Справа № 804/3924/17
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2017 р. Справа № 804/3924/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -
Позивач ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_3, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_4 № 35426832 від 29.05.2017р. про відмову в проведенні державної реєстрації права приватної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1;
- зобов'язати Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_4 провести державну реєстрацію права приватної власності за позивачем на об'єкт нерухомості на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.
У обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.05.2017 року державним реєстратором права на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_3 було винесено рішення № 35426832 за заявою позивача, прийнятою 23.05.2017 року для проведення державної реєстрації права власності, форма власності приватна на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та документи подані для державної реєстрації у відповідності до якого, державний реєстратор вирішив відмовити у державній реєстрації права власності на зазначену квартиру за позивачем. Вважає зазначене рішення протиправними та таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.07.2017 року було відкрито провадження у справі.
Відповідач надав письмові заперечення проти позову, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, здійснює розгляд заяв про державну реєстрацію прав та її обтяжень, здійснює державну реєстрацію прав або відмовляє у державній реєстрації прав, приймає відповідне рішення. Для проведення державної реєстрації права власності на спірну квартиру позивачем до розгляду державного реєстратора було надано заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2012 року та ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2012 року та від 21.11.2012 року по справі № 2/0417/2258/2012. Однак, вказане заочне рішення суду від 15.10.2012 року та ухвали суду від 21.11.2012 року та від 21.11.2012 року не оформлені належним чином, оскільки відсутня відмітка про дату набрання останніми законної сили, а тому вказані документи не можна вважати належними для проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити та надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, надав клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.
За таких обставин суд, керуючись положеннями ч. 6 ст.128 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив таке.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2012 року у справі №2/0417/2258/12 за позовом ОСОБА_2 до ЖБК № 141 «Смена» про визнання права власності на нерухоме майно було визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_2, житловою площею 16,5 кв.м., загальною площею 30,7 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_5, померлого 13.09.2009 року.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2012 року було виправлено описку у вищезазначеному заочному рішенні суду від 15.10.2012 року по справі №2/0417/2258/12, а саме було вказано вірно прізвище імя та по-батькові дідуся ОСОБА_2 ОСОБА_6.
Також ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2012 року у справі №2/0417/2258/12, було виправлено описку у вищезазначеному заочному рішенні суду від 15.10.2012 року.
23.05.2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до державного реєстратора права на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_3 із заявою щодо проведення державної реєстрації права власності, на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, надавши при цьому копію заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2012 року по справі №2/0417/2258/12 та копії ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2012 року та від 21.11.2012 року про виправлення описок у рішенні суду від 15.10.2017 року по справі №2/0417/2258/12, якими було визнано право власності на спірну квартиру за позивачем.
Як зазначає відповідач у своїх письмових поясненнях позивачу було відмовлено у державній реєстрації права власності на спірну квартиру, оскільки заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2012 року по справі №2/0417/2258/12 є таким, що оформлене з порушенням вимог законодавства України, оскільки не містить інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків або про серію та номер паспорта гр. ОСОБА_2, за яким було визнано право власності на вищевказану квартиру.
Також, однією із підстав відмови було зазначено те, що ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2012 року та від 21.11.2012 року по справі №2/0417/2258/12 не місять відмітки про дату набрання останніми законної сили, що також дозволяє вважати їх належними документами для проведення державної реєстрації прав, а також надані до розгляду державного реєстратора рішення суду та ухвали суду усупереч принципу відкритості судових засідань, закріпленого у ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 року № 3262-IV, не внесені у становлений строк до Єдиного державного реєстру судових рішень.
Крім того, із вказаного рішення вбачається, що згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 04.02.2015 року по справі № 0417/2797/2012 було встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2012 року «позовні вимоги ПАТ «ПриватБанк» задоволено. У січні 2015 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про виправлення описки в рішенні суді від 15.10.2012 року, вказуючи що у вказаному рішенні суду невірно зазначено загальну площу та житлову площу квартири», як вбачається з матеріалів цивільної справи дата ухвалення рішення суду від 15.10.2012 року, а підставою для виправлення описки є посилання позивача на технічний паспорт, який виготовлено 18.01.2013 року.» Відтак у задоволенні заяви про виправлення описки було відмовлено.
Відтак, вищезазначене стало підставою для відмови у державній реєстрації права власності на спірну квартиру.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити про таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, зокрема, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно та розсудливо.
Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав (далі - Закон).
Відповідно до п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору
Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 4 Закону визначають, що державній реєстрації прав підлягають: право власності; заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.
Згідно ч. 1 ст. 5 Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.
Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону передбачено, що до повноважень суб'єктів державної реєстрації прав належить: 1) забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та ведення реєстраційних справ; 2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 3 статті 10 Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема,
1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;
2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;
3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;
5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав;
6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав;
7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);
8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;
9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі.
При цьому, за правилами ч. 1 ст. 11 Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
У статті 15 Закону закріплено, що реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному об'єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об'єкта.
У разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна або зміни відомостей про об'єкт нерухомого майна його реєстраційний номер не змінюється, крім випадків, передбачених статтею 14 цього Закону.
Скасований реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна не може бути присвоєний іншому об'єкту нерухомого майна.
Інформація про скасовані реєстраційні номери зберігається у Державному реєстрі прав протягом усього часу існування цього реєстру.
Відповідно до ст. 18 Закону державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.
Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Державні реєстратори зобов'язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.
Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.
Заява про державну реєстрацію прав подається окремо щодо кожного об'єкта нерухомого майна.
Датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав.
Взяття на облік безхазяйного нерухомого майна проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Форма і вимоги до заповнення заяв, що подаються до органу державної реєстрації прав, а також форма і вимоги до оформлення рішень державних реєстраторів, що приймаються за результатом їх розгляду, затверджуються Міністерством юстиції України.
Приписи ч. 1 ст. 20 Закону визначають, що заява про державну реєстрацію прав та оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.
Заява про державну реєстрацію прав в електронній формі подається за умови ідентифікації такої особи (фізичної або юридичної) з використанням електронного цифрового підпису чи іншого альтернативного засобу ідентифікації особи.
Порядок подання заяв у сфері державної реєстрації прав в електронній формі визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Згідно ст. 22 Закону документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Електронні документи, подані для проведення державної реєстрації прав, оформляються згідно з вимогами, встановленими цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства.
Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.
Відповідальність за відповідність електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, оригіналам таких документів у паперовій формі у разі подання заяви в електронній формі несе особа, яка виготовила електронні копії документів.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 24 Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього право набувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.
За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Відтак, законодавцем визначено вичерпний перелік підстав для прийняття державним реєстратором рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Отже, у звязку із вищевикладеним зважаючи на сукупність викладених обставин та висновків, відповідач не довів правомірність винесення ним оскаржуваного рішення . №35426832 про відмову в проведенні державної реєстрації права приватної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1;

Подані позивачем документи, а саме заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2012 року по справі № 2/0417/2258/12 та ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2012 року та від 21.11.2012 року про виправлення описки в зазначеному заочному рішенні суду від 15.10.2012 року по справі №2/0417/2258/12 не скасовані, як того вимагає закон, а тому рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_3 № 35426832 від 29.05.2017р. про відмову в проведенні державної реєстрації права приватної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 є протиправним та підлягає скасуванню .

З урахуванням вищевикладеного, державний реєстратор не виконав у повному обсязі своїх посадових обовязків, зокрема щодо перевірки поданих документів для проведення державної реєстрації речових прав.

Оскаржувані дії державного реєстратора, вчинені на підставі зазначеного рішення є протиправними, а тому прийняте у звязку із цим рішення підлягає скасуванню, а позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_3 № 35426832 від 29.05.2017р. про відмову в проведенні державної реєстрації права приватної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1; підлягають задоволенню.

Згідно положень, закріплених статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_3 провести державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 на об'єкт нерухомості на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, то суд задовольняє їх у частині зобовязання повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 23.05.2017 року про державну реєстрацію права власності.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, жодної з підстав для відмови у реєстрації, вказаних державним реєстратором у рішенні, судом не встановлено, оскільки рішенням суду чітко визначено право власності позивача на вказане нерухоме майно, на спірну квартиру, а посилання в рішенні на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.02.2015 року у справі № 0417/2797/2012 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» є безпідставними, заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2012 року по справі № 2/0417/2258/2012 визнано за позивачем право власності на спірну квартиру, в порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_2, а тому подані позивачем до відповідного органу документи є достатніми для прийняття рішення щодо державної реєстрації права власності на спірну квартиру.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Частиною 2 ст. 162 КАС України встановлено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

З урахуванням вищевикладеного враховуючи наведені законодавчі положення та зміст оскаржуваного рішення, суд приходить до висновку, що визначені державним реєстратором в спірному рішенні підстави для відмови позивачу у державній реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна не відповідають як дійсним обставинам так і підставам, з існуванням яких законодавець пов'язує відмову у державній реєстрації права на нерухоме майно.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у частині визнання протиправним та скасування рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_3 № 35426832 від 29.05.2017р. про відмову в проведенні державної реєстрації права приватної власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зобовязання повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 23.05.2017 року про державну реєстрацію права власності.

У відповідності до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, тому судові витрати в розмірі 640,00 грн. підлягають стягненню на корить позивача з Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 14, 70, 71, 86, 122, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_3 № 35426832 від 29.05.2017р. про відмову в проведенні державної реєстрації права приватної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Зобовязати повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 23.05.2017 року про державну реєстрацію права власності.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя В.В ОСОБА_1