Справа № 825/1180/17
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1180/17 Головуючий у 1-й інстанції: Бородавкіна С.М.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І,

при секретарі Скаленку Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства науково-виробниче об'єднання «Чернігівеліткартопля» на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.09.2017 у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства Науково-виробниче об'єднання «Чернігівеліткартопля» до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Слєдовського Михайла Станіславовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - відділ Держгеокадастру у Городянському районі Чернігівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Білорусь», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство науково-виробниче об'єднання «Чернігівеліткартопля» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Слєдовського Михайла Станіславовича від 26.12.2016 № 33187694 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, відповідно до договорів оренди, укладених між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ТОВ «Білорусь»;

- визнати протиправними та скасувати рішення приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Слєдовського Михайла Станіславовича від 23.09.2016 № 31528729 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2, відповідно до договору оренди, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Білорусь».

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.09.2017 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Приватне акціонерне товариство науково-виробниче об'єднання «Чернігівеліткартопля» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 27.12.1999 внесено відповідний запис. Основним видом діяльності підприємства є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (а.с. 23).

Судом першої інстанції встановлено, що 26.09.2007 між гр. ОСОБА_6 (орендодавець) та ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» (орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець передав в оренду земельну ділянку для сільськогосподарського використання площею 2,9575 га, у тому числі рілля - 2,9575 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться на території Івашківської сільської ради, строком на 10 років. Вказаний договір зареєстровано в Городнянському районному відділі регіональної філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.11.2007 за № 98 (а.с. 15-17).

Також, 05.05.2008 між гр. ОСОБА_7 (орендодавець) та ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» (орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець передав в оренду земельну ділянку для сільськогосподарського використання площею 2,9370 га, у тому числі рілля - 2,9370 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться на території Івашківської сільської ради, строком на 10 років. Вказаний договір зареєстровано в Городнянському районному відділі регіональної філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.05.2008 за № 04 (а.с. 19-21).

У квітні 2017 року позивачу стало відомо, що право власності на вказані земельні ділянки, відповідно до свідоцтв про права на спадщину, перейшло до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

В подальшому, зазначеними особами було укладено договори оренди спірних земельних ділянок з ТОВ «Білорусь», які зареєстровані приватним нотаріусом в Державному реєстрі прав, про що свідчить інформація, наявна у довідках з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, інформаційних довідках про земельні ділянки (а.с. 13-14, 18, 91, 95, 101-102).

Вважаючи дії приватного нотаріуса щодо проведення державної реєстрації прав оренди за договорами оренди, укладеним між ТОВ «Білорусь» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, протиправними, а рішення такими, що мають бути скасованими, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.09.2016 № 31528729 від 26.12.2016 № 33187694 прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що приватним нотаріусом, всупереч вимог чинного законодавства України, зареєстровано право оренди земельних ділянок за ТОВ «Білорусь» на ті ж самі земельні ділянки, що орендує позивач. Також, зазначив, що відповідач наявність/відсутність суперечностей між заявленими правами та вже зареєстрованими правами на земельні ділянки не перевірив, чим допустив прийняття передчасного рішення, що свідчить про протиправність дій приватного нотаріуса та наявність підстав для скасування винесених ним рішень.

Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими та не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом (ч. 9 ст. 93 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх змінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Згідно з частиною 4 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Статтею 29 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлені особливості державної реєстрації похідних речових прав на земельні ділянки, право власності на які виникло та оформлено в установленому порядку до 01.01.2013, зокрема, державна реєстрація похідного речового права на таку земельну ділянку, здійснюється одночасно з державною реєстрацією права власності на таку земельну ділянку (крім випадків, коли право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав) на підставі заяви про державну реєстрацію прав.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державними реєстраторами прав на нерухоме майно, в тому числі й на земельні ділянки є нотаріуси.

При цьому, колегія суддів враховує, що для нормативного регулювання нотаріальної діяльності Законом України від 04.07.2012 № 5037-IV Закон України «Про нотаріат» було доповнено статтею 46-1 та визначено, що нотаріус є спеціальним суб'єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і який має печатку такого реєстратора. Під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва нотаріус має доступ та користується Державним реєстром речових прав на нерухоме майно. Також, зміни були внесені і до окремих положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Отже, в спірних правовідносинах приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Слєдовський Михайло Станіславович діяв саме як державний реєстратор.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що саме державний реєстратор, як суб'єкт владних повноважень, під час державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію щодо відсутності суперечностей між заявленими правами та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, тобто наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, для запобігання випадкам одночасного існування подвійної державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 29.09.2015 у справі № 21-760а15 та від 15.11.2016 у справі № 21-3030а16.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що матеріали реєстраційної справи не містять жодних доказів щодо звернення державного реєстратора з запитом про наявність або відсутність зареєстрованих договорів оренди щодо спірної земельної ділянки до відділу Держгеокадастру у Городянському районі Чернігівської області, як до правонаступника відділу Держземагентства у Городянському районі Чернігівської області - органу, який здійснював таку реєстрацію до 01.01.2013.

Разом з тим, у матеріалах справи міститься лист Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 23.08.2017 № 28-25-0.2-12834/2-17, який наданий останнім на запит позивача, в якому зазначено, що в Державному земельному кадастрі міститься інформація про реєстрацію договору оренди землі, укладеного 26.09.2007 між гр. ОСОБА_6 (орендодавець) та ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» (орендар), стосовно земельної ділянки площею 2,9575 га, кадастровий номер НОМЕР_1, термін дії договору - 10 років, та договору оренди землі, укладеного 05.05.2008 між гр. ОСОБА_7 (орендодавець) та ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» (орендар), стосовно земельної ділянки площею 2,9370 га, кадастровий номер НОМЕР_2, термін дії договору - 10 років (а.с.106-107).

При цьому, колегія суддів зазначає, що реєстрація договору оренди землі з новим орендарем можлива лише після реєстрації угоди про розірвання договору оренди землі з попереднім орендарем або закінченням строку його дії.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів щодо розірвання договору оренди землі від 26.09.2007, укладеного між гр. ОСОБА_6 (орендодавець) та ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» (орендар), та договору оренди землі від 05.05.2008, укладеного між гр. ОСОБА_7 (орендодавець) та ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» (орендар), або визнання недійсною державну реєстрацію договорів оренди.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що державний реєстратор при проведенні державної реєстрації іншого речового права, а саме: права оренди земельної ділянки за договорами оренди землі, укладених між ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ТОВ «Білорусь», не виконав свого обов'язку щодо встановлення суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та не перевірив належним чином, чи право оренди на спірні земельні ділянки зареєстровано чи ні станом на 26.12.2016, внаслідок чого ним здійснено повторну реєстрацію договорів оренди одних і тих же земельних ділянок, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одні і ті же земельні ділянки були передані в оренду різним орендарям.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових прав та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

В свою чергу, частиною 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені підстави, за яких у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено.

Отже, з огляду на той факт, що заявлене право оренди на спірну земельну ділянку вже зареєстровано у Державному реєстрі прав за іншою особою, державний реєстратор був зобов'язаний, з підстав, передбачених частиною 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відмовити у державній реєстрації зазначеного права.

За таких обставин та з урахуванням того факту, що відповідачем проведено реєстрацію договорів оренди землі, укладених між ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ТОВ «Білорусь» без дотримання вимог норм законодавства, а саме не здійснено жодних дій щодо встановлення факту наявності або відсутності вже зареєстрованих прав оренди спірних земельних ділянок, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішень приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Слєдовського Михайла Станіславовича від 26.12.2016 № 33187694 та від 23.09.2016 № 31528729.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відсутність відомостей про державну реєстрацію таких договорів у Поземельній книзі не свідчить про незавершеність чи відсутність державної реєстрації як такої, оскільки факт державної реєстрації договору оренди землі засвідчується гербовою печаткою, підписом уповноваженої особи. Датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації.

Крім того, обов'язок щодо внесення відомостей у Поземельну книгу покладався на реєстратора державного реєстру земель, який і повинен нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов'язків.

Також, колегія суддів при вирішенні даного спору застосовує закріплений у судовій практиці Європейського Суду з прав людини принцип «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п.74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincovd and Pine v. the Czech Republic), п.58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), заява № 32457/05, п.40, від 13.12.2007 та у справі «Трго проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п.67, від 11.06.2009).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт надав до суду докази, що спростовують правомірність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив її скасувати та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. З платіжних доручень від 21.07.2017 № 3004, 3013, 3014 та від 20.09.2017 № 971 вбачається, що приватним акціонерним товариством науково-виробничим об'єднанням «Чернігівеліткартопля» сплачено судовий збір: за подачу адміністративного позову в сумі 4 800, 00 грн.; за подачу апеляційної скарги в розмірі 3 520, 00 грн., які слід стягнути з приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Слєдовського Михайла Станіславовича за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватного акціонерного товариства науково-виробниче об'єднання «Чернігівеліткартопля».

Керуючись ст.ст. 41, 160, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства науково-виробниче об'єднання «Чернігівеліткартопля» задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.09.2017 - скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні приватного акціонерного товариства Науково-виробниче об'єднання «Чернігівеліткартопля» до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Слєдовського Михайла Станіславовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - відділ Держгеокадастру у Городянському районі Чернігівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Білорусь», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Слєдовського Михайла Станіславовича від 26.12.2016 № 33187694 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, відповідно до договорів оренди, укладених між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ТОВ «Білорусь».

Визнати протиправними та скасувати рішення приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Слєдовського Михайла Станіславовича від 23.09.2016 № 31528729 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2, відповідно до договору оренди, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Білорусь».

Стягнути з приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Слєдовського Михайла Станіславовича за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватного акціонерного товариства науково-виробниче об'єднання «Чернігівеліткартопля» судовий збір в сумі 8 320, 00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 30.10.2017.