Справа № 640/14563/16-а
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 р. Справа № 640/14563/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці ДФС на постанову Київського районного суду м. Харкова від 27.07.2017 по справі № 640/14563/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Харківської митниці ДФС

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

25 липня 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач), звернулася до Київського районного суду м. Харкова із заявою про прийняття додаткового судового рішення, в якій просить ухвалити додаткову постанову по справі 640/14563/16-а щодо розподілу судових витрат, які понесла при подачі позову.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 27.07.2017 стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Харківської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 551,20 грн.

Не погодившись із вказаною додатковою постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. В обгрунтування апеляційної скарги вказав, що відповідно до частини четвертої статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Від так відсутні підстави для стягнення судових витрат з відповідача.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч.1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 25.10.2017 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що в вересні 2016 року позивач - ОСОБА_1 (згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 20.08.2016 змінено прізвище на ОСОБА_1) звернулася до Київського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Харківської митниці ДФС, в якому просила суд визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 571/80700/16 від 08.09.2016.

За подання позовної заяви позивачкою на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 26.09.2016 сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 28.02.2017 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Харківської митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 436/80700/16 від 30.08.2016 у відношенні ОСОБА_1 за ст. 485 МК України.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2017 апеляційну скаргу Харківської митниці ДФС залишено без задоволення, постанову Київського районного суду м. Харкова від 28.02.2017 по справі № 640/14563/16-а - без змін.

Позивачка звернулася до суду для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що при ухваленні основного судового рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат.

Переглядаючи додаткову постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Харківської митниці ДФС, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у вказаній справі є оскарження постанови Харківської митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 436/80700/16 від 30.08.2016 у відношенні ОСОБА_1 за ст. 485 Митного кодексу України, тобто оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, винесену суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до ст. 458 Митного кодексу України (далі - МК України) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому КУпАП (частина перша статті 529 МК України).

Відповідно до статті 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Положення зазначеної вище статті у взаємозв'язку із статтями 2, 3, 4 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", який набрав чинності з 1 вересня 2015 року і діяв на момент виникнення спірних відносин; далі - Закон № 3674-VI) проаналізовано у постанові Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року № 21-1410а16 та викладено такий висновок.

У справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КпАП, статей 2, 3, 4 Закону № 3674-VI позивач звільняється від сплати судового збору. КпАП дає вичерпний перелік осіб, які можуть мати статус позивача у справах про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення і на цій підставі не повинні сплачувати судовий збір при зверненні до суду першої інстанції.

Розгляд позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення провадиться з урахуванням положень статей 287, 288 КпАП, які передбачають звільнення від сплати платежу за судовий перегляд цих рішень. Норми Закону № 3674-VI не містять положень щодо підстав, умов, розміру та порядку сплати судового збору за подання позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, а відтак і за подання апеляційної/касаційної скарги.

У зв'язку з цим за подання позивачем або відповідачем - суб'єктом владних повноважень апеляційної/касаційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом № 3674-VI, сплаті не підлягає.

Враховуючи цей висновок, за подання позовної заяви (апеляційної/касаційної скарги на рішення суду), предметом якої є оскарження постанови у справі про порушення митних правил, позивачі звільнені від сплати судового збору.

Питання розподілу судових витрат у адміністративній справі врегульовано статтею 94 КАС України.

Відповідно до ч. 1 вказаної статті якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи із системного аналізу цієї норми, вбачається, що стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - відповідача на користь позивача, який не звільнений від сплати судового збору, підлягають тільки ті витрати, які документально підтверджені. У випадку звільнення позивача від сплати судового збору, питання про розподіл судових витрат в частині стягнення витрат на оплату судового збору у справі не вирішується.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону № 3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановленому законом.

Таким чином, позивачка у вказаній справі не позбавлена права звернутися до суду із клопотанням про повернення судового збору в порядку, передбаченому ст. 7 Закону № 3674-VI.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України в ухвалі від 23.06.2017 по справі 464/2003/16-а.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було помилково вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, серед іншого, порушення норм матеріального або процесуального права.

З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що додаткова постанова Київського районного суду м. Харкова від 27.07.2017 по справі № 640/14563/16-а не відповідає вимогам ст.159 КАС України, а тому відповідно до ст. 202, ч.2 ст. 205 КАС України підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заяви про вирішення питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської митниці ДФС задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 27.07.2017 по справі № 640/14563/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вирішення питання про розподіл судових витрат та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Харківської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 витрат на оплату судового збору в розмірі 551,20 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.
Судді Ральченко І.М. Катунов В.В.
Повний текст постанови виготовлений 30.10.2017.