Справа № 593/918/17
Суддя: Данилів О. М.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/593/63/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" жовтня 2017 р. Бережанський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Паньків М.М.

за участі позивача ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережанах адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Бережанського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, вказуючи, що для оформлення пенсії за віком він 14 березня 2017 року звернувся до Бережанського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області із необхідним пакетом документів, і хоч пенсію йому було призначено, однак до стажу при призначенні пенсії відповідачем не було враховано період його роботи з 1990 по 1994 роки у колгоспі Комсомолець, колгоспі Урманський та селянській спілці Урманська, а так як внаслідок дій відповідача він отримує значно менший розмір пенсії, ніж мав би отримувати при врахуванні зазначеного стажу, звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просить визнати дії відповідача у неврахуванні зазначеного періоду роботи до його трудового стажу неправомірними та зобовязати відповідача зарахувати зазначений період роботи до його трудового стажу.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, дав пояснення аналогічні поданому позову.

Захисник інтересів позивача в судовому засіданні уточнив позовні вимоги свого довірителя, просив із врахуванням часу перейменування сільськогосподарських підприємств, у яких працював позивач, зарахувати до стажу період його роботи на посаді водія з 1 січня 1990 року по 1 липня 1991 року в колгоспі "Комсомолець", з 2 липня 1991 року по 15 лютого 1993 року у колгоспі Урманський та із 16 лютого 1993 року по 31 грудня 1994 року у селянській спілці Урманська, які функціонували в с. Урмань Бережанського району Тернопільської області, уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити.

Представник Бережанського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області у судове засідання не зявився, подав суду письмову заяву, у якій просив справу розглядати у його відсутності. У поданому ним письмовому запереченні просив відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог за їх безпідставністю.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вислухавши пояснення позивача і свідків, взявши до уваги письмове заперечення відповідача та з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Стаття 104 Кодексу адміністративного судочинства України регламентує, що до адміністративного суду має право звернутись особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Стаття 6 КАСУ передбачає, що кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Згідно ч.1 ст. 56 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» до страхового стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях та кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до положень ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що 14 березня 2017 року позивач ОСОБА_2 із письмовою заявою та долученим до неї пакетом документів звернувся до відповідача Бережанського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області про призначення йому пенсії за віком. За заявою позивача пенсія йому була призначена, однак до стажу для призначення пенсії відповідачем не було враховано період роботи позивача з 1990 по 1994 роки: в колгоспі " Комсомолець", в колгоспі Урманський та у селянській спілці Урманська, які функціонували в с. Урмань Бережанського району Тернопільської області, хоч вищевказаний період роботи був зазначений у виданій позивачу трудовій книжці, однак, незважаючи на це Бережанським обєднаним управлінням Пенсійного Фонду України Тернопільської області було відмовлено позивачу у зарахуванні вищевказаного періоду для нарахування пенсії.

Вищевказаний факт підтверджується поясненнями позивача та оглянутими в судовому засіданні документами, які містяться у пенсійній справі, заведеній у Бережанському обєднаному управлінні Пенсійного Фонду України Тернопільської області за № 137485 на імя позивача, а саме: письмовою заявою позивача від 14 березня 2017 року та листом № 13/Б-11 Бережанського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області від 5 липня 2017 року та розрахунком стажу.

Частиною 4 статті 24 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії, до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

А так як Закон України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування набрав чинності 01 січня 2004 року, то періоди трудової діяльності, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії за період до 01січня 2004 року повинні враховуватися до стажу роботи для призначення пенсії відповідно до законодавства, яке діяло до 01 січня 2004 року.

Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. В абзаці 2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999р. № 1-рп/99 по справі № 1-7/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) міститься розяснення наведеного конституційного положення, в якому зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі потрібно розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон чи інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце.

Таким чином, стосовно порядку зарахування певних періодів до стажу для призначення пенсії необхідно керуватися тим законодавством, під час дії якого ці періоди існували.

Згідно п.п. 1,2 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. Підстави та процедура підтвердження трудового стажу показаннями свідків встановлені п.п.17,18 Порядку.

Відповідно до п.п. 17,18 Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на трудову пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які би знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які би знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

І хоч належними і допустимими докази доведено, що позивач в період з 1990 по 1994 роки працював у колгоспі Комсомолець, колгоспі Урманський та селянській спілці Урманська, однак Бережанським обєднаним управлінням пенсійного фонду Тернопільської області без належних на це підстав зазначений стаж не врахований при обчисленні позивачу пенсії.

Оглянута у судовому засіданні трудова книжка серії БТ-1 № 2898141, видана 18 травня 1979 року на на імя позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідчить про те, що він згідно записів під № 15-18 18 серпня 1983 року прийнятий на роботу в колгосп Україна; потім з колгоспу Україна був переведений в колгосп Комсомолець, який згідно протоколу № 1 від 16 лютого 1993 року було реорганізовано у селянську спілку Урманська та 20 грудня 1995 року звільнений з роботи за власним бажанням. Вищевказані записи у трудовій книжці позивача завірені печатками колгоспу Україна та селянської спілки Урманська.

Із довідки № 03, виданої ПОП Урманське Бережанського району Тернопільської області 14 січня 2017 року видно, що згідно протоколу № 3 від 20 листопада 1986 року колгосп Україна розукрупнено і на його базі створено колгосп Україна з центральною садибою в селі Жуків та колгосп Комсомолець з центральною садибою в селі Урмань. Згідно протоколу № 3 від 2 липня 1991 року змінено назву колгоспу Комсомолець на колгосп Урманський, а 16 лютого 1993 року протоколом № 1 колгосп Урманський реорганізовано і на його базі створено селянську спілку Урманська, яку 20 березня 2000 року було реформовано у ПОП Урманське.

Оглянута в судовому засіданні довідка № 01, видана 14 січня 2017 року приватно-орендним підприємством Урманське, яке є правонаступником селянської спілки Урманська, свідчить про те, що ОСОБА_2 був членом колгоспу Україна, Урманський та селянської спілки Урманська. Вищевказана довідка видана на підставі книги обліку трудового стажу за 1981, 1982, 1983-1995 роки також свідчить про те, що позивач вступив у колгосп 19 грудня 1981 року де працював : з 19 грудня 1981 по 20 квітня 1982 року та з 18 серпня 1983 року по 20 грудня 1995 року.

Той факт, що позивач в період з 1990 по 1994 роки включно працював у колгоспі Комсомолець, колгоспі Урманський та селянській спілці Урманська і в цей період йому зараховано встановлений мінімум вихододнів, крім його власних пояснень, підтверджується також оглянутими в судовому засіданні письмовими доказами та показами свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які знали позивача по спільній роботі на одному підприємстві і мають документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу позивача.

Із оглянутих в судовому засіданні : протоколу № 1 загальних зборів членів колгоспу Комсомолець від 5 лютого 1991 року; протоколу № 1 загальних зборів членів колгоспу Урманський від 6 лютого 1992 року; протоколу № 1 загальних зборів членів колгоспу Урманський від 16 лютого 1993 року; протоколу загальних збоів членів селянської спілки Урманська від 11 січня 1994 року та протоколу № 4 зборів уповноважених селянської спілки Урманська від 23 грудня 1994 року видно, що на зборах членів колгоспу, чи діючої вже на той час селянської спілки розглядалося питання про зарахування невиробленого мінімуму вихододнів. У зазначених документах напроти прізвища позивача ОСОБА_2 ОСОБА_6 стоїть позначка зараховано. Зазначена інформація стосується всіх оглянутих в судовому засіданні протоколів за виключенням протоколу № 1 від 11 січня 1994 року, де проти прізвища позивача не зроблено жодної помітки.

Д опитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердила той факт, що позивач ОСОБА_2 в період з 1990 по 1994 роки працював на посаді водія в колгоспі "Комсомолець, потім після перейменування - у колгоспі Урманський, а пізніше - у селянській спілці Урманська, тобто працював у тих сільськогосподарських підприємствах, які на той час функціонували в селі Урмань Бережанського району Тернопільської області. В своїх поясненнях свідок далі зазначила, що позивач ОСОБА_2 працював водієм на автомобілі КАМАЗ 60-47. Цей факт їй достовірно відомий, бо вона, свідок, також у вказаному колгоспі з 1988 по 2014 рік працювала бухгалтером та вела всю бухгалтерську документацію. Далі свідок пояснила, що крім основної роботи у бухгалтерії, вона з 1989 року була секретарем загальних зборів членів колгоспу Комсомолець ,Урманський та в с/с Урманська. Загальні збори членів колгоспу щорічно встановлювали, який має бути мінімум вихододнів членів колгоспу та на цих зборах також вирішувалося питання про зарахування невиробленого мінімуму вихододнів щодо членів колгоспу шляхом голосування. Вона, як секретар, вела протокол зборів та відповідно вела свою первинну документацію, на підставі якої питання невироблення мінімуму вихододнів вирішувалося на зборах уповноважених. Стверджує, що в оглянутих в судовому засіданні протоколах загальних зборів за 1991-1994 роки інформація про зарахування мінімуму вихододнів проти прізвища ОСОБА_2 ОСОБА_6 стосується саме позивача ОСОБА_2, оскільки іншої особи у цих колгоспах із таким прізвищем не було. Що стосується протоколу загальних зборів членів селянської спілки Урманська від 11 січня 1994 року то вищевказаний протокол, як секретар зборів, виготовляла саме вона. У цьому протоколі у списку членів селянської спілки про невиконання мінімуму людиноднів числиться позивач ОСОБА_2 проти прізвища якого відсутня помітка про зарахування чи не зарахування невиробленого мінімуму людиноднів, однак вона стверджує, що помилково проти його прізвища не вказано слово зарахувати. Її пояснення підтверджуються представленою нею суду первинною документацію, яка на той час велася нею, як бухгалтером та секретарем. Свідок представила суду для огляду в судовому засіданні відомості, які вносилися на обговорення на збори уповноважених з 1983 по 1999 роки. У списках з 1990 по 1994 роки позивач ОСОБА_2 також вказаний поряд із списками інших членів колгоспу. Далі свідок пояснила, що якщо в члена колгоспу було вироблено 50 відсотків мінімуму вихододнів, то збори уповноважених приймали рішення цій особі зарахувати вироблення мінімуму вихододнів за цей рік, а так як позивач у 1994 році при встановленому мінімумі для водіїв 230 виробив 137, то зборами уповноважених йому зараховувалося вироблення мінімуму вихододнів за цей рік.

Із оглянутої в судовому засіданні представленої свідком книги списків колгоспників, які не виробили мінімуму вихододнів по колгоспу Комсомолець, у якому міститься інформація з 1983 по 1999 роки сільськогосподарських підприємств таких як колгосп Комсомолець, колгосп Урманський та селянська спілка Урманська видно, що:

- у 1990 році при встановленому мінімумі для водіїв - 230 позивач ОСОБА_2 виробив 214, тобто більше як 50 %, тому зборами уповноважених йому було зараховано вироблення мінімуму вихододнів за цей рік;

- у 1991 році при встановленому мінімумі для водіїв - 230 ОСОБА_2 виробив 175, тобто більше як 50 %, тому зборами уповноважених йому зараховувалося вироблення мінімуму вихододнів за цей рік;

-у 1992 році при встановленому мінімумі -230 він виробив 153, тобто більше як 50 %, а тому в графі про зарахування виробленого мінімуму числиться зараховано;

-1993 році при встановленому мінімумі -230 він втробив 128, тобто більше як 50 %, а тому в графі про зарахування виробленого мінімуму числиться зараховано;

-1994 році при встановленому мінімумі -230 він виробив 137, тобто більше як 50 %, а тому в графі про зарахування виробленого мінімуму числиться зараховано.

