Справа № 2-а-416/10
Суддя: Вуїв О. В.
Дата ухвалення: 2010-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-416/10
ПОСТАНОВА

іменем України

"01" вересня 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Вуїва О.В.,

при секретарі Кашарайло А.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення неправомірною та її скасування, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ДАЇ УМВС України в Кіровоградській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення неправомірною та її скасування.

В обгрунтування позову зазначав, що 03 серпня 2010 року інспектор ДПС УДАЇ УМВС України в Кіровоградській області Дєдушев Є.П. склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно протоколу 03 серпня 2010 року о 20 годині 40 хвилин ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Форд Ескорд» реєстр. номер НОМЕР_1 на 724 км. автодороги Стрій-Знамянка, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, в порушення п.п. 11.2, 11.5 ПДР України, здійснював рух по крайній лівій смузі при вільній правій, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КупАП.

На підставі протоколу інспектором в цей же день було винесено постанову, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КупАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Позивач вважав, що постанова винесена без врахування обставин справи та з процесуальними порушеннями, а саме з підстав:

1)відсутності правопорушення взагалі, вказуючи на те, що він дійсно здійснював рух по крайній лівій смузі в звязку з тим, що права була зайнята іншим автомобілем, а після її звільнення він здійснив маневр переходу на праву смугу;

2)відсутності належних та допустимих доказів вчинення ним адміністративного правопорушення;

3)неправомірних дій працівника ДАІ, що призвело до визнання ним факту адміністративного правопорушення.

Виходячи з цих обставин, ОСОБА_1 просив про задоволення позову.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки не відомі. Клопотання та заяви до суду не надходили.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття представника відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача, показання свідка ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, а також надіслані на адресу суду відповідачем матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд прийшов до наступного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до протоколу серії ВА №006907 та постанови ВА №190807 03 серпня 2010 року о 20 годині 40 хвилин ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Форд Ескорд» реєстр. номер НОМЕР_1 на 724 км. автодороги Стрій-Знамянка, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, в порушення п.п. 11.2, 11.5 ПДР України, здійснював рух по крайній лівій смузі при вільній правій, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КупАП.

Вказані обставини визнавалися позивачем при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується наданими ним поясненнями, що містяться в цьому протоколі.

Позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КупАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, справа про адміністративне правопорушення містить декілька доказів здійснення правопорушення позивачем та наявності його вини. Такими доказами є належним чином складений протокол про адміністративне правопорушення, а також письмові пояснення позивача з приводу порушення.

В той же час ОСОБА_1 в судовому засіданні не надав належних та допустимих доказів, що можуть підтвердити обставини, викладені ним в позовній заяві, зокрема обставин, що вказують на неправомірні дії посадової особи державтоінспекції (примус до підписання протоколу та надання потрібних інспектору пояснень).

Крім цього, суд критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_2, оскільки останній ні позивачем ні посадовою особою державтоінспекції не був зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення в якості свідка, водночас в матеріалах справи відсутні докази щодо надання ОСОБА_2 пояснень або заперечень з приводу та безпосередньо після вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 11.2, 11.5 ПДР України, а тому його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 122 КупАП.

Виходячи з встановлених обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Тому, керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення неправомірною та її скасування - відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: