Справа № 712/11581/17
Суддя: Марцішевська О. М.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Постанова

Іменем України

Справа 712/11581/17

Провадження 2а/712/795/17

26 жовтня 2017 року

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі

головуючого-судді Марцішевської О.М.,

при секретарі Олефіренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області про визнання дій незаконними та зобовязання провести перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в м.Черкасах, посилаючись на те, що рішенням сесії Черкаської облради народних депутатів від 05.02.1993р. був обраний народним суддею Маньківського районного суду Черкаської області. З 15.05.2003р. по 13.12.2016р. працював на посаді судді Апеляційного суду Черкаської області. 14.12.2016р. ОСОБА_1 звернувся до УПФУ у м.Черкасах із заявою про призначення йому щомісячного довічного утримання судді у відставці без обмеження його граничного розміру. Рішенням УПФУ у м.Черкасах йому призначено щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86% від заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді замість 90 %, як це передбачено законом. Позивач вдруге звернувся з заявою до відповідача про приведення у відповідність призначеного йому щомісячного грошового утримання судді у відставці з 86% до 90%, однак листом від 13.09.2017р. йому відмовлено в перерахунку. 20.09.2017р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з грудня 2016р. Листом відповідача від 04.10.2017р. позивачу відмовлено у перерахунку з тих мотивів, що загальний відсоток розрахунку довічного грошового утримання становить 86%, роз"яснення та розрахунок проведено за документами пенсійної справи відповідно до чинного законодавства. Ввважає відмову відповідача помилковою та незаконною. Уточнившись з позовними вимогами, просить суд визнати дії УПФУ у м.Черкасах Черкаської області в частині неправильного визначення відсотків щомісячного грошового утримання судді у відставці (замість 90% визначено 86%) незаконними; зобов"язати відповідача визначити та здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % від заробітку працюючого судді без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 18 березня 2017року.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в наданій суду заяві просив розглянути справу в його відсутність, позов задоволити у повному обсязі.

Представник відповідача у наданому суду запереченні заперечувала протиправність відмови позивачу в здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді та просила відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини, приходить до наступного.

Відповідно до ст.2 КАС України завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень тому числі органів державної влади.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Встановлено, що ОСОБА_1 рішенням сесії Черкаської облради народних депутатів від 05.02.1993р. був обраний народним суддею Маньківського районного суду Черкаської області.

Постановою ВРУ від 15.05.2003р. №809-ІV ОСОБА_1 був обраний суддею апеляційного суду Черкаської області безстроково, а рішенням ВРЮ від 08.12.2016р. №3175/О/15-16 був звільнений з посади судді у відставку.

Наказом голови апеляційного суду Черкаської області №31 від 13.12.2016р. позивач був відрахований зі штату апеляційного суду у зв"язку з виходом у відставку.

Відповідно до довідки-розрахунку голови Апеляційного суду Черкаської області стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставц станом на 13.12.2106р. стаж роботи судді Суходольського М.І., який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 41 рік 2 місяці 7 днів, у тому числі стаж роботи безпосередньо на посаді судді з 05.02.1993 року по 13.12.2016 року становить 23 роки 10 місяців 7 днів.

14.12.2016р. ОСОБА_1 звернувся до УПФУ у м.Черкасах із заявою про призначення йому щомісячного довічного утримання судді у відставці без обмеження його граничного розміру.

Рішенням УПФУ у м.Черкасах йому призначено щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86% від заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді.

Позивач звернувся з заявою до відповідача про приведення у відповідність призначеного йому щомісячного грошового утримання судді у відставці з 86% до 90%, однак листом від 13.09.2017р. йому відмовлено.

20.09.2017р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з грудня 2016р. Листом відповідача від 04.10.2017р. позивачу відмовлено у перерахунку з тих мотивів, що загальний відсоток розрахунку довічного грошового утримання становить 86%, роз"яснення та розрахунок проведено за документами пенсійної справи відповідно до чинного законодавства, отже між сторонами виник новий публічно-правовий спір, з приводу вирішення якого позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частиною другою статті 19 КонституціїУкраїні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Відповідно до Конституції України та ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» гарантії самостійності та незалежності суддів забезпечуються особливим порядком фінансування, належним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів.

Конституційний Суд України у рішеннях рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 навів тлумачення щомісячного грошового утримання судді у відставці, що визначається як забезпечення всіх суддів, у тому числі суддів у відставці, яке є гарантією їх незалежності, як елемент статусу судді, що не є особистим привілеєм, а засобом незалежності суддів і надається для гарантування верховенства права.

Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів врегульовані ЗУ «Про судоустрій і статус суддів». Призначення та нарахування щомісячного довічного грошового утримання, призначеного судді у відставці, проводиться згідно вимог ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року із змінами та доповненнями, а до набрання ним чинності Законом «Про статус суддів». Зміни законодавства не можуть зменшувати обсяг прав на щомісячне довічне грошове утримання судді, оскільки у відповідності до ст.58 Конституції України не можуть бути застосовані, так як закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують відповідальність. Оскільки Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Стаж, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання, який був визначений судді згідно з чинними положеннями законодавства на момент призначення щомісячного грошового утримання не може зменшуватись, тому і перерахунок такого утримання має проводитись, виходячи з цього стажу.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 8 червня 2016 року №1-8/2016 №4-рп/2016 право на справедливий суд в Україні з часу проголошення її незалежності забезпечувалося шляхом розвитку принципу незалежності суддів у законах України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-XII, «Про судоустрій України» від 7 лютого 2002 року №3018-III та Законі №2453, в яких послідовно закріплювалися самостійність суддів, свобода неупередженого вирішення судових справ відповідно до внутрішнього переконання суддів та їх належне матеріальне забезпечення. Гарантії незалежності суддів встановлено у статтях 48, 52 розділу ІІІ, статті 117 розділу VІІ, розділах ІХ, Х Закону №2453 в редакції Закону №192, зі змісту яких вбачається, що однією з гарантій незалежності суддів є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, зокрема надання суддям за рахунок держави суддівської винагороди, а суддям у відставці щомісячного довічного грошового утримання або пенсії за вибором. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 17 березня 2015 року № 21-371а14, 19 квітня 2016 року № 21-813/16.

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невідємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у звязку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обовязків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обовязки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обовязкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у звязку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Відмовляючи з перерахунку довічного утримання позивачу в розмірі 90% заробітку працюючого судді на відповідній посаді, відповідач виходив з того, що стаж роботи позивача, який дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці складає 23 роки 10 місяців 7 днів, тобто менше 25 років.

Разом з тим, відповідно до п.34 Перехідних положень Закону «Про судоустрій та статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII у редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про перерахунок, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

До набрання чинності Законом «Про судоустрій та статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII правовідносини регулювались Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року, пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI передбачалось, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі Закон № 2862-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону № 2862-ХІІкожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обовязків за власним бажанням або у звязку з закінченням строку повноважень. Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо повязаних з керівництвом та контролем діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з пунктом 3.1 постанови Кабінету ОСОБА_2 України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до п.2.1 Положення про призначення і виплату щомісячного грошового утримання працюючим суддм , затвердженим рішенням ради суддів України № 60 від 29 травня 2009 року питання призначення щомісячного грошового утримання регулюється статтею 43 Закону України «Про статус суддів», постановою КМУ № 865 від 03 вересня 2005 року «Про оплату праці та шомісячне грошове утримання суддів» та цим Поженням. Аналогічні положенням містились у Положенні про порядок призначення та виплати щомісячного грошового утримання працюючим суддям та щомісячного грошового утримання суддям у відставці, затвердженого наказом ДСА України № 94 від 25.08.2005 року, який втратив чинність згідно з наказом № 81 від 24.07.2009р.

Відповідно до Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 384/2011 серед основних завдань і функцій Пенсійного Фонду України та його органів на місцях є призначення (перерахунок) пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати. Пенсійний фонд України для виконання покладених на нього завдань має право проводити перевірки документів, пов'язаних із призначенням пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, та отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема, письмові) з питань, що виникають під час таких перевірок.

Судом встановлено, що в період роботи 28.03.2011 року позивачу було призначене довічне утримання судді у звязку з наявністю стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання згідно з чинними на той час положеннями чинного законодавства.

Наказом голови Апеляційного суду Черкаської області № 17 від 28.03.2011 року позивачу було призначено щомісячне довічне утримання в звязку з наявністю стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання 20 років.

Після набрання чинності Законів «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010р., від 02 червня 2016 року в період роботи позивача на посад судді виплата щомісячного утримання не проводилась до звільнення у відставку 13.12.2016р.

Таким чином, на момент набрання чинності Закону «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016р. згідно з чинними положеннями законодавства до стажу позивача, який надавав право на щомісячне грошове утримання був зарахований період строкової військової служби 02 роки 24 дні, служба в органах внутрішніх справ та на посаді юрисконсульта в районній державній адміністрації, що підтверджено наказом голови апеляційного суду Черкаської області № 2 від 04.01.2011р.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства та встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що відмова відповідача у перерахунку позивачу щомісячного грошового утримання з урахуванням загального стажу, який дає позивачу право на відставку понад 25 років не може бути визнана правомірною, оскільки суперечить пункту п.34 Перехідних положень Закону «Про судоустрій та статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII , яким прямо передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про протиправність відмови позивача у здійсненні перерахунку щомісячного грошового утримання в розмірі 90% в звязку з відсутністю у позивача загального стажу, який дає права на шомісячне утримання 25 років, оскільки аналіз вищенаведених приписів законодавства у контексті ст. 22, ст. 58 Конституції України дає підстави для висновку, що ні Законом № № 1402-VIII, ні іншими нормативно-правовими актами не визначено порядку відміни уже встановленого стажу судді у межах законодавства, що діяло раніше, зокрема на момент призначення позивачу довічного грошового утримання в 2011 році.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог у межах передбаченого законом шестимісячного строку звернення до суду, що передує зверненню позивача з даним позовом 18.09.2016р.

Оскільки звернення позивача стосувалось не призначення, а перерахунку раніше призначеного 14.12.2016р. щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, при перерахунку розміру щомісячного грошового утримання позивачу підлягає застосованню норма, яка визначала право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження його граничного розміру, що діяла на момент його призначення позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.109, 11 1, 138 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 55, 58, 126 Конституції України, ст.ст.26, 37, 45 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст.6, 18, 99, 104-107, 160 КАСУ,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задоволити.

Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного Фонду України в м.Черкасах Черкаської області у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % від заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкасах Черкаської області визначити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкасах Черкаської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 18 березня 2017 року у розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до моменту здійснення перерахунку.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

Головуючий: