Справа № 524/533/17
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 р.Справа № 524/533/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31.05.2017р. по справі № 524/533/17

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука

про визнання бездіяльність протиправною,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1.( далі - позивач ) звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом до Виконавчого Комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука про визнання бездіяльність протиправною. Свої вимоги позивач мотивував тим, що в період з 08.10.2002 до 20.06.2010 працював у Виконавчому комітеті Автозаводської районної ради м. Кременчука. За час роботи, його ніхто не ознайомлював із змістом колективного договору, а тому про своє право на отримання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати він дізнався лише в 2016 році з публікації в ЗМІ. Крім того, під час роботи він неодноразово залучався до роботи у вихідні та святкові і неробочі дні. Під час звільнення відповідач не розрахувався з ним в повному обсязі, оскільки так і не виплатив матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2004 та 2010 рік такомпенсацію за роботу у вихідні та святкові і неробочі дні у грошовій формі у подвійному розмірі.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31.05.2017 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука про визнання бездіяльність протиправною - відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд постанову суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги

В обґрунтування апеляційної скарги позивачем зазначено, що судом першої інстанції неправильно застосовані та порушено норми матеріального та процесуального права

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову судом першої інстанції зроблено висновок про безпідставність вимог позивача, ОСОБА_1, а тому його позов задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, що

Розпорядженням №179-0 від 08.10.2002 ОСОБА_1 було призначено на посаду завідуючого відділу субсидій виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука.

На підставі розпорядження №43-0 від 14.06.2010 його звільнено з посади у зв'язку з досягненням граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування та виходом на пенсію. Вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки ОСОБА_1

Нарахування та виплата позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2004, 2010 роки не здійснювалась.

У відповідності до ч.6 ст. 33 ЗУ «Про державну службу» (в редакції закону, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Так, частинами 3, 4 статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» передбачено, що умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування є місцевий бюджет.

У відповідності з пп.3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 року № 268, передбачено право керівників органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці, надавати працівникам матеріальну допомогудля вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника (місячного грошового забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу).

За змістом роз'яснень Міністерства праці та соціальної політики України від 16.10.2009 року № 620/13/84-09, рішення про надання такої матеріальної допомоги приймається керівником відповідного органу, виходячи з обставин, викладених у заяві працівника.

Як вбачається з довідки ліквідатора з припинення діяльності Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука, за час своєї роботи ОСОБА_1 у 2004 та 2010 роках не звертався із заявами про необхідність виплати йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Посилання позивача на його необізнаність із умовами колективного договору жодним чином не впливає на його права, передбачені ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» та постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 року № 268.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука не виникало обов'язку щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2004 та 2010 роки, а тому його вимоги про зобов'язання Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука нарахувати та виплатити таку допомогу є безпідставними та не підлягають задоволенню.

На спростування позовних вимог позивача відповідачем надано суду довідку від 29.05.2017 в якій зазначено, що в табелях робочого часу Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука за 2002 - 2010 роки ОСОБА_1 робота у святкові і вихідні дні не обліковувалась у зв'язку з відсутністю такої роботи.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за роботу у вихідні, святкові і неробочі дні у грошовій формі у подвійному розмірі та визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині невиплати такої компенсації.

Згідно частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1- необґрунтовані, безпідставні та задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, постанова суду ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31.05.2017р. по справі № 524/533/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бондар В.О.
Судді(підпис) (підпис) Калиновський В.А. Кононенко З.О.
Повний текст ухвали виготовлений 30.10.2017 р.