Справа № 806/1579/16
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк М.Ф.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"24" жовтня 2017 р. Справа № 806/1579/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Шведюк М.М.,

представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" червня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, 3-я особи - Державна міграційна служба України , Прокуратура Житомирської області про визнання дій протиправними, скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в особі представника, адвоката Лич Вячеслава Олексійовича, звернувся з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання протиправними дії посадової особи та скасування пунктів 2,4 резолютивної частини висновку № 166/20016 від 26.07.2016року щодо визнання оформленого з порушенням паспорта громадянина України НОМЕР_1, виданого Позивачу, та його знищення.

Заявою представника Позивача від 16.05.2017 року збільшено та уточнено позовні вимоги до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, а саме :

- визнання протиправним та скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання недійсним (анулювання) паспорта громадянина України серії та номер НОМЕР_1, виданого Попільнянським РВ УМВС України в Житомирській області 10.01.2002р. на ім'я ОСОБА_3;

- визнання протиправним та скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання недійсним (анулювання) паспорта України для виїзду за кордон серії та номер НОМЕР_2, виданого 25.12.2012р. на ім'я ОСОБА_3;

- поновити та видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Доповнення до позову від 30.05.2017 року представника Позивача судом згідно підтвердження самого представника Позивача розцінюється виключно як письмові пояснення до позову.

Відповідно до заяви від 18.04.2017року у справу для представництва інтересів держави, на стороні Відповідача, вступила Прокуратура Житомирської області.

На обгрунтування заявлених вимог Позивач зазначав, що Відповідачем за відсутності належних підстав проведена службова перевірка, за результатами якої, протиправно, ухвалені рішення про визнання недійсними (анулювання) паспорта громадянина України та паспорта України для виїзду за кордон, виданих на ім'я ОСОБА_3. Доводи для ухвалення таких рішень, які наведені у висновку Відповідача від 26.07.2016року, є безпідставними. Позивач не несе відповідальності за збереження певним державним органом відповідних документів, в тому числі заяви Позивача за формою №1 про видачу паспорту. Позивач був належним чином зареєстрований в селі Великі Лісівці Попільнянського району, а особа, яка видавала паспорт Позивачу за вказані дії до кримінальної відповідальності не притягувалася.

Вважав, що протиправними рішеннями Відповідач позбавив його громадянства України, яке він правомірно набув 24 роки тому.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням представником Позивача у справі подано до суду апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просили скасувати зазначену постанову та прийняти нову - про задоволення позову.

Управлінням Державної міграційної служби України в Житомирській області - Відповідачем по даній справі, на апеляційну скаргу подані письмові заперечення. При цьому представник Управління суду пояснила, що на підставі доповідної записки завідувача Попільнянського РС УДМС України в Житомирській області було призначено та проведено службове розслідування за фактом оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 на ім'я ОСОБА_3. Розслідуванням встановлено, що вказаний паспорт на ім'я Позивача був виданий з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме: в картотечних обліках Попільнянського РС УДМС України в Житомирській області заява відповідної форми про видачу вказаного паспорта - відсутня. Відсутня також і реєстрація місця проживання Позивача на території Житомирської області. Крім того, для видачі паспорта, Позивачу слід було пройти процедуру встановлення належності до громадянства України як особою, яка проживає на території України. Дані, щодо такого проходження відсутні. Також, жодних рішень про визнання недійсним паспорта України для виїзду за кордон, виданих на ім'я ОСОБА_3 ними не приймалося.

Прокуратурою Житомирської області, як 3-ю особою, на апеляційну скаргу подані письмові заперечення, крім того представник прокуратури суду пояснила, що за повідомленням Генеральної прокуратури Республіки Молдова Позивач, ОСОБА_3 (він же ОСОБА_7 і ОСОБА_8) набув громадянство Республіки Молдова ще 04.07.1991року і з 15.07.1995 року зареєстрований в цій країні в АДРЕСА_1. Генеральною прокуратурою України 29.08.2016 року прийнято рішення про видачу Позивача за запитом Генеральної прокуратури Республіки Молдова.

Державною міграційною службою України, як 3-ю особою, також подані заперечення та представник Служби зазначила, що Позивач є громадянином Молдови, а не України, про що свідчить його звернення до ДМС України про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, так як з таким зверненням може звертатися лише іноземець або особа без громадянства. Вказані обставини підтверджені відповідними судовими рішеннями, що набули законної сили.

Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Так, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Управлінням Державної міграційної служби України в Житомирській області проведено службове розслідування за фактом оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 на ім'я ОСОБА_3, за результатами якого, уповноваженою особою Державної міграційної служби України, складений висновок №166/2016 затверджений 28.07.2016 року (а.с.67-69 т.1). Підставою проведення службового розслідування слугувала доповідна записка завідувача Попільнянського РС УДМС України в Житомирській області від 19.07.2016 року (а.с.65т.2).

Суд встановив, що право Відповідача на проведення такого службового розслідування (перевірки) ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Як зазначено у Висновку вказаного службового розслідування, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 на ім'я ОСОБА_3 був оформлений з порушенням вимог чинного законодавства України, а тому є недійсним та підлягає знищенню (а.с.74-76 т.2).

Таке рішення зумовлено відсутністю в картотечних обліках Попільнянського РС УДМС України в Житомирській області заяви Позивача за формою №1 про видачу вказаного паспорта. Відсутня також реєстрація місця проживання Позивача на території Житомирської області та відсутні відомості про набуття громадянства України ОСОБА_3. При цьому, особа, яка видала ОСОБА_3СМ. паспорт громадянина України серія НОМЕР_4, засуджена за вчинення кримінальних правопорушень.

Суд погодився із доводами Відповідача, що відсутність заяви Позивача форми №1 на видачу йому паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 свідчить про оформлення такої видачі паспорту з порушенням вимог чинного законодавства України, та вимог Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 серпня 1994 р. №316, чинної на день виникнення спірних відносин.

Відповідно до вимог п.45 Порядку №302 щодо оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. №302 (далі - Порядок №302), та Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженому Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.04.2012 №320 оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства є самостійною підставою для визнання його недійсним, вилучення, анулювання та знищення.

Суд вважав безпідставними доводи представників Позивача про те, що оскаржуваним рішенням Відповідача, Позивач протиправно позбавлений громадянства України та що зазначені доводи не відповідають обставинам справи і є наслідком помилкового сприйняття оскаржуваного рішення, яке за своєю суттю не містить жодних висновків про наявність чи відсутність у Позивача статусу громадянина України та про втрату чи позбавлення такого статусу.

Суд не прийняв до уваги те, що статусу громадина України Позивача зумовленого дією його паспорта, як громадянина колишнього СРСР, зразку 1974 року, виданого 25.05.1990 р. Каушанським РВВС (Молдова), який ніби-то не втрачав своєї дії.

Про протиправність такого висновку прямо зазначено в рішенні Апеляційного суду Київської області від 08.09.2016року, що набрало чинності відповідно до Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ (а.с.41-47т.2).

Суд також вважав безпідставними і одночасно суперечливими доводи представників Позивача про наявність у Позивача громадянства України, тому, позовні вимоги Позивача в частині визнання протиправним та скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання недійсним (анулювання) паспорта громадянина України серії та номер НОМЕР_1, виданого Попільнянським РВ УМВС України в Житомирській області 10.01.2002 р. на ім'я ОСОБА_3, та поновленні вказаного паспорту - визнано безпідставними.

Також, суд дійшов висновку, що доводи представників Позивача, щодо наявності рішення Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання недійсним (анулювання) паспорта України для виїзду за кордон серії та номер НОМЕР_2, виданого 25.12.2012р. на ім'я ОСОБА_3 - не знайшли свого підтвердження.

Суд зазначив, що Відповідачем такого рішення за результатами службового розслідування не приймалося.

Одночасно суд встановив, що рішення про визнання недійсним (анулювання) паспорта України для виїзду за кордон серії та номер НОМЕР_2, виданого 25.12.2012р. на ім'я ОСОБА_3 приймалося ГУ ДМС України в м.Києві у формі висновку від 08.08.2016 року.

Зазначене рішення не було предметом судового розгляду, а тому його правомірність - не досліджувалася.

Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін та прийнятому судовому рішенню, колегія суддів не погоджується з викладеними судом висновками щодо оформлення паспорта Позивача з порушенням вимог законодавства України, визнанню його недійсним та знищенням, з огляду на таке.

Встановлено, що ОСОБА_3 (до 02.01.2002 року ОСОБА_9) народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року в місті Каушани, Молдова.

25 травня 1990 року Позивачем отримано паспорт громадянина СРСР ХУП-БК НОМЕР_3, виданий Каушанським РЕВС 25.05.1990 року на ім'я ОСОБА_9.

На початку 1990 року Позивач переїхав з Молдови на постійне місце проживання в Україну.

19.11.2001 року Позивача офіційно зареєстровано постійне місце проживання в с.Великі Лісівці, Попільнянського району, Житомирської області, що підтверджується відповідним штампом в паспорті громадянина СРСР ХУП-БК НОМЕР_3, виданому Каушанським РЕВС 25.05.1990 року (т.1 а.с.140-141).

09.01.2002 року в установленому законодавством порядку Позивач змінив своє прізвище ОСОБА_3 на прізвище ОСОБА_3 - прізвище своєї дружини ОСОБА_10, з якою одружився 18.08.2001 року (т.1, а.с.141).

10.01.2002 року Попільнянським РВ УМВС України на заміну старого паспорта громадянина СРСР ХУП-БК НОМЕР_3 Позивачу було видано паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_4 на ім'я ОСОБА_11 (т.1 а.с.162-165).

Таким чином, паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року ОСОБА_9 СРСР ХУП-БК НОМЕР_3, виданий Каушанським РВВС (Молдова) 25.05.1990р., не анульовувався, не втрачав своєї дії та підтверджував громадянство ОСОБА_9 до моменту заміни у 2002 році паспорту на новий паспорт громадянина України в зв'язку із зміною прізвища особи на ОСОБА_11, а в 2002 році з підстав видачі нового паспорта, паспорт колишнього СРСР зразка 1974 року був знищений.

Громадянин України ОСОБА_11 не відмовлявся від громадянства України, не втрачав громадянства України, компетентні органи з цих питань станом на час розгляду справи таких рішень не приймали.

Станом на 1991р.-1992р. належність особи до громадянства України була врегульована нормами Законом України «Про громадянство України» від 08.10.1991р. №1636-ХІІ.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про громадянство України" №1636-ХІІ в редакції від 08.10.1991р., яка діяла до 28.01.1993р., громадянами України є: особи, які на момент набрання чинності цим Законом проживали в Україні, незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, освіти, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, які не є громадянами інших держав і які не заперечують проти набуття громадянства України.

Саме з цих підстав ОСОБА_9 у 1992 році набув громадянства України.

Відповідно до норм законодавства України, чинних на момент внесення напису "громадянин України" до паспорту громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року ОСОБА_9, зокрема Положення про порядок розгляду питань, зв'язаних з громадянством України, яке було затверджене Указом Президента України "Про порядок розгляду питань, зв'язаних з громадянством" №196 від 31.03.1992р., визначення належності до громадянства України (п.1. Розділ І. Загальні положення) було віднесено до відання Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства внутрішніх справ АРСР, обласних, Київського і Севастопольського міських управлінь внутрішніх справ.

Керуючись нормами вищезазначеного Положення та нормами підзаконних актів Міністерства внутрішніх справ України, до паспорту громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року ОСОБА_9 на законних підставах 29 жовтня 1992р. органами внутрішніх справ України, за підписом посадової особи відповідного підрозділу МВС України, засвідченого гербовою печаткою, в місцях бланку паспорта де містились фрази на бланку "Союза Советских Социалистических Республик" або "СССР", були внесені відповідні штампи-написи "УКРАЇНИ" та "УКРАЇНА".

Такі написи в паспортах на той момент (1992р.) у всіх громадян України, в тому числі у громадянина ОСОБА_9, фіксували належність до громадянства держави Україна.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про громадянство України" від 08.10.1991р. №1636-ХІІ, одним з документів, що підтверджує громадянство України є паспорт громадянина України, а відповідно до частини другої цієї статті, зразки та порядок видачі паспорта громадянина України визначаються положенням про паспорт громадянина України, яке затверджується Верховною Радою України. Постановою Верховної Ради України №2503-ХІІ від 26.06.1992р. "Про затвердження положень про паспорт громадянина України та свідоцтво про народження" було затверджене Положення про паспорт громадянина України.

