Справа № 825/1496/17
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 року Чернігів Справа № 825/1496/17

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Житняк Л.О.,

за участі секретаря Стасюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

26.09.2017 ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1І.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області (далі ГУ ДФС у Чернігівській області), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Чернігівській області від 13.06.2017: № 27851-13, № 27852-13, № 27854-13, № 27858-13, № 27860-13, № 27861-13.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за врахуванням пп.4.1.9 п.4.1 ст.4, п.8.3 ст.8 п.12 ст.12 Податкового кодексу України та часу прийняття Ніжинською міською радою Чернігівської області положень про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки тощо, застосування визначених ставок, з врахуванням вищевикладеного можливо лише з 2017 року, що вказує на незаконність прийнятих контролюючим органом повідомлень-рішень. Крім того, Розділом V Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, контролюючий орган мав би керуватися пп.5.3.1 п.5.3 вказаного положення, яким передбачено звільнення від сплати податків інвалідів першої та другої групи. А тому, зауваження в своєму рішенні ДФС про поширення даної пільги лише на один об'єкт, суперечить вказаному вище положенню.

Позивач в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. При цьому, через канцелярію суду надав клопотання, в якому розгляд справи просив провести без його участі.

Представник відповідача до суду також не з'явився. Через канцелярію суду надав клопотання, в якому позовні вимоги не визнав, а розгляд справи просив провести без його участі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно копії Витягу з Реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.10.2017 № 99951567 за позивачем зареєстровано право власності на обєкти нерухомого майна, а саме:

- нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою м.Ніжин, вул. Занковецька, 1, Чернігівська область, загальною площею 31,8 кв.м;

- офісної будівлі, що знаходиться за адресою м.Ніжин, вул. Шевченка, 110, Чернігівська область, загальною площею 139,7 кв.м;

- торгівельної будівлі, що знаходиться за адресою м.Ніжин, вул. Подвойського, 1, Чернігівська область, загальною площею 150,4 кв.м;

- торгівельної будівлі, що знаходиться за адресою м.Ніжин, вул. Шевченка, 11а, Чернігівська область, загальною площею 2483,4 кв.м;

- торгівельної будівлі, що знаходиться за адресою м.Ніжин, вул. Шевченка, 104, Чернігівська область, загальною площею 465,6 кв.м (розмір частки 256,08 кв.м);

- комплексу, що знаходиться за адресою м.Ніжин, вул. Шевченка, 25, Чернігівська область, загальною площею 2175,3 кв.м.

На підставі вказаної інформації ГУ ДФС у Чернігівській області винесені податкові повідомлення рішення від 13.06.2017: № 27851-13, № 27852-13, № 27854-13, № 27858-13, № 27860-13, № 27861-13, які є предметом даного спору.

Вважаючи дані податкові повідомлення-рішення протиправними та таким, що підлягають скасуванню позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Згідно із ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набрав чинності з 01.01.2015, ст.266 Податкового Кодексу України викладена у новій редакції, якою передбачено сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпунктом 266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового Кодексу України визначено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Слід зазначити, щодо новоствореного (нововведеного) об'єкта житлової та/або нежитлової нерухомості податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт.

Об'єктом оподаткування відповідно до пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 Податкового Кодексу України є об'єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Як встановлено пп.266.4.2 п.266.4 ст.266 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об'єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об'єктом оподаткування.

Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об'єкта житлової та/або нежитлової нерухомості рішення щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

При цьому, ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 Кодексу).

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з пп.266.7.1 п.266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Податок сплачується за місцем реєстрації об'єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України. Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Як вже зазначалося раніше, об'єктом оподаткування є об'єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. При цьому обов'язок із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки покладено на платників починаючи із 2015 року (рік набрання чинності Законом).

Тому, законодавець, визначаючи об'єкт оподаткування вказаним вище податком, передбачив, що ознаками такого є перебування у власності об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Отже, обов'язок сплачувати податок покладено на позивача після набрання чинності Законом від 28.12.2014 №71-VIII, та не поширено такий на період до набрання ним чинності, тобто до 01.01.2015.

