Справа № 806/2273/17
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 року Житомир справа № 806/2273/17

категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Липи В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання неправомірними бездіяльність (дії), скасування повідомлення (рішення) від 04.08.2017 року,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання неправомірними бездіяльність (дії), скасування повідомлення (рішення) від 04.08.2017 року.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач порушуючи вимогу ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" повернув виконавчий лист та безпідставно посилається на ст.4 вищевказаного Закону.

Позивач про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Проти позову заперечує з мотивів, викладених в письмових запереченнях. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

В обґрунтування заперечень, зазначив, що дії державного виконавця вчинені у відповідності до вимог законодавства, повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання є законним, оскільки у виконавчому документі відсутній код юридичної особи.

Справа розглядається судом за наявними у ній доказами на підставі положень статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проаналізувавши матеріали справи, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 09 березня 2017 року позов ОСОБА_1 до Управління про запобігання корупції та проведення люстрації МВС України щодо визнання дій неправомірними, зобов'язання надати повну та достовірну інформацію на звернення від 25.12.2016 р. задоволено.

Позивачем до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ було подано до виконання виконавчий лист №806/339/17, який виданий 06.04.2017р. на виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 09.06.2017 по справі №806/339/17.

04.08.2017 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачеві без прийняття до виконання, яке мотивоване тим, що всупереч вимогам п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", у пред'явленому виконавчому документі не зазначено ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців та громадських формувань боржника та стягувача.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

В силу приписів ст. 1 даного Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Вимоги до виконавчого документа визначені в ст. 4 Закону № 1404-VIII. Зокрема, згідно ч.1 цієї статті у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Системний аналіз зазначеної правової норми дає підстави вважати, що ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - боржника та стягувача є обов'язковими реквізитами виконавчого документу.

З матеріалів справи вбачається, що вказаний виконавчий документ не містить ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - боржника та стягувача.

Тобто, вказаний виконавчий документ не відповідає вимогам ч.1 ст.4 Закону № 1404-VIII.

Пунктом 6 ч.4 ст.4 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Таким чином, суд вважає, що дії державного виконавця та винесене ним повідомлення узгоджуються з приписами п.6 ч.4 ст.4 Закону № 1404-VIII.

Окрім іншого, позивачу у повідомленні про повернення виконавчого документа роз'яснено, що згідно ч.4 ст.4 Закону № 1404-VIII у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами. Аналогічне регулювання визначено в ст.259 КАС України.

Тому, доводи ОСОБА_1 про те, що департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України проявляє бездіяльність, оскільки ведення Єдиного реєстру юридичних осіб знаходиться у володінні Міністерства юстиції України, суд вважає необґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом, а тому позовні вимоги до нього є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 159-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.А. Липа