Справа № 595/309/17-а
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/6722/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:
головуючого судді Шавеля Р.М.,
суддів Затолочного В.С. та Улицького В.З.,
з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):
від позивача Бахір Р.Д.;
від відповідачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.05.2017р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Тернопільського обласного військового комісаріату та Міністерства оборони України про визнання протиправним і скасування рішення про повернення документів на доопрацювання, зобов`язання розглянути питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги,-

В С Т А Н О В И Л А:

20.02.2017р. позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, із урахуванням поданої під час розгляду справи заяви про зміну (доповнення) позовних вимог, просив визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби № 36 від 20.05.2016р. в частині направлення документів ОСОБА_3 на доопрацювання з поверненням їх до ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 оформити та подати до Міністерства оборони України висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 як інваліду III групи внаслідок поранення, контузії пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМ України № 975 від 25.12.2013р.; зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання про призначення, нарахування та виплату ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги як інваліду III групи внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМ України № 975 від 25.12.2013р. (а.с.3-5, 42).

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.05.2017р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби № 36 від 20.05.2016р., в частині направлення документів ОСОБА_3 на доопрацювання з поверненням їх до ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язано Тернопільський обласний військовий комісаріат оформити та подати до Міністерства оборони України висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 як інваліду III групи внаслідок поранення, контузії пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМ України № 975 від 25.12.2013р.; зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання про призначення, нарахування та виплату ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги як інваліду III групи внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМ України № 975 від 25.12.2013р. (а.с.84-87).

Не погодившись із постановою суду, її оскаржив відповідач Міністерство оборони України, який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та винести нове рішення по справі, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.90-91).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що протоколом № 36 від 20.05.2016р. комісії Міністерства оборони документи позивача розглянуто та повернуто на доопрацювання. В цьому випадку позивача повідомлено про те, що документи скеровані на доопрацювання із можливістю надати документи, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).
Обов`язковим документом для розгляду документів щодо призначення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності відповідно до п.11 постанови КМ України № 975 від 25.12.2013р. є копія документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяним собі тілесного ушкодження, яка позивачем не була надана.
Крім того, єдиним документом, який може підтвердити ту обставину, що поранення позивача не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяним собі тілесного ушкодження, є довідка, видана командиром військової частини, де позивач проходив військову службу; вказаний документ має затверджену форму.
На законодавчому рівні встановлено імперативний обов`язок особи, яка претендує на отримання допомоги, подати всі документи визначені вказаним Порядком. В свою чергу, комісія перед прийняттям рішення щодо призначення чи відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, має право перевірити подані документи. Виявлення нестачі поданих документів фактично позбавляє Міністерство оборони України можливості правильного вирішення питання щодо призначення допомоги, а тому направлення на доопрацювання є єдиним правильним і логічним вирішенням ситуації, що склалася.
Судом не взято до уваги те, що Міністром оборони України документи позивача розглянуто у встановленому порядку, не відмовлено у виплаті, а прийнято рішення направити на доопрацювання, що передбачає надання всіх документів, визначених у переліку згідно з Порядком і подальше, після усунення недоліків, повторне направлення документів на комісію Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності, через що відповідно до ст.6 КАС України відсутній і сам публічно-правовий спір між Міністерством оборони України та позивачем.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представників відповідачів на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як установлено судом першої інстанції, згідно військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого Бучацьким районним військовим комісаріатом Тернопільської обл. 12.04.1985р. та довідки № 377 від 01.09.2015р., виданої Бучацько-Монастириським об`єднаним військовим комісаріатом Тернопільської обл., позивач проходив військову службу в Збройних Силах СРСР в складі Військової частини п/п 51863, з 07.08.1985р. по 05.08.1987р. - в Республіці Афганістан, що також підтверджується архівною довідкою Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації № 8/П-36529 від 30.11.2016р. (а.с.9-10, 16).
Відповідно до висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_4 № 317 від 06.03.2014р. (а.с.13-14), складеного на підставі направлення № 155 від 05.03.2014р. військового комісара Бучацько-Монастириського об`єднаного районного військового комісаріату підполковника ОСОБА_5 , та витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 142 від 13.03.2014р. (а.с.12), поранення ОСОБА_6 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
19.05.2014р. позивачу встановлена III група інвалідності внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії, що підтверджується випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0329870 від 20.05.2014р. (а.с.11).
Управлінням праці та соціального захисту населення Бучацької районної державної адміністрації Тернопільської обл. позивачу встановлено статус інваліда війни III групи та видано посвідчення серії НОМЕР_2 від 15.05.2015р. (а.с.7).
24.11.2015р. позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з письмовою заявою від 20.11.2015р. про виплату йому одноразової грошової допомоги, додавши до неї відповідні документи згідно з п.11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМ України № 975 від 25.12.2013р. (а.с.58).
02.12.2015р. Тернопільський обласний військовий комісаріат направив Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги рядовому запасу ОСОБА_3 разом із заявою позивача та документами для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, при цьому вказавши, що командування вважає, що позивач, який звільнений з військової служби 05.08.1987р., має право на отримання вказаної грошової допомоги у розмірі 150- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності (а.с.59).
Відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби № 36 від 20.05.2016р. (а.с.60), Міністерством оборони України прийнято рішення про повернення ОСОБА_3 на доопрацювання документів, оскільки є відсутнім документ, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення особою тілесного ушкодження, як це передбачено п.11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМ України № 975 від 25.12.2013р.
Листом № 10/2/4805 від 01.06.2016р. ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача, що протоколом № 36 від 20.05.2016р. Комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, дійшла висновку про необхідність повернення ОСОБА_3 документів на доопрацювання, оскільки відсутній документ, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) (а.с.8).

