Справа № 804/3230/17
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2017 рокусправа № 804/3230/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Мельника В.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Дніпропетровського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпроважмаш» до Дніпропетровського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Дніпроважмаш» звернулось з вищевказаним позовом до в якому, просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 11.05.2017 року про застосування штрафу у розмірі 9584,38 грн. про несвоєчасну сплату сум узгоджених грошових зобовязань.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням Дніпропетровське управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила постанову суду скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вказує, що суд першої інстанції визначивши невірний розрахунок сум штрафних санкцій не зазначив вірну суму штрафу яка підлягає стягненню з підприємства за несвоєчасну сплату сум узгоджених грошових зобовязань.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник контролюючого органу підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, представник ПАТ «Дніпроважмаш» просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12.04.2017 року проведено камеральну перевірку з питання своєчасності сплати до бюджету узгодженого податкового зобовязання по рентній платі за спеціальне використання води за 4 квартал 2016 року Публічним акціонерним товариством «Дніпроважмаш» ().

За результатами перевірки складено Акт перевірки № 212/28-10-46-08-00168076 від 12.04.2017 року, яким встановлено порушення ПАТ «Дніпроважмаш» вимог п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати узгодженого податкового зобовязання по рентній платі за спеціальне використання води за 4 квартал 2016 року у сумі 47921,88 грн. Так, при граничному терміні сплати 17.02.2017 року фактична сплата здійснена 20.03.2017 року платіжним дорученням № 4246, тобто із затримкою сплати на 31 календарний день (а.с. 9-12).

Відповідно до вказаного акту перевірки та на підставі пункту 257.5 ст. 257, ст. 126 Податкового кодексу України контролюючим органом було винесено податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 11.05.2017 року на загальну суму 9584,38 грн., яким за затримку на 31 календарний день сплати грошового зобовязання у сумі 47921,88 грн. застосовано штраф у розмірі 20% від погашеної суми податкового боргу у сумі 9584,38 грн.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

За приписами пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов'язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобовязання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобовязання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у звязку з порушенням ним вимог податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Зі змісту п. 46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з ч. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає (п. 56.11 ст.56 ПК України).

Відповідно до п. 257.1 ст. 257 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу, а для рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за видобування нафти, конденсату, природного газу, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України, дорівнює календарному місяцю.

Платники рентної плати самостійно обчислюють суму податкових зобовязань з рентної плати (п. 257.2 ст. 257 ПК України).

Платник рентної плати до закінчення визначеного розділом II цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, визначений цією статтею, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкову декларацію, яка містить додатки (п. 257.3 ст. 257 ПК України).

Судом встановлено, що 09.02.2017 року позивачем до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС подано податкову декларацію по рентній платі за спеціальне використання води за 4 квартал 2016 року № , якою визначено грошове зобовязання у розмірі 47921,88 грн.

Відповідно до п. 257.5 ст. 257 ПК України, сума податкових зобовязань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.

Тобто, узгоджені суми грошових зобовязань по рентній платі за спеціальне використання води за 4 квартал 2016 року повинні були бути сплачені позивачем у термін до 19.02.2017 року.

Як вбачається з матеріалів перевірки та не заперечується сторонами, платіжним дорученням від 20.03.2017 року № 4246, позивачем сплачені узгоджені суми грошових зобовязань по рентній платі за спеціальне використання води за 4 квартал 2016 року у сумі 47921,88 грн. (а.с. 11).

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Застосовуючи штрафні санкції оскаржуваним податковим повідомленням рішенням, контролюючий орган посилався на те, що останнім днем сплати узгоджених грошових зобовязань по рентній платі за спеціальне використання води за 4 квартал 2016 року є 17.02.2017 року, тобто, затримка у сплаті складає 31 календарний день (сплата відбулась 20.03.2017 року), у звязку із чим, штрафні санкції складають 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

В той же час як вірно зазначив суд першої інстанції, платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК України).

Аналогічні положення містяться і в норми п. 257.5 ст. 257 ПК України, які є спеціальними щодо регулювання відносин, повязаних із оподаткування спеціального водокористування, а саме, сума податкових зобовязань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.

При цьому, пунктом 49.20 ст. 49 ПК України чітко визначено, що якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

При цьому законодавцем не визначено граничного строку сплати податків, якщо останній день такої сплати припадає на вихідний (святковий день).

Враховуючи викладене судом першої інстанції вірно зроблено висновок про те, що оскільки останній день подання ПАТ «Дніпроважмаш» податкової декларації по рентній платі за спеціальне використання води за 4 квартал 2016 року, передбаченої п. 257.5 ст. 257 ПК України, є 09.02.2017 року то відлік десятиденного строку сплати узгоджених грошових зобовязань розпочинається від цієї дати. Граничний строк сплати грошових зобовязань, у такому випадку, закінчується 20.02.2017 року, оскільки 19.02.2017 року (10 календарний день) припадає на вихідний день неділя.

Враховуючи те, що граничним терміном сплати узгоджених грошових зобовязань по рентній платі за спеціальне використання води за 4 квартал 2016 року є 20.02.2017 року - понеділок (перший операційний (банківський) день за вихідним днем), то і строк затримки сплати податкових зобовязань починається з наступного за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, тобто з 21.02.2017 року.

Таким чином, загальна кількість затримки у сплаті узгоджених грошових зобовязань складає 28 календарних днів (з 21.02.2017 по 20.03.2017), а не 31 календарний день, як зазначив відповідач в Акті перевірки № 212/28-10-46-08-00168076 від 12.04.2017 року.

За таких обставин, як вірно вказав суд першої інстанції у відповідача були відсутні підстави для застосування відносно позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу у відповідності до положень п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, а тому оскаржене податкове повідомлення - рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому колегією суддів зазначається, до повноважень суду не входить питання розрахунку та застосування штрафних санкцій до платника податку замість контролюючого органу в межах його дискреційних повноважень.

Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала складена 31 жовтня 2017 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова