Справа № 524/6708/17
Суддя: Нестеренко С. Г.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/6708/17
Провадження 2-а/524/630/17
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

02.11.2017 року Суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1, розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року до суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до Центру по нарахуванню та виплаті пенсій та соціальних виплат у Полтавській області, в якому просив: - визнати неправомірними дії цього Центру, щодо нарахування та виплаті йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2017 рік у меншому розмірі ніж передбачено ст. 12 ЗУ « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу»; - зобов'язати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 недоплачену частину щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2017 рік у розмірі 5035,00 грн.

Посилався на те, що йому, як учаснику бойових дій, було нараховано та виплачено у 2017 році допомогу до 5 травня у розмір 1200 грн., вважає дії відповідача, щодо застосування постанови КМУ від 5 квітня 2017 року №223, стосовно визначення розміру щорічної одноразової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня у розмірі 1200 грн. протиправними. ( а.с. а.с. 1-2 ).

Ухвалою судді від 22 вересня 2017 року було відкрито скорочене провадження у справі та залучено до участі у справі позивачем - ОСОБА_2, відповідачами Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області ( а.с. 23 ).

Відповідач в особі його представника отримав 23 жовтня 2017 року документи згідно ст. 183-2 КАС України, що підтверджується розпискою, та в строк запропонований судом надав письмове заперечення на позов.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_2 є учасником бойових дій і перебуває на персоніфікованому обліку в Управлінні соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області.

Обчислення та виплати соціальних видів допомоги особам, які перебувають на персоніфікованому обліку в органах соціального захисту, зокрема у територіальних управліннях соціального захисту, в Полтавській області централізовано здійснює Центр по нарахуванню та виплаті пенсій та соціальних виплат у Полтавській області, котрий безпосередньо підконтрольний та підзвітний Головному управлінню соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації.

У червні 2017 року позивач ОСОБА_2 отримав щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2017 рік у розмірі 1200 гривень.

Розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2017 рік позивачу був обчислений та виплачений Центром по нарахуванню та виплаті пенсій та соціальних виплат у Полтавській області у розмірах, встановлених та визначених законодавством України станом на день їх призначення та виплати.

Так, приписами ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам війни передбачено проведення виплати разової грошової допомоги у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Згідно з ч.2 ст. 4 Бюджетного кодексу України Бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України.

Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.

Законом України від 28 грудня 2014 р. № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності 01 січня 2015 р., розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, із набуттям чинності Закону України від 28 грудня 2014 р. № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня встановленого ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Як зазначено у рішенні Конституційного суду України від 03 жовтня 1997 року у справі №18/183-97, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше та лишається діючою на момент протікання правовідносин.

Враховуючи, що Закон України від 28 грудня 2014 р. № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» прийнятий пізніше Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», то у даному випадку, підлягають застосуванню норми Закону України від 28 грудня 2014 р. № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин».

Кабінетом Міністрів України на виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України прийнято постанову від 05 квітня 2017 р. № 223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і «Про жертви нацистських переслідувань».

Підпунктом 1 пункту 1 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України установлено, що у 2017 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у таких розмірах:

інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років) в'язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин:

- I групи - 3500 гривень;

- II групи - 3100 гривень;

- III групи - 2700 гривень;

учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1200 гривень;

особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, - 3500 гривень;

членам сімей загиблих і дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни та жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, - 600 гривень;

учасникам війни та колишнім в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, особам, які були насильно вивезені на примусові роботи, дітям партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога - 500 гривень;

З матеріалів справи встановлено, що грошову допомогу, розмір якої визначено постановою Кабінету Міністрів України № 223 від 05 квітня 2017 р. позивачу виплачено у червні 2017 р.

Згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Конституційний Суд України в рішенні від 25 січня 2012р. № 3-рп/2012 зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України виходить із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Невід'ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов'язок виконання соціальної політики держави. Одним із таких органів є Кабінет Міністрів України, який згідно з п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

Отже, суд вважає, що розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2017 рік позивачу було обчислено та виплачено у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України.

Позивач не подав до суду належні і допустимі докази на підтвердження позову, спростування встановлених судом обставин та доводів відповідачів щодо правомірності дій по обчисленню і виплаті позивачеві розмірів допомоги.

Відповідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та безпідставним, та таким, що не підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 19, 22, 55 Конституції України, ст. ст.4, 51, п. 26 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного Кодексу України, ст. 2, 13, 17 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту », ст.ст. 17, 18, 19, 69, 70, 71, 99, 158-163, 167 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

Постанова може бути оскаржена до Харківського Апеляційного Адміністративного Суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука упродовж десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя: