Справа № 219/11550/17
Суддя: Конопленко О. С.
Дата ухвалення: 2017-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/219/1318/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2017 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря Троян Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 3 батальйону Управління Патрульної поліції у містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до інспектора роти 3 батальйону Управління Патрульної поліції у містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, в якому просить: скасувати складену відносно нього інспектором УПП ДПП старшим лейтенантом ОСОБА_2 постанову серія БР № 007520; надати йому для ознайомлення матеріали справи; у разі скасування постанови, або визначення того, що інспектор Борецький М.М. не надав позивачу копію постанови незаконно, просить змусити відшкодувати інспектора Борецького М.М. позивачу 500,00 грн.; згідно законодавства просить звільнити його від сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 09 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_1 інспектором УПП ДПП старшим лейтенантом ОСОБА_2 було складено постанову про адміністративне правопорушення Серія БР № 007520, в якій зазначено, що ОСОБА_1 09 жовтня 2017 року у м. Лисичанськ по вул. Сосюри, біля будинку 290, керуючи автомобілем НОМЕР_1 не виконав вимогу знаку 5.16, а також при перевірці документів не предявив для перевірки посвідчення водія категорії «Б», чим порушив вимоги п.п. 2.1 (а), чим скоїв правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП. Зазначена постанова не відповідає закону, матеріалам та обставинам справи з таких підстав: 1) Інспектор Борецький М.М. не надав жодних доказів порушення позивачем вимог знаку 5.16, зазначених у ст. 251 КУпАП, що дає позивачу право вважати зупинку безпідставною, а вимогу предявити документи незаконною; 2) Документи, а саме водійське посвідчення відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію ТЗ, поліс страхування були предявленні позивачем; 3) Інспектор Борецький склав постанову без виконання статті 279 КУпАП. Склав постанову у службовому авто (без присутності позивача) після того, як позивач подав клопотання про необхідність допомоги йому фахівця в галузі права; 4) Інспектор Борецький М.М. відмовив на клопотання позивача про перенос розгляду справи по місту реєстрації ТЗ, або його прописки, чим, на думку позивача, порушив його права, зазначені в статті 268 КУпАП; 5) Інспектор Борецький М.М. склав постанову з даними, які не відповідають дійсності, а саме дані про адресу позивача, так як інспектор Борецький не надав на вимоги позивача копію постанови, а тому позивачу довелося їхати до м. Лисичанськ ще раз, що коштувало йому 500,00 грн.

Позивач до судового засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач до судового засідання не зявився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило.

За таких підстав, враховуючи передбачений частиною 1 статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) строк розгляду адміністративної справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі та на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора роти 3 батальйону Управління Патрульної поліції у містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення частково обґрунтованою і такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР 007520, складеної 09 жовтня 2017 року інспектором УПП ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, керуючи транспортним засобом ЗАЗ SENS, номерний знак НОМЕР_2, 09 жовтня 2017 року об 11 годині 20 хвилин, як зазначено в постанові: «в м. Лисичанську по вул. Сосюри водій, керуючи т/з не виконав вимоги д/з 5.16 (рух по смугах). При перевірці документів водій не предявив для перевірки посвідчення водія категорії «В», чим порушив вимоги п.п. 2.1 (А). Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП». Згідно зазначеної постанови ОСОБА_1 скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Прийнято по справі рішення: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф у розмірі 425 (чотириста двадцять пять) гривень. До постанови додано рапорт по справі інспектора Гевела Т.С. В пункті 10 постанови щодо отримання позивачем копії постанови зазначено: «відмовився від підпису». (а.с. 4, 17).

Згідно частин 1, 3 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових або службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи вчинені вони на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

В постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР 007520 від 09 жовтня 2017 року, складеної відповідачем, зазначено, що позивач своїми діями, які виразились в невиконанні вимог дорожнього знаку 5.16 (рух по смугах) та у непредявленні для перевірки посвідчення водія категорії «В», порушив пункти 5.16 та 2.1(А) Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Так, частиною першою статті 122 КупАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Так, відповідно до підпункту «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 5.16 «Напрямки руху по смугах» розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху України вказаний дорожній знак показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Відповідно до статті 222 КУпАП органу Національної поліції підвідомчі справи про адміністративні правопорушення, передбачені, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП. В свою чергу, зазначеною статтею також передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Суд звертає увагу на те, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, згідно тексту вищевказаної постанови, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції частин 2, 4, 5 статті 258 КУпАП, а також відповідає змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 липня 2015 року № 1395.

