Справа № 515/1610/17
Суддя: Семенюк Л. А.
Дата ухвалення: 2017-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 515/1610/17
Провадження № 2-а/515/2298/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

про повернення адміністративної позовної заяви

27 жовтня 2017 року Суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Семенюк Л.А., розглянувши адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора ГРПП ОСОБА_2 в Одеській області ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №362916 від 05.10.2017 року,

В С Т А Н О В И В:

17.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до інспектора ГРПП ОСОБА_2 в Одеській області ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №362916 від 05.10.2017 року.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 18.10.2017 року зазначену адміністративну позовну заяву залишено без руху у звязку з несплатою позивачем судового збору за подання до суду адміністративного позову фізичною особою не майнового характеру відповідно до вимог п.1.3 ч.2 ст.4 Закону України (далі ЗУ) «Про судовий збір» та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ним копії ухвали.

Вказану ухвалу отримано позивачем 18.10.2017 року (а.с.8). Протягом встановленого строку недоліки адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 не усунуло, ухвалу не оскаржено, клопотання про продовження строку, встановленого судом для усунення недоліків, позивачем не подано.

Разом з тим, 15.10.2017 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків адміністративної позовної заяви, в якій останній, не погоджуючись з ухвалою суду, доводить, що він, оскаржуючи постанову у справі про адміністративне правопорушення, відноситься до категорії осіб, які відповідно до положень ст. 288 КУпАП звільняються від сплати державного мита. Посилаючись на вимоги ст.87 КАС України, погоджується з тим, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом та висловив свою згоду з тим, що відповідно до Закону України «Про судовий збір», який набрав чинності 01.11.2011 року, особи, які оскаржують постанову про адміністративне правопорушення, не віднесені до кола субєктів, які звільняються від сплати судового збору за подання адміністративного позову, а позови з таким предметом не належить до обєктів, за подання яких судовий збір не справляється. Між тим, за переконанням позивача, норми ч.4 ст.288 КУпАП є спеціальними нормами, порівняно з нормами Закону України «Про судовий збір», а припис ч.4 ст.288 КУпАП не вступає в колізію з положенням ст.5 Закону України №3674-VI, якою визначено пільги щодо сплати судового збору, оскільки коло вимог і осіб, які мають такі пільги за цим Законом, не є вичерпним. Отже, посилаючись на те, що на його думку, за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується, просив відкрити провадження у адміністративній справі.

Дослідивши адміністративну позовну заяву, матеріали додані до неї, вивчивши заяву позивача про усунення недоліків адміністративної позовної заяви, суд не вбачає можливим відкрити провадження у справі. Разом з тим, наявні підстави для повернення позову ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Частиною 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.2 ст.107 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно ч.1 ст.108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Відповідно до ч.3 ст.106 КАС України до позовної заяви додається, зокрема, документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

В ухвалі від 18.10.2017 року суд не погодився із посиланнями позивача про звільнення його від сплати судового збору з посиланням на вимоги ст.288 КУпАП та залишив позовну заяву без руху, розяснивши необхідність сплати судового збору, відповідно до вимог п.1.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір». Однак, станом на 27.10.2017 року вказані недоліки адміністративної позовної заяви не усунуто та судовий збір за подання адміністративного позову до суду не сплачено.

Статтею 288 КУпАП України встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, а не в порядку, передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, передбачаючи право на оскарження постанови до суду, Кодекс України про адміністративні правопорушення не визначає самого порядку такого оскарження, а відсилає до Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.5 ст. 288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Разом з тим, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає сплату заявником судового збору, а не державного мита.

Дана норма узгоджується з положеннями Закону України «Про судовий збір», який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Так, частиною 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» та ст. 5 визначено вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору та чітко визначено випадки, в яких судовий збір не справляється.

Оскарження постанови про адміністративне правопорушення не належить до таких випадків, натомість з матеріалів справи вбачається, що позивачем дана вимога ЗУ «Про судовий збір» виконана не була.

Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його оплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір», який регулює питання розміру судового збору, порядок його оплати, повернення і звільнення від сплати.

Суд вважає, що Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правові засади справляння судового збору, встановлює платників, обєкти та розміри ставок, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Судова палата у цивільних, адміністративних та господарських справах Верховного Суду України у постанові від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16 також зазначала, що Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» є спеціальним законом.

Зі змісту постанови ВСУ від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16 вбачається, що за загальними правилами цивільного судочинства (статті 79, 119, 297, 328, 358 ЦПК України) судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

При цьому судовий збір, як складова судових витрат, виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції. Процесуальним обовязком, визначеним нормами процесуального права, є обовязок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

Крім того, Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», який набрав чинності з 1 вересня 2015 року, були внесені відповідні зміни до Закону України «Про судовий збір», якими суттєво змінено ставки судового збору (ст.4 ЗУ «Про судовий збір») та одночасно значно скорочено перелік субєктів, які звільняються від сплати судового збору (ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»).

Відтак, ОСОБА_1, як особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, не відноситься до категорії осіб, звільнених від сплати судового збору, визначених ч.5 ЗУ «Про судовий збір», у встановлений судом строк позивач не усунув недоліки адміністративного позову, не сплатив судовий збір та не надав суду доказів на підтвердження звільнення його від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС) України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (ч.6 ст.108 КАС).

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що в порушення зазначеної норми, позивачем до адміністративного позову не долучено документ, що підтверджує сплату судового збору, недоліки, вказані судом в ухвалі про залишення адміністративної позовної заяви без руху від 18.10.2017 року, позивачем не усунуто, не надано доказів, які б давали підстави звільнити позивача від сплати судового збору, суд дійшов висновку про відсутність підстав відкриття провадження у справі та вважає, що зазначений адміністративний позов підлягає поверненню позивачу.

Разом з тим, ч.6 ст. 108 КАС України встановлено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст.106,108 КАС України, суддя -

У Х В А Л И В :

Адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора ГРПП ОСОБА_2 в Одеській області ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №362916 від 05.10.2017 року повернути позивачу

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Апеляційна скарга на ухвалу подається в Одеський апеляційний адміністративний суд через Татарбунарський районний суд Одеської області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Семенюк