Справа № 817/425/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковька Л.А.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"30" жовтня 2017 р. Справа № 817/425/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

Франовської К.С.,

за участю секретаря судового засідання Лібеги С.О.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "28" липня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про зобов'язання вчинення певних дій ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про зобов'язання відповідача повернути автомобілі марки Mercedes Benz S 400 Hybrid 2009 р.в. та BMW X5 2008 р.в.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно не вчинено дії щодо повернення конфіскованих автомобілів марки Mercedes Benz S 400 Hybrid 2009 р.в. та BMW X5 2008 р.в. у межах виконавчого провадження з примусового виконання постанови Любомльського районного суду Волинської області від 13.03.2012 №0310/927/2012. На думку позивача, вказана постанова суду не підлягає виконанню у зв'язку із пропуском строку пред'явлення до виконання, а тому відповідач безпідставно не поверає вказані автомобілі з огляду на те, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2015 постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови Любомльського районного суду Волинської області від 13.03.2012 №0310/927/2012 скасовано, а постановою державного виконавця від 07.07.2016 відмовлено у відкритті виконавчого провадження. За таких обставин позивач вважає, що відповідач повинен повернути йому конфісковані автомобілі, що слугувало підставою для звернення до суду за захистом порушеного права шляхом зобов'язання відповідача вчинити відповідні дії щодо повернення майна власнику.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 28 липня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Суд першої інстанції зобов'язав Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області повернути ОСОБА_3 автомобілі «BMW Х5», 2008 р.в. білого кольору, кузов НОМЕР_1 та «Mercedes-Benz» S400 HYBRID, кузов НОМЕР_2, 2009 р.в. чорного кольору.

З постановою суду першої інстанції відповідач не погодився, в апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноту з"ясування обставин справи, що мають значення для її вирішення. Зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, зокрема, суд не врахував, що в силу положень ст.346 Цивільного кодексу України право власності позивача на вказані автомобілі припинено в зв"язку з їх конфіскацією, а постанова Любомльського районного суду Волинської області від 13.03.2012, винесена у справі №0310/927/2012 є чинною, тому, на думку апелянта, відсутні правові підстави для повернення конфіскованих транспортних засобів позивачу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Зі змісту постанови Любомльського районного суду Волинської області від 13.03.2012 у справі №0310/927/2012 слідує, що ОСОБА_3 у квітні 2011 року придбав на території ФРН автомобіль марки «BMW Х5», кузов НОМЕР_1, 2008 р.в. білого кольору; а у листопаді 2011 року придбав на території ФРН автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «S400 HYBRID», кузов НОМЕР_2 чорного кольору.

Вказаною постановою Любомльського районного суду Волинської області від 13.03.2012 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 352 МК України (в редакції від 11 липня 2002 року) та накладено адміністративне стягнення у виді конфіскації автомобілів «Mercedes-Benz» моделі «S400 HYBRID», кузов НОМЕР_3 2009 року випуску вартістю 47726 євро, що згідно курсу валют Національного банку України станом на 13 березня 2012 року становить 500017 (п'ятсот тисяч сімнадцять) гривень 33 копійки; «BMW Х5», кузов НОМЕР_1 2008 року випуску, вартістю 508928 (п'ятсот вісім тисяч дев'ятсот двадцять вісім) гривень, який знаходиться на зберіганні в УСБУ у Волинській області; «Mercedes-Benz» моделі «S400 HYBRID», кузов НОМЕР_2, 2009 року випуску вартістю 520325 (п'ятсот двадцять тисяч триста двадцять п'ять) гривень, який знаходиться на зберіганні в УСБУ у Волинській області.

Постанова суду у справі №0310/927/2012 переглядалась в порядку апеляційного оскарження і набрала законної сили 26.04.2012.

27.08.2012 постановою державного виконавця другого відділу Державної виконавчої служби Луцького МУЮ від 27.08.2012 відкрито виконавче провадження ВП №33999525 за постановою Любомльського районного суду Волинської області №0310/927/2012 від 13.03.2012 про конфіскацію автомобілів у справі ОСОБА_3, які знаходяться на зберіганні в УСБУ у Волинській області.

Постановою державного виконавця другого відділу Державної виконавчої служби Луцького МУЮ від 31.08.2012 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_3 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржникові.

Актом від 31.08.2012 описано і накладено арешт на автомобіль «BMW Х5», кузов НОМЕР_1, 2008 р.в. білого кольору та автомобіль «Mercedes-Benz» моделі «S400 HYBRID», кузов НОМЕР_2 чорного кольору.

Постановою державного виконавця другого відділу Державної виконавчої служби Луцького МУЮ від 03.10.2012 з метою безоплатного та належного зберігання автомобіль марки «BMW Х5», 2008 р.в. білого кольору, кузов НОМЕР_1 та автомобіль «Mercedes-Benz» S400 HYBRID, кузов НОМЕР_2, 2009 р.в. чорного кольору передано на відповідальне зберігання представнику торгуючої організації ПП «СП «Юстиція» ОСОБА_4, про що складено акт державного виконавця від 03.10.2012.

