Справа № 804/3806/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2017 р. Справа № 804/3806/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області , в якому позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 21.04.2017 року, просить суд: - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 29.12.2015 року за основним платежем 15 317,92 грн та 7 658,96 грн. за штрафними санкціями; - визнати протиправною та скасувати податкову вимогу № НОМЕР_2 від 29.12.2015 року на суму 34 961.12 грн. за основним платежем.
Позивач не погоджується з висновками, викладеними в акті, на підставі якого були винесені оскаржуване податкове повідомлення-рішення та сформована податкова вимога, та вважає ці висновки такими, що не відповідають діючому законодавству України, є протиправними та прийняті за відсутності належних доказів, у звязку з чим вимушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.
Позивач у судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, надала до суду письмові заперечення на позов, в яких зазначила, що Лівобережною ОДПІ м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладання трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року. За результатами перевірки, встановлено порушення вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р., в результаті чого позивачем за перевіряємий період необґрунтовано занижено податок на доходи фізичних осіб у сумі 15 317,92 грн. та занижено до сплати єдиний соціальний внесок на суму 34 961,12 грн. Висновки щодо порушення позивачем податкового законодавства, а також правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року є обґрунтованими та підтверджені письмовими доказами, а тому Лівобережна ОДПІ м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 29.12.2015 року та податкової вимоги від 29.12.2015 року діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Посилаючись на викладене, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі ПК України), згідно наказу Лівобережної ОДПІ м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 03.11.2016 року № 1321 та плану графіку проведення планових перевірок субєктів господарювання, з урахуванням ст. 19-1 ПК України, ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», відповідачем у період з 16.11.2015 року по 04.12.2015 року проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладання трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.
11.12.2015 року за результатами даної перевірки Лівобережною ОДПІ м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області складено акт № 2483/04-64-17-01/НОМЕР_3 про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладання трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.
Висновками перевірки встановлено наступні порушення:
- п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України в частині заниження суми чистого оподатковуваного доходу, в результаті чого визначено суму податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2014 рік на суму 15 317,92 грн.;
- п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст.8 розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове держане соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VІ, з урахуванням п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України, в результаті чого занижено суму податкових зобовязань по єдиному внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7 % за 2014 рік в сумі 34 961,12 грн.
На підставі акту перевірки від 11.12.2015 року Лівобережною ОДПІ м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області винесено:
- податкове повідомлення-рішення від 29.12.2015 року № НОМЕР_1, яким ФОП ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобовязання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 22 977,88 грн., в тому числі за основним платежем 15 317,92 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 7 658,96 грн.;
Таким чином, податковий орган вважає, що ФОП ОСОБА_3 занизила податок на доходи фізичних осіб за 2014 рік, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 15 317,93 грн., у звязку з чим несвоєчасно сплатила єдиний внесок з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7% за 2014 рік.
Проте, суд не може погодитьсь з такими висновками податкового органу, оскільки вони не узгоджуються з доказами наявними у матеріалах справи.
Так, під час розгляду справи судом встановлено, що в періоді з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року ФОП ОСОБА_3 Я Б. здійснювала підприємницьку діяльність в сфері організації перевезення вантажів, як на території України так і за її межами.
За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобовязується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, повязаних з перевезенням вантажу (ст. 9 Закону №1955).
При цьому, кошти, отримані експедитором від клієнта, для оплати послуг третіх осіб (послуг перевізника), класифікуються як дохід експедитора, якщо договором експедирування не передбачено чітке розмежування суми винагороди експедитора й оплати послуг третіх осіб.
Так, згідно передбачених в договорах транспортного-експедирування умов порядку розрахунків клієнтів (замовників послуг з організації перевезення вантажів) з експедитором (ФОП ОСОБА_3Б.) для виконання робіт клієнт перераховує експедитору суму яка включає вартість послуг експедитора та вартість послуг перевізника. Вартість послуг експедитора визначається в заявці та акті виконаних робіт і складається з суми перерахованої клієнтом після здійснення розрахунків експедитора з перевізником.
Тобто, експедитор при одержанні оплати, до складу валового доходу включає всю суму, перераховану клієнтом. При підтвердженні послуг третім особам, вартість послуг включає до складу витрат.
Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Податковим кодексом України, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 та іншими нормативно-правовимми актами.
У відповідності до статті 177 ПК України, доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.
Для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).
До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно зрозділом III цього Кодексу.
Фізичні особи-підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.
Фізичні особи-підприємці, які зареєстровані протягом року в установленому законом порядку або перейшли із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування чи сплачували фіксований податок до набрання чинності цим Кодексом, подають податкову декларацію за результатами звітного кварталу, в якому розпочата така діяльність або відбувся перехід на загальну систему оподаткування. Вперше зареєстровані підприємці в податковій декларації також зазначають інформацію про майновий стан та доходи за станом на дату державної реєстрації підприємцем. Платники податку розраховують та сплачують авансові платежі у строки, визначені підпунктом 177.5.1 пункту 177.5 цієї статті, що настануть у звітному податковому році.
Остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб та збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності на підставі документального підтвердження факту їх сплати.
У разі якщо фізична особа-підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку-фізичних осіб.
Фізична особа-підприємець вважається податковим агентом працівника-фізичної особи, яка перебуває з нею у трудових, цивільно - правових відносинах, або будь-якої іншої фізичної особи щодо будь-яких оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) на користь такої особи.
Під час нарахування (виплати) фізичній особі-підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб'єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою-підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб'єкта підприємницької діяльності. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, коли буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до підпунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.
Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем, який обрав іншу систему оподаткування доходів від провадження господарської діяльності, здійснюється за правилами, встановленими цим Кодексом.
Фізичні особи-підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи.
Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік, що підлягає сплаті до бюджету ФОП ОСОБА_3 встановлено його заниження на загальну суму 15 317,93 грн., проте суд не може погодитись з такими доводами податкового органу, оскільки вони спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.
Так, в акті перевірки (стор. 7) контролюючим органом наведено перелік основних субєктів-контрагентів із якими ФОП ОСОБА_3 перебувала у господарських правовідносинах у 2014 році, а саме:
- контрагенти-замовники (основні: ПАТ «Дніпроважмаш», ТОВ «НВО Ровер», ТОВ «Композит-СТК», ТОВф «Никс-М», ТОВф «АКАМ», ТОВ «АСС»);
-контрагенти-виконавці (основні: ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_6, ТОВ «РК-Торг», Фірма «ТОР», ТОВ «Атлантида 17», ТОВ «Глорія.ЛТД», ТОВ «Дітон Трейд ЛТД»).
При цьому, ФОП ОСОБА_7 було надано до перевірки повний перелік первинної документації по господарським операціям позивача у 2014 році, що також не спростовано відповідачем в ході розгляду даної справи.
Окрім того, в акті перевірки та у запереченнях Лівобережної ОДПІ м.Дніпра відсутні посилання на конкретні правовідносини із контрагентами позивача, які за результатами проведеної перевірки не знайшли свого підтвердження, що призвело до висновків податкового органу про заниження суми чистого оподатковуваного доходу ФОП ОСОБА_3 та завищення нею валових витрат.
Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, суд доходить до висновку що обґрунтованість винесеного податкового повідомлення-рішення від 29.12.2015 року № НОМЕР_1 вимогам чинного законодавства, відповідачем не доведена, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Перевіряючи правомірність винесення податкової вимоги, суд зазначає наступне.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».
Згідно із п. 4 ч. 1. ст. 4 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
Відповідйо до п. 2 ст. 6 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування": „Платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок".
У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
При перевірці сум чистого доходу (прибутку), отриманого ФОП ОСОБА_3 від підприємницької діяльності та сум чистого доходу (прибутку) та нарахувань єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями контролюючим органом встановлені розбіжності.
Відповідно п. 3 ст. 7 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.
Ставки єдиного внеску встановлюються у ст. 8 вказаного Закону.
Згідно п. 11 ст. 8 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування": „Єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску".
Так, за результатами перевірки правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, самостійно визначеного фізичною особою-підприємцем, яка обрала загальну систему оподаткування, фахівцями податкового органу встановлено, що в порушення п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8 розділу ІІІ Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" з урахуванням п.177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України - позивачем за 2014 рік не донарахувано єдиного соціального внеску у розмірі 34 961, 12 грн., який враховується при обчисленні оподатковуваного доходу в результаті порушень викладених в акті перевірки.
Матеріалами справи підтверджено, що у зв'язку зі збільшенням позивачеві бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на суму 15 317,92 грн., податковим органом також було проведено донарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування всього на суму 34 961,12 грн. та складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 29.12.2015 року № НОМЕР_2 на суму 34 961,12 грн.
У відповідності до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
Пунктом 3 частини 11 статті 25 Закону, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.
З урахуванням того, що під час розгляду даної справи відповідачем не доведено факт невірного визначення ФОП ОСОБА_3 значень сум чистого доходу (прибутку) та завищення валових витрат за 2014 рік, у суду відсутні підстави вважати, що платником занижено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 34 961,12 грн.
Зважаючи на вищевикладене, оскаржена вимога про сплату боргу (недоїмки) від 29.12.2015 року № НОМЕР_2 зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 34 961,12 грн., винесена відповідачем безпідставно, а тому підлягає скасуванню.
Згідно із ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України - доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України і діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених па контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушення прав і охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, в тому числі чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Суд згідно ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України - оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем - суб'єктом владних повноважень не доведено правомірність своїх рішень та їх відповідність нормам діючого законодавства України, у зв'язку з чим оскаржувані податкове повідомлення-рішення та податкова вимогам є протиправними та підлягають скасуванню.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Лівобережної державної податкової інспекції м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.12.2015 року № НОМЕР_1, Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.
Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 29.12.2015 року № НОМЕР_2 на суму 34 961,12 грн. Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя ОСОБА_1