Справа № 754/4831/17
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/4831/17 Головуючий у 1-й інстанції: Таран Н.Г. Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А

Іменем України

31 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря Цюпка Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною щодо неприйняття рішення у формі постанови та зобов'язання прийняти рішення у формі постанови і притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року позивач звернувся в Деснянський районний суд м. Києва з позовом до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якому просив:

визнати бездіяльність головного державного виконавця Деснянського РВ Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Черуха Олександра Миколайовича щодо прийняття рішення за клопотанням про витребування інформації від боржника від 22.03.2017року за №6204;

зобов'язати Деснянський РВ Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві прийняти рішення за клопотанням про витребування інформації від боржника від 22.03.2017рок) за №6204;

постановити окрему ухвалу про притягнення до відповідальності головного державного виконавця Деснянського РВ Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Черуха Олександра Миколайовича бездіяльність якого є протиправною.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нове рішення по справі; постановити окрему ухвалу і направити Лівобережному об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві про проведення виплати ОСОБА_2 коштів у сумі 54 194 з повідомленням суду про їх виплату в тридцяти денний строк з дня набрання чинності судового рішення; постановити окрему ухвалу про притягнення до відповідальності винних осіб.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Деснянського районного суду м. Києва від 14 січня 2011 року у справі №2а-22 зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з 50% мінімальної пенсії за віком та державної пенсії не менше 6 мінімальних пенсій за віком, починаючи з 05 квітня 2010 року. Рішення набрало законної сили 13 вересня 2011 року.

12 жовтня 2011 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2а-22 (а.с. 75). Строк пред'явлення виконавчого листа до виконання до 14 вересня 2012 року.

17 жовтня 2011 року ОСОБА_4 звернувся до управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва з заявою, в якій просив виконати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 14 січня 2011 року у справі №2а-22 (а.с. 71).

Згідно з повідомленням управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва від 08 квітня 2015 року № 7202/11 на виконання постанови Деснянського районного суду м. Києва від 14 січня 2011 року ОСОБА_4 було проведено перерахунок пенсії в розмірі 54 194 грн. 66 коп. (а.с. 73).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року замінено стягувача за виконавчим листом від 12.10.2011 з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 73). Ухвала набрала законної сили 08.02.2016 року. Рішення суду вмотивовано тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 квітня 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є спадкоємцями зазначеного у свідоцтві майна, а саме: грошової суми в розмірі 54 196 грн. 66 коп. нарахованої, але не виплаченої за період з квітня 2010 року по липень 2011 року.

29 лютого 2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 звернулися до Відділу державної виконавчої служби Деснянського району управління юстиції м. Києва з заявою про примусове виконання рішення (а.с. 70). 16 03 2016 року заява була передана державному виконавцю для розгляду та прийняття відповідного рішення.

18 березня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ подано не за підвідомчістю, у зв'язку з чим, оригінал виконавчого документа було направлено на адресу стягувача (а.с. 25).

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 10 січня 2017 року у справі № 754/7943/16-а адміністративний позов ОСОБА_5, ОСОБА_2 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління у м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково:

скасовано постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, винесену 18 березня 2016 року за виконавчим листом №2а-22 виданого Деснянським районним судом м. Києва від 12 жовтня 2011 року про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_4 щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з 50% мінімальної пенсії за віком та державної пенсії не менше 6 мінімальних пенсій за віком, починаючи з 05.04.2010. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 25).

15 лютого 2017 року Головним Державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Київ Черухою О.М. скасовано документ «постанова про відмову у відкритті ВП№ 50520127 від 18.03.2016» (а.с. 55).

17 лютого 2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№ 50520127 з виконання виконавчого листа від 12.10.2011 № 2а-22 та зазначено про необхідність виконання рішення суду протягом 10 днів (а.с. 54).

До Відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Київ надійшов лист управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі від 03.03.2017 № 3829/05, в якому зазначено про те, що органом Пенсійного фонду здійснено перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з 50% мінімальної пенсії за віком та державної пенсії не менше 6 мінімальних пенсій за віком, починаючи з 05.04.2010. Сума нарахування складає 54 194 грн. 66 коп. (а.с. 34).

24 березня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві з заявою, в якій просив винести постанову про витребування у Державної Казначейської служби України інформацію про рахунки відповідно до яких ДКС України здійснює обслуговування бюджетних коштів боржника (а.с. 43), на яку отримав відповідь від 05.04.2017 Д/9-01, в якому зазначено про те, що виконавчий лист від 12.10.2011 № 2а-22 має зобов'язальний характер і має виконуватися у відповідності до вимог ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», тому винести постанову про витребування у Державної Казначейської служби України інформації про рахунки відповідно до яких ДКС України здійснює обслуговування бюджетних коштів боржника та відповідно надати таку постанову не вбачається можливим. