Справа № 205/2968/17
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"25" жовтня 2017 р. справа № 205/2968/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Ясенової Т.І.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції

на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2017 року у справі №205/2968/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в м.Дніпрі Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови, -

встановив:

16.05.2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 084230 від 13.04.2017 р., адміністративне провадження закрити.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2017 року позов задоволено, а саме скасовано постанову серії ЕАА № 084230 від 13.04.2017 року, прийняту відповідачем, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Постанова мотивована відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, заявник оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Заявник, зокрема, зазначив, що відповідачем встановлено адміністративне правопорушення відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, за що передбачена відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, зупинки, стоянки транспортних засобів.

За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, а також забезпечення дотримання вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001р. (далі - ПДР), до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 255 грн. шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №084230 від 13.04.2017 р. відповідно до вимог ст.283, 284 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. №1395.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції вказав на відсутність доказів вчинення правопорушення. Проте, судом першої інстанції не взято до уваги та не досліджено відеозапис на якому зафіксовано розгляд справи адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем.

Зазначений відеозапис містить фіксацію зупинки інспектором патрульної поліції позивача з метою з'ясування причини проїзду позивачем по дорозі з одностороннім рухом у зустрічному напрямку. На питання інспектора Духневич Л.Г. пояснила, що вона не помітила присутність знаку 4.2., а виїхала для того, щоб скоротити відстань до дому, тому що вона погано себе почуває та направляється додому. Представником патрульної поліції було запропоновано надання позивачеві первинної медичної допомоги, але вона відмовилась.

Вимоги щодо закриття провадження по справі задоволенню не підлягають, оскільки компетенція суду при розгляді адміністративної справи не поширюється на розгляд самої справи про адміністративні правопорушення по суті.

Постанова про адміністративне правопорушення по справі була винесена 13.04.2017 року та вручена особисто ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу в той же день. З позовною заявою позивач звернувся до суду 16.05.2017 р., в якій просив поновити термін оскарження в зв'язку з находженням її в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років за період з 03.01.2017 р. по 12.06.2018 р. На думку заявника, наведені позивачем доводи не можна розцінювати як поважну причину пропуску строку звернення до суду.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

Позивач надіслав апеляційному суду письмові заперечення, в яких просить суду залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представники сторін по справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що постановою серії ЕАА № 084230 від 13.04.2017 року, прийнятою інспектором роти № 6 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Дніпрі капралом поліції Занудою А.А., на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн.

Відповідно до зазначеної постанови, позивач 13.04.2017 року о 17:16 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив вимоги знаку 4.2 «Рух праворуч», здійснивши рух ліворуч та прямо, чим порушив п.33 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову, оскільки відповідачем, в порушення вимог ст.ст.69, 71, 72 КАС України, не було надано суду жодних доказів на підтвердження скоєння позивачем правопорушення.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Також відповідно до п.4 та п.5 розділу I «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх

справ України 07.11.2015р. №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п.2 розділу III «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015р. №1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно до п.1.3, п.1.5 ПДР учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Диспозиція частини 1 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно постанови серії ЕАА № 084230 від 13.04.2017 р., позивач порушив вимоги дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч».

Пунктом 8.1 ПДР передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні за інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що гуртується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, з наведених норм вбачається, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, за ч.1 ст.122 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається, зокрема, на те, що судом першої інстанції не взято до уваги та не досліджено відеозапис розгляду справи про адміністративне правопорушення, який, на думку відповідача, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Згідно ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частиною 2 ст.195 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надавав суду першої інстанції відеозапису розгляду справи про адміністративне правопорушення чи інших доказів та заперечень на позов позивача в обґрунтування правомірності своїх дій та рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Долучений позивачем до заперечень на апеляційну скаргу витяг з реєстру кур'єрської пошти суду першої інстанції свідчить про те, що відповідач отримав судову повістку та позов з додатками у справі №205/2968/17 21.06.2017 року, тобто завчасно до судового засідання у цій справі, яке відбулося 04.07.2017р., та мав достатній час для надання суду першої інстанції відеозапису, долученого відповідачем до апеляційної скарги.

Оскільки відповідач не навів обґрунтованих підстав ненадання зазначеного відеозапису до суду першої інстанції, тому відповідно до ч.2 ст.195 КАС України такий доказ не підлягає дослідженню судом апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог позивача, оскільки відповідач відповідно до ч.2 ст.71 КАС України не довів суду правомірності своїх дій та рішення.

Щодо доводів відповідача про пропущення позивачем строку звернення до суду колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.3 ст.99 КАС України).

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи (ч.2 ст.100 КАС України).

Відповідно до матеріалів справи, оскаржену постанову було складено на місці вчинення та вручено позивачу 13.04.2017 р. Позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом 16.05.2017 року та в позові також просив поновити строк звернення до суду у зв'язку з перебуванням у декретній відпустці по догляду за другою дитиною, що підтверджується наказом від 30.12.2016р. №335-вн.

Поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду за своїм змістом є оціночним та залежить від наведених позивачем доводів та наданих доказів, що свідчать про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом першої інстанції не було розглянуто клопотання позивача про поновлення строку звернення. Проте, на думку колегії суддів, наведені позивачем доводи та надані докази свідчать про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, тому відповідно до ч.2 ст.200 КАС України постанова суду від 04 липня 2017 року не може бути скасована з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2017 року у справі №205/2968/17 залишити без мін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: Т.І. Ясенова