Справа № 344/14424/17
Суддя: Татарінова О. А.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/1222/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області до громадянки Киргизької Республіки ОСОБА_2 про примусове видворення в країну походження, -

В С Т А Н О В И В:

Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до громадянки Киргизької Республіки ОСОБА_2 про примусове видворення в країну походження. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.08.2017 року в ході проведення цільових профілактичних заходів під умовною назвою «Мігрант», в м. Івано-Франківську по вул. Дністровська, 65/6 працівниками Івано-Франківського МВ УДМС України в Івано-Франківській області виявлено громадянку Киргизької Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Встановлено, що остання прибула в Україну 06.01.2017 року у приватних справах по паспорту громадянина Киргизької Республіки НОМЕР_1, виданого 29.06.2007 року, та проживала у АДРЕСА_1. Після закінчення строку перебування дана громадянка у визначений термін територію України не покинула, з приводу продовження терміну перебування до органів чи підрозділів ДМС України не зверталась. У зв'язку з цим працівниками Івано-Франківського МВ УДМС України в Івано-Франківській області 16.08.2017 року складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП. Після чого справу розглянуто та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510грн. Свою провину ОСОБА_2 визнала, сплатила штраф добровільно у повному обсязі. З метою забезпечення вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» інтересів національної безпеки України чи охорони громадського порядку, захисту прав та законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні, 17.08.2017 року прийнято рішення про примусове повернення громадянки Киргизької Республіки ОСОБА_2, згідно якого дана громадянка зобов'язувалася в термін до 15.09.2017 року залишити територію України. Дана особа рішення про примусове повернення отримала, однак на сьогоднішній день територію України не покинула.

Листом № 15/9469 від 18.08.2017 року було повідомлено Івано-Франківську міську прокуратуру про прийняте рішення про примусове повернення громадянки Киргизької Республіки ОСОБА_2. Також листом № 15/9521 від 18.08.2017 року повідомлено про прийняте рішення Департамент у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України. Вказана громадянка не має постійного місця проживання, що в свою чергу створює проблеми із забезпеченням особистої участі відповідача-іноземця у справі та може призвести до перешкоджання проведення процедури видворення. Відповідач ухиляється від виконання рішення про примусове повернення з України, жодних дій щодо повернення в країну походження не вживає. При наданні пояснень жодним чином не роз'яснила причин нелегального перебування в Україні, також у неї немає законних джерел доходу та вона не вживає будь-яких заходів щодо легалізації перебування в Україні. Дані обставини свідчать про необхідність затримання відповідача та поміщення у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив такий задовольнити.

В судовому засіданні відповідач - громадянка Киргизької Республіки ОСОБА_2 заперечила щодо задоволення позову та поміщення її у Волинський пункт тимчасового перебування.

Розглянувши подані документи і матеріали та заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи щодо примусового повернення в країну походження або третю країну та примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» №3773-VI, від 22.09.2011р. (зі змінами та доповненнями).

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

За змістом частини 1 статті 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

16.08.2017р. співробітниками Івано-Франківського МВ УДМС в Івано-Франківській області у м. Івано-Франківськ по вул. Дністровська, 65/6 виявлено громадянку Киргизької Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка приїхавши в Україну 06.01.2017р., після закінчення терміну перебування вчасно не покинула територію держави, тим самим порушила порядок перебування на території України.

Дана громадянка з приводу продовження терміну тимчасового перебування, захисту в Україні, до органів чи підрозділів ДМС не зверталася. У визначений термін територію України не покинула.

На даний час громадянка Киргизької Республіки ОСОБА_2 не працює, дозвіл на працевлаштування в Україні відсутній, власного житла та джерел доходу не виявлено, а отже і відсутні підстави для перебування на території України.

У зв'язку з незаконним перебуванням на території України громадянки Киргизької Республіки ОСОБА_2, МВ УДМС України в Івано-Франківській області складено протокол про адміністративне правопорушення відносно даної громадянки за ч. 1 ст. 203 КУпАП за вищевказані факти. Після чого справу розглянуто та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

В матеріалах справи міститься квитанція від 16.08.2017р. про сплату відповідачем штрафу в розмірі 510грн.

Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

За приписами частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Із аналізу зазначених вище норм Закону вбачається, що видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення за межі України; 2) невиконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення.

Рішенням № 31 Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про примусове повернення в країну походження Киргизьку Республіку громадянки Киргизької Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.08.2017р. було примусово повернуто в країну походження Киргизьку Республіку громадянки Киргизької Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язано її покинути територію України у термін до 15.09.2017 року.

Відповідача було повідомлено про прийняте рішення та ознайомлено з вимогами ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та наслідками невиконання рішення про примусове повернення. Відповідач письмово зобов'язалася до 15 вересня 2017 року залишити територію України.

В судовому засіданні відповідач підтвердила, що отримала дане рішення, однак не змогла покинути територію України у зв'язку з відсутністю паспорта.

Повідомленням № 15/9469 від 18.08.2017р. Управлінням Державної міграційної служби в Івано-Франківській області повідомлено Івано-Франківську місцеву прокуратуру про прийняте рішення про примусове повернення за межі України громадянки Киргизької Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

Повідомленням № 15/9521 від 18.08.2017р. Управлінням Державної міграційної служби в Івано-Франківській області повідомлено про прийняте рішення Департамент у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України.

Однак, як пояснила в судовому засіданні представник позивача, під час телефонної розмови з представником Посольства Киргизької Республіки в Україні, паспорт відповідача був виготовлений 18.08.2017 року. Тобто, відповідач свідомо не звернулася за отриманням паспорта та виконання рішення. Крім того, відповідач дійсно 13.10.2017 року зверталась до терапевта та їй надано медичну допомогу та рекомендації щодо лікування. Однак, жодним чином в судовому засіданні не підтверджено, що відповідач перебувала у важкому стані, що перешкоджало їй отримати паспорт. Також слід зазначити, що строк перебування відповідача на території України закінчився 06.04.2017 року. В той час відповідач мала паспорт та мала можливість безперешкодно покинути територію України.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи та вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про видворення громадянки Киргизької Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України, - слід задовольнити.

Згідно з частиною 2 статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти одне з таких рішень, зокрема, затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для виконання рішення про примусове видворення або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи (частина 7 статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є обґрунтованими, та, відповідно, такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, ст.4 вищевказаного Закону визначені підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, однак, суду, при розгляді даної справи, жодних підстав, які визначені в наведеній статті, відповідачем - не надано.

Щодо відповідача, обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ж статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та унеможливлюють примусове видворення за межі України - не встановлено. Також, не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Порушення відповідачем законодавства України про перебування на території держави, невжиття заходів щодо вчинення будь-яких дій щодо легалізації перебування на території іноземної держави для відповідача, невиконання рішення позивача про примусове повернення свідчить про свідоме ухилення відповідача від виїзду з України.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 25.09.2009 року №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення та примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтею 13 Закону України «Про імміграцію». Примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги позивача засновані на законі, є обґрунтованими, знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. В зв'язку з чим позов підлягає повному задоволенню.

Відповідно до п. 22 ст. 22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» стосовно іноземців та осіб без громадянства, котрі не мають коштів для відшкодування витрат, пов'язаних з видворенням їх за межі України, видворення здійснюється за рахунок держави.

Таким чином, враховуючи майновий стан відповідача, суд вважає за доцільне усі витрати, пов'язані з примусовим видворенням за межі України, здійснити за рахунок держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, судові витрати з відповідача не стягуються.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України, про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця або особи без громадянства та про продовження строку такого затримання, про затримання до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Представником позивача заявлено клопотання про звернення постанови до негайного виконання.

Враховуючи вищезазначене, конкретні обставини спірних правовідносин, а також положення пункту 5 частини 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд дійшов висновку про необхідність звернення постанови суду в даній адміністративній справі до негайного виконання.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 99, 100, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 183-5, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянку Киргизької Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в країну походження.

Затримати громадянку Киргизької Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на строк до шести місяців з поміщенням у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (с. Журавичі Ківерцівського району Волинської області).

Постанову суду допустити до негайного виконання.

Належним чином завірену копію постанови суду невідкладно видати особам, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку в п'ятиденний строк з дня її проголошення. Оскарження постанови не зупиняє її негайного виконання.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя О.А. Татарінова