Згідно п.2 вищезазначеної Постанови Верховної Ради України "Про затвердження положень про паспорт громадянина України та свідоцтво про народження" встановлено, - провести видачу паспортів громадянина України протягом 1993-1998 років у міру виготовлення бланків паспортів.

Таким чином, у 1992р. фізично не існувало інших бланків паспортів громадян України, окрім паспортів громадян колишнього СРСР зразка 1974 року до яких були внесені написи про громадянство України.

За таких обставин, станом на 1992р. у громадянина України ОСОБА_9 не могло бути іншого паспорта, а ніж паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року з відміткою про громадянство України, а до 2002 року ОСОБА_9 громадянства України не втрачав та не відмовлявся від нього, інших паспортів громадянина України не отримував.

За вищезазначених законних підстав ОСОБА_9 став громадянином України, та незалежно від наявності у нього на даний час паспорту, він не втрачав громадянства України.

Закон України "Про громадянство України" від 08.10.1991р. №1636-ХІІ, втратив чинність в зв'язку із прийняттям чинного і на даний час Закону України "Про громадянство України" №2235 від 18.01.2001р..

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. З Закону України "Про громадянство України" №2235 від 18.01.2001р. в редакціях закону, що діяли в період з 01.03.2001р. по 27.01.2005р. громадянами України є особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", а також діти таких осіб, які прибули разом з батьками в Україну, якщо на момент прибуття в Україну вони не досягли повноліття, а відповідно до ч,2. ст. З зазначеного закону, особи, зазначені у пункті 3 частини першої цієї статті, є громадянами України - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Виходячи з вищезазначених норм Закону України "Про громадянство України" та факту внесення 29 жовтня 1992р. до паспорту громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року ОСОБА_7 напису "громадянин України", Громадянин ОСОБА_7 набув громадянства України з 29.10.1992р..

Також встановлено, що будь-яких перевірок, щодо законності проставлення напису "Громадянин України" до паспорту громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року ОСОБА_7 - не проводилося і будь-якого рішення відповідного органу щодо скасування, визнання нечинним або таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства щодо вказаного паспорта Позивача - не приймалося.

За беззаперечного факту громадянства України, ОСОБА_9 21.11.2001р. звернувся з заявою про переміну прізвища за місцем прописки до відділу РАГС Попільнянського р-ну Житомирської області про переміну прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_3.

Про факт переміни прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_3, свідчить те, що особа на законних підставах отримала Свідоцтво про переміну прізвища, імені, по батькові від 09.01.2002р. серії НОМЕР_5.

Таким чином, саме з 1992 року ОСОБА_9 є громадянином України, а з підстав зміни прізвища, він 10.01.2002 року у Попільнянському РВ УМВС України в Житомирській області отримав паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_4 на ім"я ОСОБА_11.

Отримання зазначеного паспорту свідчить, що Позивачем до Попільнянського РВ УМВС України були надані всі необхідні для цього документи, які були в наявності при оформленні паспорта, в іншому б випадку така видача не відбулася б.

Зазначений факт підтверджується і вищенаведеним висновком №166/2016 де зазначено, що Книга обліку надходжень паспортів і видачі їх громадянам Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області містить запис від 10.01.2002 року про оформлення паспорта громадянина України серія НОМЕР_6 на ім"я ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у зв"язку зі зміною паспорта.

Відсутність в Попільнянському РВ УМВС України зави ОСОБА_3 форми №1, де містилося б рішення про встановлення належності його до громадянства України не може беззаперечно свідчити, що така заява ОСОБА_3 не подавалась і відповідно, за результатами перевірки, зазначене рішення не приймалося. При цьому, виходячи з того, що зберігання документів (заяви форми №1) не є обов"язком Позивача, а такий обов"язок покладений на посадових осіб органу, відповідального за оформлення паспорту громадянина України, тому Позивач не може нести відповідальність за не належне виконання працівниками паспортної служби (Міграційної служби України) правил зберігання документів та можливу їх втрату.

Засудження ОСОБА_13, як посадової особи міграційного органу, за порушення документування паспортами України інших осіб не може бути підставою для визнання паспорта серії НОМЕР_6 на ім"я ОСОБА_3 таким, що оформлений з порушенням вимог чинного законодавства.

Звідси, твердження Відповідача, що паспорт серії НОМЕР_6 отримано ОСОБА_3 з порушенням законодавства України (за відсутності відомостей про набуття ним громадянства України) спростовується вищенаведеними доказами, а Висновок №166/2016 Відповідача, в частині визнання вказаного паспорта недійсним та його знищення - безпідставний.

Крім того, виходячи з наведеного, посилання Відповідача: на заяву-анкету про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, від 01.08.2016року, де Позивач власноручно зазначав, що є громадянином Республіки Молдова, а Україну зазначав як країну його постійного проживання (а.с.53-63т.2); на повідомлення Генеральної прокуратури Республіки Молдова, де зазначено, що Позивач є громадянином цієї країни, яке набув ще 04.07.1991 року відповідно до національного законодавства та, що аналогічна інформація міститься в повідомленні Державного підприємства "Центр державних інформаційних ресурсів "Registru" Міністерства інформаційних технологій і зв'язку Республіки Молдова (а.с.90т.2), за наявності неспростованих вищенаведених доказів, не може свідчити про законність пункту 2 висновку Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області №166/2016 від 26.07.2016 року про результати службового розслідування, у якому викладено рішення щодо паспорта громадянина України серії та номер НОМЕР_1, виданого Попільнянським РВ УМВС України в Житомирській області 10.01.2002 р. на ім"я ОСОБА_3.

На думку колегії суддів, без вирішення, у законний спосіб, питання (не)правомірності набуття ОСОБА_14 громадянства України, висновок про отримання паспорта в незаконний спосіб, з підстав відсутності відомостей про набуття ним громадянства України, є поспішним, а вищезазначені доводи Відповідача як і його посилання на судові рішення, що набули законної сили, можуть бути лише доказами у вирішенні щзазначеного питання.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-1У від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст.8 Конвенції кожен має право на повагу до приватного та сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров"я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Словосполучення "згідно з законом" не просто відсилає до національного законодавства, а й пов"язане з вимогою якості "закону", вимогою принципу верховенства права, про що прямо йдеться у преамбулі Конвенції. Отже цей вислів означає, - і це випливає з предмету і мети статті 8, - що в національному законодавстві має існувати засіб правового захисту від свавільного втручання державних органів у права, гарантовані п.1.

Крім того, ЄСПЛ зазначає, що втручання має бути не лише здійснене згідно із законом, але й вважатися необхідним у демократичному суспільстві. Поняття необхідності передбачає, що для такого втручання є нагальна суспільна потреба і що втручання пропорційне законній меті його здійснення (рішення у справі Кембел проти Сполученого Королівства" від 25.03.1992 року п.44).

Суд повинен перевірити, чи було втручання виправданим та необхідним у демократичному суспільстві, та, зокрема, чи було воно пропорційним, і чи були причини, наданими національними органами влади на його виправдання, важливими та достатніми.

З урахуванням наведених положень Конвенції та правових позицій ЄСПЛ, колегія суддів вважає, що прийняття Відповідачем оспореного рішення майже через 14 років після набуття Позивачем громадянства України, є нічим іншим як втручанням, з порушенням наведених принципів, в приватне життя Позивача.

Враховуючи неповне з"ясування обставин, що мають значення для справи, ненадання належної правої оцінки доказам у справі та неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, відповідно до ст.202 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову - про задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування пункту 2 висновку Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області №166/2016 від 26.07.2016 року про результати службового розслідування, у якому викладено рішення щодо паспорта громадянина України серії та номер НОМЕР_1, виданого Попільнянським РВ УМВС України в Житомирській області 10.01.2002 р. на ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" червня 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 2 висновку Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області №166/2016 від 26.07.2016 року про результати службового розслідування, у якому викладено рішення щодо паспорта громадянина України серії та номер НОМЕР_1, виданого Попільнянським РВ УМВС України в Житомирській області 10.01.2002 р. на ОСОБА_3.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "30" жовтня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_2

3- відповідачу/відповідачам: Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області вул.Пушкінська,44,м.Житомир,10008

4- третій особі: Державна міграційна служба України - вул.Володимирська,9,м.Київ,01001,

5-Прокуратура Житомирської області - вул.Святослава Ріхтера, 11,м.Житомир,10008,