "Єдине вікно подання електронної звітності" ДФС України для реєстрації в ЄРПН 20.07.2017р.).

За результатами обробки, реєстрація вищенаведених податкових накладних зупинена. Відповідно до квитанцій № 1 , яка додана до матеріалів справи, податкові накладні було прийнято, але їх реєстрація зупинена. Підставою для зупинення реєстрації стало виявлення невідповідності обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД 1512.

20.07.2017р. (по податкових накладних №12, №13, №15, №18, №23,№24, №25, №26,) позивачем до ДФС України було відправлено повідомлення з поясненнями та копіями документів для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, що підтверджується відповідними квитанціями №2 до "кожної податкової накладної (час надходження з 22:49 до 22:58).

Судом встановлено, що 20.07.2017р. відповідачем були прийняті рішення №11845/38879071, №11854/38879071, №11869/38879071, №11887/38879071, №11907/38879071, №11914/38879071, №11922/38879071, №11927/38879071 про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

24.07.2017р. (по податкових накладних №10 та №11, №20, №22,) позивачем до ДФС України було відправлено повідомлення з поясненнями та копіями документів для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, що підтверджується відповідними квитанціями №2 до кожної податкової накладної.

Не погодившись із вищевказаними рішеннями, Позивач 26.07.2017р. звернувся із відповідними скаргами ж Комісії ДФС України з питань розгляду скарг.

14.08.2017р. Позивач отримав рішення Комісії з питань розгляду скарг №979/38879071 від 09.08.2017р., №978/38879071, №1019/38879071, №971/38879071, №972/38879071, №1020/38879071, №980/38879071, №977/38879071, №975/38879071, №1021/38879071, №976/38879071, №1022/38879071, якими скарги ТОВ «ІНТЕРЕНЕРДЖІХОЛДІНГ ЛЛС» залишено без задоволення та рішення комісії без змін, що спонукало позивача звернутися з позовом до суду.

Як вже встановлено судом , діяльність підприємства полягає у виробництві олії та тваринних жирів на давальницьких умовах.

15.05.2017 року між СФГ «Агротранс» (Постачальник) та ТОВ «ІНТЕРЕНЕРДЖІХОЛДІНГ ЛЛС»(Покупець) укладено договір поставки №1505-ІСзгідно якого Постачальник зобов»язується поставити та передати у власність Покупцеві, Покупець зобов»язується прийняти та своєчасно здійснити оплату продукції - соняшник врожаю 2016 року.

Виконання вказаного договору підтверджується доданими до матеріалів справи документами, а саме:копією вказаного договору, специфікацією №1,реєстрами приходів,податковою накладною видатковою накладною №71 від 18.05.2017 року,№73 від 29.05.2017 року,товарно -транспортною накладною № 144 від 15.05.2017 року, ,товарно - транспортною накладною №145 від 15.05.2017 року,№146 від 16.05.2017 року,№147 від 16.05.2017 року,№151 від 22.05.2017 року,№162 від 26.05.2017 року,№163 від 27.05.2017 року,№164 від 27.05.2017 року,№165 від 27.05.2017 року,№166 від 27.05.2017 року,№167 від 27.05.2017 року,№168 від 27.05.2017 року,№169 від 27.05.2017 року,№171 від 27.05.2017 року,№172 від 30.05.2017 року,№173 від 30.05.2017 року,№174 від 30.05.2017 року,№175 від 30.05.2017 року, відомостями про вантаж до кожної товарно - транспортної накладної,банківськими роздруківками руху коштів,платіжними дорученнями №322 від 21.06.2017 року,№327 від 23.06.2017 року,№332 від 26.06.2017 року.

Після отримання вказаної продукції, а саме соняшника врожаю 2016 року, насіння соняшника на підставі договору №010916П від 01.09.2016 року , укладеного між ТОВ «ІНТЕРЕНЕРДЖІХОЛДІНГ ЛЛС»(Замовник) та ТОВ «АГРО КЕПІТАЛ ГРУП ЛТД» (Виконавець), було передано останньому для переробки на давальницьких умовах.

Виконання вказаного договору підтверджується доданими до матеріалів справи документами, а саме:копією вказаного договору,додатковою угодою від 01.04.2017 року №3,реєстром ТТН за 01.05.2017 -31.05.2017 р. від 31.05.2017 року,актом №31055 здачі-прийняття робіт(надання послуг),реєстром відгрузки готової продукції за травень 2017 року.

Також, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що 23.02.2017 року між підприємством - позивачем (Постачальник) та ТОВ «Оліяр-Захід» (Покупець) укладено договір поставки №2302-ІМ, згідно якого Постачальник зобов»язується передати у власність Покупця олію соняшникову нерафіновану не виморожену, наливом, а Покупець зобов»язується прийняти цей товар і сплатити його вартість на умовах цього договору.