При цьому, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема статей 278, 279, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Так, ч. 2 ст. 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, у таких випадках уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258 КУпАП).

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП) доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових, доказів, висновків експертів.

Крім того, суду взагалі не надано доказів скоєння позивачем правопорушень зазначених у постанові від 09 жовтня 2017 року, в порядку статті 251 КУпАП, а саме щодо фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів. При цьому суд не приймає до уваги при ухваленні постанови надані позивачем копії: рапорту інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП у м. Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 від 09 жовтня 2017 року та пояснення інспектора УПП ДПП ст. лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 10 жовтня 2017 року.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що відповідачем, в порушення вимог статті 280 КУпАП, не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що норми ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення субєкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, на думку суду, в даному випадку є недоведеним.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В той же час, в порушення вказаних вимог, відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та обєктивного зясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, у звязку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Окрім цього, судом оглянуто диск з відеозаписами, зробленими позивачем під час складання стосовно нього постанови про адміністративні правопорушення, з яких вбачається, що при розгляді справи про адміністративні правопорушення, за результатами якої складено постанову серії БР № 007520 від 09 жовтня 2017 року, ОСОБА_1 неодноразово заявлялось клопотання про розгляд справи за участю захисника, проте вказане клопотання працівниками поліції було відхилено, що є істотним порушенням права на захист, передбаченого ст. 268 КУпАП, а також Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги або заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин 2, 6 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надає докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Однак, відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, місце і час розгляду справи, не надав суду будь-яких доказів в обґрунтування правомірності своїх дій, не направив обґрунтованих заперечень проти заявлених позовних вимог.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупність, суд приходить до висновку, що слід визнати незаконними дії відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР 007520 від 09 жовтня 2017 року.

Щодо позовної вимоги про змушення інспектора Борецького М.М. відшкодувати позивачу 500,00 грн. у разі скасування постанови, або визначення того, що інспектор Борецький М.М. не надав позивачу копію постанови незаконно, суд зазначає наступне.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст. 171-2 КАС України. Зазначені справи розглядаються в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Стаття 162 КАС України визначає повноваження суду при вирішенні справи. Так, відповідно до даної норми Закону у разі задоволення позовних вимог суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень і про скасування рішення, а також про стягнення з відповідача коштів.

Разом з тим, з наданої позивачем копії квитанції від 12 жовтня 2017 року вбачається лише те, що в АЗС ТОВ «ОІЛ-ХОЛДІНГ», розташованій за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, вул. Радянська, 76, за готівкову оплату придбано бензин автомобільний «MUSTANG 92-ЄВРО-5» в кількості 18,53 літрів на загальну суму 500,00 гривень (а.с. 3).

При цьому вказана квитанція не містить жодних даних про особу, яка придбала вказаний бензин, до того ж позивачем не надано суду будь-яких інших допустимих та належних доказів на підтвердження здійснених ним витрат для отримання копії постанови. Також суд приймає до уваги відеозапис, наданий позивачем, з якого вбачається, що він при винесенні спірної постанови відмовився від отримання її копії, а тому позовні вимоги в частині стягнення з інспектора Борецького М.М. на користь позивача 500,00 грн. не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до статті 94 КАС України суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 288 КУпАП, в той час як інших судових витрат, які підлягають відшкодуванню, у справі не виявлено.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 4-6, 8, 10-11, 94, 158-163, 167, 171-2, Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 7, 126, 222, 245, 251, 252, 258, суд

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 3 батальйону Управління Патрульної поліції у містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Визнати протиправними дії інспектора роти 3 батальйону Управління Патрульної поліції у містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР 007520 від 09 жовтня 2017 року, складену інспектором роти 3 батальйону Управління Патрульної поліції у містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Конопленко