Постановою від 08.01.2014 матеріали виконавчого провадження в ЄДРВП №33999525 від 27.08.2012 з виконання постанови Любомльського районного суду Волинської області від 13.03.2012 у справі №0310/927/2012 передано до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області, а постановою від 13.02.2014 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області виконавче провадження №33999525 прийнято до виконання.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області від 13.02.2014 накладено арешт на все рухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_3 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржникові, в межах суми боргу.

Водночас, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2015 визнано протиправною та скасовано постанову другого відділу Державної виконавчої служби Луцького МУЮ про відкриття виконавчого провадження від 27.08.2012 ВП №33999525.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.06.2016 К/800/37407/15 касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області відхилено. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2015 залишено без змін.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 07.07.2016 відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання постанови Любомльського районного суду Волинської області від 13.03.2012 у справі №0310/927/2012 у зв'язку із пропуском строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

13.06.2017 позивач звернувся до відповідача із запитом про надання інформації щодо місця знаходження вилучених автомобілів: «BMW Х5», 2008 р.в. білого кольору, кузов НОМЕР_1 та «Mercedes-Benz» S400 HYBRID, кузов НОМЕР_2, 2009 р.в. чорного кольору.

Листом від 03.07.2017 №5917/08-22/04 Головне територіальне управління юстиції у Волинській області повідомило позивача, що враховуючи рішення суду на підставі п.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 07.07.2017 винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження. Крім того повідомлено, що конфісковані транспортні засоби були передані на зберігання представнику торгівельної організації ПП «СП Юстиція», державну реєстрації якої припинено 04.07.2014.

За таких обставин, позивач вважає, що відповідач безпідставно не повертає йому конфісковані автомобілі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в силу приписів Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) державний виконавець може вчиняти дії щодо примусового виконання рішення суду (звернення стягнення на конфісковане майно боржника) виключно у межах відповідного виконавчого провадження з примусового виконання відповідного рішення у встановленому порядку. За відсутності відкритого виконавчого провадження застосування заходів, спрямованих на виконання судового рішення у межах процедури виконавчого провадження є неможливим. А подальша реалізація режиму конфіскованого майна позивача поза межами виконавчого провадження суперечить положенням закону в частині визначення виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні статті 6 Конвенції стосовно "суду, встановленого законом".

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Колегія суддів вважає, що відкривши провадження у справі та розглянувши спір в порядку адміністративного судочинства, суд першої інстанції належним чином не визначив характер спору, суб'єктний склад правовідносин, предмет та підстави заявлених вимог, унаслідок чого дійшов помилкового висновку щодо належності спору до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною першою статті 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

В силу приписів частин четвертої та п'ятої статті 82 Закону «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що позивач оскаржує дії та бездіяльність державних виконавців, що вчинені поза межами виконавчого провадження, оскільки постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Волинській області від 07.07.2016 відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання постанови Любомльського районного суду Волинської області від 13.03.2012 у справі №0310/927/2012 у зв'язку із пропуском строку пред'явлення виконавчого документа до виконання. Крім того 31.08.2012 описано і накладено арешт на спірні автомобілі, який не скасовано.

Колегія суддів зазначає, суд першої інстанції розглядаючи спір в порядку адміністративного судочинства, залишив поза увагою ту обставину, що позивач не є і не був учасником виконавчого провадження, оскільки конфіскація спірних автомобілів застосована до позивача судом в силу санкції ст.352 МК України (в редакції на момент винесення постанови в справі про адмінправопорушення).

Разом з тим, суд першої інстанції також не врахував, що позивач заявляє вимогу про повернення конфіскованих автомобілів за наявності ніким не скасованої постанови Любомльського районного суду Волинської області від 13.03.2012 у справі №0310/927/2012 про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді конфіскації. При цьому позивач посилається на норми Конституції України та Цивільного кодексу України, що регулюють питання власності.

Таким чином, предметом позову в цій справі є витребування майна з незаконного, на думку позивача, володіння відповідача. А відтак, має місце спір про право цивільне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

За приписами статей 383, 384 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Крім того, відповідно до вимог статті 82 Закону скарга у виконавчому провадженні по виконанню судових рішень на дії (бездіяльність) державного виконавця або начальника органу державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ.

З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами законодавства при розгляді позовів про зняття арешту з майна пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 03.06.2016 №5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" надав судам роз'яснення:

"У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства".

Відповідно до роз'яснень п. 2 вказаної постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов"язані з безпідставним, на думку позивача, неповерненням відповідачем рухомого майна позивачеві, колегія суддів дійшла висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з відносин, що регулюють право власності і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

Відтак, висновки суду першої інстанції про підвідомчість справи адміністративному суду є помилковими.

Таким чином, вказана вимога позивача не віднесена до компетенції адміністративного суду у зв'язку із чим провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. пп. 1 ч.1 ст. 157, ст. ст. 195, 196, п. 4 ст. 198, 203, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області задовольнити частково, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "28" липня 2017 р. скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про зобов'язання вчинення певних дій закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська

Повний текст cудового рішення виготовлено "30" жовтня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33000

3- відповідачу/відповідачам: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області вул.Володимирська,1,м.Луцьк,Волинська область,43001

4-представник позивача ОСОБА_5 АДРЕСА_2, 33001 - - ,