Виконання вказаного договору підтверджується доданими до матеріалів справи документами, а саме:копією вказаного договору,специфікацією до договору №9 від 15.06.2017 року,№10 від 17.06.2017 року,№11,№12 від 30.06.2017 року,видатковою накладною №44 від 16.06.2017 року,№45 від 16.06.2017 року,№46 від 17.06.2017 року,№47 від 17.06.2017 року,№48 від 17.06.2017 року,№49 від 17.06.2017 року,№53 від 22.06.2017 року,№54 від 22.06.2017 року,№55 від 23.06.2017 року,№56 від 23.06.2017 року,№57 від 23.06.2017 року,№58 від 23.06.2017 року,№59 від 24.06.2017 року,№60 від 25.06.2017 року,№61 від 27.06.2017 року,№62 від 27.06.2017 року,№63 від 28.06.2017 року,№64 від 28.06.2017 року,№65 від 28.06.2017 року,товарно - транспортніми накладними,банківськими роздруківками руху коштів.

Тобто,з наведеного суд робить висновок, що господарська діяльність позивача полягає у тому, що позивач не придбає товари згідно з УКТ ЗЕД 1512, а самостійно виробляє їх із сировини - насіння соняшникового та реалізує вироблений з кодом УКТ ЗЕД 57% покупцям.

Отже, суд вважає за необхідним вказати ,що реальність здійснення господарських операцій та відповідність обсягів постачання обсягам придбання по підтверджується усіма необхідними документами.

Також суд зазначає, що Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

За приписами пункту 74.2 статті 74 ПК України, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 ПК України).

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» N 1246 від 29.12.2010, податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно пункту 12 Порядку N 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку N 1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Аналогічні приписи містить підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, згідно яких реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної / розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної / розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У відповідності до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній / розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Колегія суддів наголошує, що абзацем 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» N 190 від 29.03.2017р. встановлено, що комісія Державної фіскальної служби приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Абзацем 2 Постанови N 190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, у даному випадку, або "надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування", або «надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування».

Проте, в рішеннях не зазначено які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Отже, на думку колегії суддів, оскаржуване рішення не містять чіткого визначення підстав для прийняття Комісією рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.

При цьому колегія суддів зауважує, що оскільки до позивача було встановлено Критерії оцінки ступеня ризиків, Комісією не було враховано пояснення та документи позивача.

Суд також зазначає, що факт зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарських операцій, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна / розрахунок коригування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної .

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані рішення є необґрунтованими, оскільки платником податків надано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковими накладними, у реєстрації якихбуло відмовлено, а тому є такими, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник відповідача вказав на те, що позовна вимога про зобов'язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну, не підлягає задоволенню, оскільки питання реєстрації податкових накладних в реєстрі є дискреційною функцією фіскального органу.

Колегія суддів критично оцінює такі доводи відповідача та зазначає, що реалізація суб'єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб'єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження це комплекс прав і зобов'язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи N R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб'єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до абзацу 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 N 7, суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень відповідно до закону приймає рішення на власний розсуд.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Так, відповідно до частини першої статті 6 КАС України, кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з пунктом другим частини четвертої статті 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

За приписами пункту 2 частини 2 статті 62 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Аналізуючи дані положення кодексу, можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов'язувати суб'єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на приписи п.п.19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМ України № 1246 від 29.12.2010, (зі змінами), яким передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду). У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме Комісією ДФС.

У другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної, при цьому датою реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні або день набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, нормами ПК України та Порядку чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної та зазначення дати її реєстрації

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України N 475/97-ВР від 17.07.97; Конвенція набула чинності для України 11.09.97.

За приписами статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» N 3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі «ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: « 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

В даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 19.06.2017 року № 1 за датою її подання, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене колегія суддів зазначає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРЕНЕРДЖІХОЛДІНГ ЛЛС" до Головного управління ДФС у Харківській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати рішення Державної фіскальної служби України №11845/38879071, №11854/38879071, №11869/38879071, №11887/38879071, №11907/38879071, №11914/38879071, №11922/38879071, №11927/38879071 від 20.07.2017р. та №14051/38879071, №14028/38879071, №14070/38879071, №12840/38879071 від 21.07.2017р. про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України (04655, м. Київ, Львівська площа, 8, ) зареєструвати податкові накладні від 17.06.2017 р.: № 10, № 11, № 12 та №13; від 20.06.2017 р. №15; від 22.06.2017 р. № 18; від 25.06.2017 р. № 20; від 27.06.2017 р. № 22 та № 23; від 28.06.2017 р. № 24, № 25 та № 26 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРЕНЕРДЖІХОЛДІНГ ЛЛС" (61002, м. Харків, вул. Сумська, 72, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04655, м. Київ, Львівська площа, 8, ) сплачену суму судового збору в розмірі 1600, 00 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Бадюков Ю.В.

Судді Панченко О.В.

Старосєльцева О.В.