Свідок ОСОБА_5 також підтвердила той факт, що позивач ОСОБА_2 в період з 1990 по 1994 роки працював водієм на автомобілі КАМАЗ в колгоспі Комсомолець, Урманський та селянській спілці Урманська. Цей факт їй достовірно відомий, бо вона також в даних сільськогосподарських підприємствах працювала з 1977 року по 1996 рік на посаді бухгалтера. Спочатку бухгалтером по оплаті праці, заступником головного бухгалтера, а з 1992 року - головним бухгалтером. Далі в своїх поясненнях свідок зазначила, що спочатку був колгосп Україна, який функціонував в селі Жуків. Потім у 1986 році проходило розукрупнення і з одного колгоспу Україна було створено два колгоспи: Україна із центральною садибою в селі Жуків і колгосп Комсомолець із центральтною садибою в селі Урмань. Їй також відомо, що колгосп Комсомолець у 1991 році було перейменовано на колгосп Урманський, а потім реорганізовано на селянську спілку Урманська. Далі свідок показала, що на початку 90 років були такі періоди, що роботи не було, тому члени колгоспу від незалежних від них причин не виробляли встановлений на початку року мінімум вихододнів, тому вищевказане питання розглядалося на зборах членів колгоспу шляхом голосування і позивачу в період з 1990 по 1994 роки зборами членів колгоспу встановлений невироблений мінімум вихододнів був зарахований про що свідчать протоколи загальних зборів членів колгоспу та інша первинна документація, яка в даний час є на зберіганні у діючому приватно-орендному підприємстві Урманське, де вона в даний час працює на посаді головного бухгалтера. Для підтвердження правдивості своїх показів свідок представила суду для огляду свою трудову книжку.

Правдивість показів зазначених вище свідків, а отже підставність позовних вимог позивача, підтверджується оглянутими в судовому засіданні їх трудовими книжками, копії яких долучені до матеріалів справи.

Здобуті судом докази свідчать про те, що позивач ОСОБА_2 працював водієм в колгоспі " Комсомолець" в період з 1 січня 1990 року по 1 липня 1991 року, у колгоспі Урманський з 2 липня 1991 року по 15 лютого 1993 року та із 16 лютого 1993 року по 31 грудня 1994 року у селянській спілці Урманська, які функціонували в с. Урмань Бережанського району Тернопільської області, і у цей період загальними зборами членів колгоспу було зараховано невироблений ним з поважних причин мінімум вихододнів, а тому Бережанське об»єднане Управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області безпідставно відмовило у зарахуванні позивачу вищевказаного періоду роботи до його трудового стажу .

Проаналізувавши встановлені на підставі поданих сторонами доказів фактичні обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Отже, розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_7 на підставі поданих доказів та у межах заявлених та уточнених в судовому засіданні вимог і оцінивши встановлені на підставі досліджених доказів фактичні обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 55 та 58 Конституції України, ст.ст. 6, 8-11, 17, 69-71, 76,77, 79, 99, 104, 158-163, 185-186 КАС України, Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, Законом України « Про пенсійне забезпечення», суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_7 задоволити.

Визнати неправомірними дії Бережанського об»єднаного Управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_2 до його трудового стажу періоду роботи на посаді водія з 1 січня 1990 року по 1 липня 1991 року в колгоспі " Комсомолець", з 2 липня 1991 року по 15 лютого 1993 року у колгоспі Урманський та з 16 лютого 1993 року по 31 грудня 1994 року - у селянській спілці Урманська.

3обовязати Бережанське об»єднане Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільської області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_2 період його роботи на посаді водія з 1 січня 1990 року по 1 липня 1991 року в колгоспі " Комсомолець", з 2 липня 1991 року по 15 лютого 1993 року у колгоспі Урманський та із 16 лютого 1993 року по 31 грудня 1994 року у селянській спілці Урманська, які функціонували в с. Урмань Бережанського району Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення терміну на її оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду подається до Львівського апеляційного суду через Бережанський районний суд на протязі десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області ОСОБА_1