Справа № 825/972/17
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/972/17 Головуючий у 1-й інстанції: Кашпур О.В. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

01 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави до ОСОБА_2 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом,

В С Т А Н О В И В :

Заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави (далі - позивач) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення з відповідача плати за проїзд автомобільними дорогами транспортними засобами та іншими самохідними машинами і механізмами, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні в сумі 3 173, 19 грн., що еквівалентно 113, 20 євро, відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку, 27.05.2016 року.

Чернігівський окружний адміністративний суд своєю постановою від 13 липня 2017 року позов задовольнив повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області 27 травня 2016 року на автодорозі М-0І (Київ-Чернігів-Н.Яриловичі) - 196 км здійснено габаритно-ваговий контроль: автомобіль (тягач) марки VOLVO модель FН-12, реєстраційний номер НОМЕР_1, з причіпом FRUEHAUF, модель Т34С, реєстраційний номер НОМЕР_2, які належать позивачу.

27 травня 2016 року за результатами проведеного габаритно-вагового контролю працівниками управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області складено акт № 0002308 та довідку до акта № 0002308 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, яким зафіксоване порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме надання послуг із перевезення вантажу (риба морожена, маршрут - п.п. Н. Яриловичі - м. Харків, 566 км.) із перевищенням осьових навантажень. Так, нормативно допустиме осьове навантаження становить 11; 11; 7,33; 7,33; 7,33 т, а фактичне - 6,65; 10,10; 8,00; 7,80; 7,30 т. При цьому перевезення здійснювалося без оформлення дозволу, що дає право на рух автомобільними дорогами України.

На підставі акту № 0002308 від 27.05.2016 року та довідки від 27.05.2016 управлінням Укртрансбезпеки у Чернігівській області проведений розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 27.05.2016, згідно з яким за перевищення нормативних параметрів позивачу нараховано до сплати 113,20 євро.

Оскільки позивачем в добровільному порядку зазначених коштів в строк не сплачено, заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся до суду для стягнення даної плати.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Положенням про Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області не передбачено механізм примусового стягнення територіальним підрозділом Укртрансбезпеки плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автодорогами загального користування у випадку несплати у добровільному порядку (п. п. 3.44, 3.47 Положення).

Тому до суду з позовом в інтересах держави звернувся заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30.06.1993 (далі - Закон № 3353-XII), Законом України «Про автомобільні дороги» № 2862-IV від 08.09.2005 (далі - Закон № 2862-IV), Законом України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III від 05.04.2001 (далі - Закон № 2344-III), Єдиними правилами ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994 (далі - Постанова № 198), Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 (далі - Правила № 30), Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - Правила № 1306), в редакціях, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону № 3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, за плату, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно вимог статті 33 Закону № 2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною четвертою ст. 48 Закону № 2344-III передбачено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом (окрім зазначених у ч. 2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до пункту 16 Постанови № 198 перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Згідно із пунктом 2 Правил № 30 транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 3 Правил № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил № 1306 визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до вимог пункту 4 Правил № 30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Дозвіл оформлюється підрозділами Державтоінспекції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв'язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Як убачається із матеріалів справи, під час здійснення управлінням Укртрансбезпеки в Чернігівській області габаритно-вагового контролю транспортного засобу відповідача було встановлено перевищення нормативно допустимого навантаження на вісь транспортного засобу, рух якого дозволяється без отримання спеціального дозволу.

Відповідно до вимог пункту 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками, виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Пунктом 30 Порядку № 879 встановлено, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Відповідно до пункту 31-1 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків у п'ятикратному розмірі.

Відповідно до абзацу другого пункту 27 Порядку № 879 плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Згідно із офіційним курсом, встановленим Національним банком України на день проведення розрахунку, а саме 27.05.2016, курс гривні до євро становив: 2803,1674 грн. за 100 євро. Таким чином, сума 113, 20 євро станом на 27.05.2016 року за офіційним курсом гривні до іноземної валюти складала 3173, 19 грн.

Відповідно до вимог пункту 31-1 Порядку № 879 перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів, з моменту визначення плати, внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Відповідно до п. 41 Порядку № 879 дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.

У своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що дані габаритно-вагового контролю необґрунтовані та не підтверджені, а дії посадових осіб управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області по складанню довідки, акту та розрахунку № 0002308 від 27 травня 2016 року щодо визначення суми плати за проїзд у розмірі 113, 20 євро та щодо зобов'язання позивача сплатити суму плати за проїзд протиправними, а помилкові дані про навантаження на ось могли стати результатом неточного вимірювання.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази оскарження позивачем дій управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області по складанню відповідного розрахунку, акту та довідки за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Отже, наведений розрахунок є чинним, відповідачем не оскаржений, а тому плата за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 113, 20 Євро (в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим НБУ на день складання розрахунку - 3 173, 19 грн.) підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України, оскільки в добровільному порядку вказані кошти відповідачем сплачені не були.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з позивача на користь Державного бюджету України плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у сумі 3 173, 19 грн., що еквівалентно 113, 20 Євро, з огляду на несплату відповідачем в добровільному порядку зазначених коштів в строк, встановлений законодавством.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Є.В. Чаку

Судді В.В. Файдюк

Є.І. Мєзєнцев