Як було встановлено судом, та не заперечується позивачем, йому на праві власності належать обєкти нежитлової нерухомості, а саме:

- нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою м.Ніжин, вул. Занковецька, 1, Чернігівська область, загальною площею 31,8 кв.м;

- офісної будівлі, що знаходиться за адресою м.Ніжин, вул. Шевченка, 110, Чернігівська область, загальною площею 139,7 кв.м;

- торгівельної будівлі, що знаходиться за адресою м.Ніжин, вул. Подвойського, 1, Чернігівська область, загальною площею 150,4 кв.м;

- торгівельної будівлі, що знаходиться за адресою м.Ніжин, вул. Шевченка, 11а, Чернігівська область, загальною площею 2483,4 кв.м;

- торгівельної будівлі, що знаходиться за адресою м.Ніжин, вул. Шевченка, 104, Чернігівська область, загальною площею 465,6 кв.м (розмір частки 256,08 кв.м);

- комплексу, що знаходиться за адресою м.Ніжин, вул. Шевченка, 25, Чернігівська область, загальною площею 2175,3 кв.м.

Тобто, за визначенням - є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а позивач - платником такого податку відповідно (на час перебування обєкту нежитлової нерухомості у власності позивача).

При цьому, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки належить до місцевих податків, особливості введення якого передбачені ст.12 Податкового кодексу України.

У відповідності до п.8.1 та п.8.3 ст.8 ст.12 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно п.п.10.3 ст.10 Податкового Кодексу України до місцевих податків належить податок на майно, який в силу ст.265 Кодексу складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю. Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Положеннями ст.12 Податкового Кодексу України визначено, що Верховна Рада України встановлює на території України загальнодержавні податки та збори і визначає: перелік загальнодержавних податків та зборів; перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних та міських рад; положення, визначені в п.7.1 та п.7.2 ст.7 цього Кодексу щодо загальнодержавних податків та зборів; положення, визначені в п.7.1 та п.7.2 ст.7 цього Кодексу щодо місцевих податків та зборів. Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п.24 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.

Підпунктом 12.3.4 п.12.3 ст.12 Податкового Кодексу України визначено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Таким чином, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як місцевий податок, підлягав би сплаті у 2015 році виключно у разі прийняття органом місцевого самоврядування рішення про його встановлення до 15.07.2014.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ніжинської міської ради від 08.07.2015 запроваджено на території Ніжинської міської ради податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та затверджено "Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (а.с.20-27)".

Згідно пп.4.1.9 п.4.1 ст.4 Податкового Кодексу України одним із принципів податкового законодавства України є принцип стабільності, відповідно до якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Згідно ст.3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Отже, 2015 рік - це плановий період, а 2016 рік - вже бюджетний період.

Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" ухвалений 28.12.2014, тобто після 15.07.2014, а податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки встановлено на території Ніжинської міської ради в 2015 році "Положенням податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки".

З викладеного слідує, що застосування контролюючим органом положень Податкового кодексу України з урахуванням внесених Законом змін з метою оподаткування вказаним вище податком, може мати місце не раніше 2016 року.

Таким чином, судом встановлено, що визначаючи позивачу грошові зобов'язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДФС у Чернігівській області від 13.06.2017: № 27851-13, № 27852-13, № 27854-13, № 27858-13, № 27860-13, № 27861-13 за період 2016 року, відповідач діяв в межах наданих йому повноважень, та у відповідності до норм чинного законодавства.

При цьому, суд не бере до уваги посилання позивача на Розділ V Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за врахуванням якого контролюючий орган мав би керуватися пп.5.3.1 п.5.3 вказаного положення, яким передбачено звільнення від сплати податків інвалідів першої та другої групи, оскільки Ніжинською міською радою на 6 позачерговій сесії 7 скликання прийнято рішення від 21-26.01.2016 № 4-6/2016 "Про внесення змін до рішення 69 сесії Ніжинської міської ради 6 скликання від 08.07.2015 № 4-6/2015 "Про затвердження місцевих податків", яким визначено, що від сплати податку звільняються інваліди першої та другої групи лише на один об'єкт житлової нерухомості. Вказане рішення не суперечить пп.4.1.9 п.4.1 ст.4 Податкового Кодексу України, оскільки податкова пільга не змінювалась, а було уточнено лише кількість об'єктів оподаткуваня на які вона розповсюджується.

А отже, у відповідача відсутні підстави для звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ОСОБА_1, який є інвалідом ІІ групи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 41, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Житняк