Розглядувані правовідносини регулюються приписами ст.41 Закону України № 2232-XIІ від 25.03.1992р. «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) відповідно до якої виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно ч.1 ст.16 Закону України № 2011-XIІ від 20.12.1991р. «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 4 ч.2 ст.16 цього Закону передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.16 цього Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Підпунктом «б» п.1 ст.16-2 наведеного Закону визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності IIІ групи.
Частиною 9 ст.16-3 наведеного Закону встановлено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається КМ України.
Постановою КМ України № 975 від 25.12.2013р. затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Пунктом 6 цього Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності III групи.
Таким чином, право на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, пов`язаного з її проходженням, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, саме з моменту настання інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби.

Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, якому встановлено інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби закріплене у ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та в Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМ України № 975 від 25.12.2013р.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.05.2014р. позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМ України № 975 від 25.12.2013р., у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності IІІ групи.
Вказана обставина підтверджена матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 10.03.2015р. в справі № 21-563а14, де визначено, що право на отримання допомоги виникає у військовослужбовця з моменту настання інвалідності.

Крім того, визначено, що одноразова грошова допомога є компенсаційним механізмом соціального захисту військовослужбовців, які спрямовані на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014р. у справі № 21-446а14 та від 21.04.2015р. у справі №21-135а15.

Згідно п.11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМ України № 975 від 25.12.2013р., військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Доводи відповідачів з приводу того, що позивачем не надано документу, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки з досліджених під час судового розгляду медичних та інших документів не вбачається будь-яких даних, які б свідчили про вчинення позивачем злочину чи адміністративного правопорушення або вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.
Також з метою отримання підтверджуючих документів про причини та обставини поранення позивач звернувся із запитом в Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації в м.Подольськ Московської обл., РФ. У відповідь на запит позивачу скеровано архівну довідку № 8/П-36529 від 30.11.2016р. (а.с.16-17) про те, що книги обліку поранених військової частини польова пошта 51863, медичні документи госпіталів, які дислокувались на території Республіки Афганістан і Туркестанського військового округу, на зберігання в архів не надходили. Документи медичних санітарних частин, медичних пунктів та інших санітарних підрозділів мають нетривалий термін зберігання і в архів не здаються. Крім того, звернення позивача Центральним архівом Міністерства оборони Російської Федерації перенаправлено в м.Санкт-Петербург, де знаходиться філія архіву.(а.с.50).
25.04.2017р. позивачем самостійно направлено відповідний запит у філію Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації (військово-медичних документів) Західного військового округу в м.Санкт-Петербург, однак, відповіді з філії не надходило (а.с.62).
Зважаючи на те, що відповідний архів знаходиться на території іноземної держави та той факт, що з часу отримання позивачем поранення сплинув значний строк, ОСОБА_3 фактично позбавлений можливості надати будь-які додаткові відомості, які б свідчили про причини та обставини поранення, з об`єктивних підстав.
Разом з тим, з наявних в матеріалах справи доказів, зокрема, висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи № 317 від 06.03.2014р. та витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 142 від 13.03.2014р., слідує, що позивач отримав поранення при виконанні обов`язків військової служби під час ведення бойових дій. Дані документи є належними доказами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі ВАС України від 22.01.2015р. в справі № 2а-1626/12/1370, де вказано, що документами, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження можуть бути будь-які відомості, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

У відповідності до п.п.12-13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМ України № 975 від 25.12.2013р., призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в п.п.10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
На виконання наказу Міністра оборони України № 168 від 12.04.2007р. «Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби» у Міністерстві оборони України створено постійно діючу комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби.
У відповідності до п.2 вказаного наказу голова комісії, зокрема, забезпечує підготовку пропозицій та подає їх Міністру оборони України для прийняття рішень про призначення грошової допомоги.
З аналізу вищевикладеного вбачається, що в силу положень наведеного наказу відповідну пропозицію для вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги повинна надавати постійно діюча комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби.
За результатами розгляду такої пропозиції комісії Міністр оборони України приймає відповідне рішення (позитивне або негативне).
Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Разом з тим, згідно матеріалів справи Міністерство оборони України за наслідками розгляду документів позивача щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідного рішення про виплату коштів або про відмову у такій виплаті не приймало, а повернуло документи до Тернопільського обласного військового комісаріату. Звідси, фактично рішення на підставі документів позивача не прийнято.
Оскільки відповідачем відповідне рішення за наслідками розгляду заяви позивача прийнято не було, належним способом захисту позивача у цьому випадку є повторний розгляд звернення з урахуванням висновків суду.
Верховний Суд України в постановах від 18.03.2014р. в справі № 21-11а14 та від 22.04.2014р. в справі № 21-484а13 сформулював правову позицію у подібних правовідносинах, згідно з якою підставою для повідомлення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте з цього питання. Оскільки відповідач відповідного рішення не приймав, то суд повинен зобов`язати останнього розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови суду не впливають та висновків суду не спростовують.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку про обґрунтованість та підставність заявленого позову, через що останній підлягає до задоволення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.05.2017р. в адміністративній справі № 595/309/17-а залишити без задоволення, а вказану постанову суду без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. С. Затолочний
В. З. Улицький