Справа № 348/1406/17
Суддя: Міськевич О.Я.
Дата ухвалення: 2017-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 348/1406/17

27 жовтня 2017 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

секретаря Скоблей О.В.

з участю представника відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Надвірнянського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо застосування показника середньої заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій Надвірнянського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо застосування показника середньої заробітної плати.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що він, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 13.04.2008 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі та отримує пенсію відповідно до п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» по списку № 2. При призначенні йому пенсії відповідачем застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік в розмірі 1197,91 грн.

При досягненні 60 років 28 квітня 2013 року ним було надано відповідачу документи для призначення йому пенсії за віком. У 2017 році йому стало відомо про те, що при призначенні пенсії за віком відповідач йому застосував показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік, а не за 2012 рік. Застосування показника середньої заробітної плати при призначенні пенсії врегульовано статтею 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», редакцією чинною на час виникнення спірних правовідносин, якою було передбачено врахування середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії. Таким чином, особам, яким приймалося рішення про призначення пенсії з початку 2013 року пенсії обчислювалися із врахуванням показника середньомісячної заробітної плати за 2012 рік в розмірі 2752,95 грн. В травні 2017 року він звернувся до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області із заявою, у якій просив застосувати при призначенні йому пенсії за віком показник середньої заробітної плати за 2012 рік.

Однак відповідач своїм листом від 23.05.2017 року № 213/Л-15 відмовив йому у перегляді показника середньої заробітної плати.

Дії відповідача вважає неправомірним, оскільки мало місце призначення йому пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного закону, а отже відповідач безпідставно ототожнив поняття переходу та переведення, в звязку з чим він змушений звернутися за захистом своїх прав до суду.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, однак від нього поступила заява, в якій він позовні вимоги ОСОБА_2 підтримує в повному обємі з підстав, зазначених в позові та просить визнати неправомірними дії Надвірнянського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області щодо відмови у застосуванні ОСОБА_2 показника середньої заробітної плати за 2012 рік при призначенні йому пенсії; зобовязати Надвірнянське обєднане управління ПФУ Івано-Франківської області застосувати з 13.12.2016 року при призначенні та перерахунку ОСОБА_2 пенсії за віком показник середньомісячної заробітної плати за 2012 рік в розмірі 2752,95 грн., а також виплатити недоплачені йому суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон повязує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, суду пояснила, що за нормами ст. 45 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що перебувають на час переведення в пенсійній справі, а також додаткових документів, отриманих органом Пенсійного фонду.

Під час переведення з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може бути враховано заробітну плату (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». А саме за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 р. або за будь-які 60 календарних місяців стархового стажу підряд до 01.07.2000 р. Під час переходу з одного виду пенсії на інший застосовують показник середньої зарплати (доходу), який враховували під час призначення попереднього виду пенсії або останнього перерахунку. Заяву про переведення з одного виду пенсії на інший подають в орган Пенсійного фонду за місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Днем звернення з приводу призначення пенсії вважають день подання заяви з усіма належними документами. Вважає, що позивача прийнято на облік та правомірно переведено на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з використанням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2007 рік, оскільки первинне призначення пенсії позивачу відбулось 13.04.2008 року. При призначенні пенсії було застосовано заробітну плату за рік, що передує зверненню 2007 року (1197,91 грн.). На даний час підстав для застосування середньої заробітної плати за 2012 рік відсутні. За таких обставин просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийнятті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 1 статті 71 КАС України закріплює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки відповідач по справі в силу норм ст. 3 КАС України є суб'єктом владних повноважень, то застосуванню при розв'язанні спору підлягають норми ч. 2 ст. 71 КАС України, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Надвірнянському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з 13.04.2008 року (а.с. 5).

З 13.04.2008 року по 28.04.2013 року позивач отримував пенсію по віку за списком № 2 відповідно до п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а з 28.04.2013 року йому призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Судом встановлено, що Надвірнянським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області ОСОБА_2 з 28.04.2013 року переведено з одного виду пенсії на інший та розраховано пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях України за 2007 рік в сумі 1197,91 грн. (а.с. 5, 8).

В травні 2017 року позивач звернувся до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області із заявою, у якій просив застосувати при призначенні йому пенсії за віком показник середньої заробітної плати за 2012 рік.

Однак відповідач своїм листом від 20.02.2017 року № 213/Л-15 відмовив ОСОБА_2 у перегляді показника середньої заробітної плати (а.с. 8).

У Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено види пенсійних виплат, порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсій, переведення з одного виду пенсії на інший, умови виплати пенсії у разі виїзду за кордон та інше.

Відповідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

При цьому частиною 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Згідно статті 40 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено врахування середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

Переведення з одного виду пенсії на інший виконується в порядку, передбаченому частиною третьою статті 45 Закону № 1058 з урахуванням змін, внесених Законом України «Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 р. № 3668-VІ переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

А тому, враховуючи вище зазначене суд вважає, що тільки за бажанням пенсіонера при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Крім того, особам, які звернулися за призначенням пенсій в 2013 році, пенсії повинні призначатися із застосуванням усередненого показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в Україні за 2012 рік.

Подібна правова позиція була також висловлена Верховним Судом України у постанові від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14 .

Так, ОСОБА_2 було призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» вона звернулась вперше.

За викладених обставин, оскільки позивач за призначенням пенсії віку відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» звернулась вперше, тому у даному випадку відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший у межах цього Закону та має місце призначення пенсії по віку із застосуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 27.10.2017 р. позовні вимоги позивача в частині за період з 23.12.2016 р. по 11.01.2017 р. залишено без розгляду.

А тому суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі, прийшов до висновку про задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 18, 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 8-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 99, 100, 158-163, 167, 186, 187, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Надвірнянського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій Надвірнянського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо застосування показника середньої заробітної плати задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови у застосуванні ОСОБА_2 показника середньої заробітної плати в Україні за 2012 рік при призначенні йому пенсії.

Зобовязати Надвірнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області застосувати з 12.01.2017 р. при призначенні та перерахунку ОСОБА_2 пенсії за віком показник середньої заробітної плати в Україні за 2012 рік в розмірі 2752 грн. 95 коп., та виплатити йому недоплачені суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ст.186 КАС України через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст постанови виготовлено 01.11.2017 року.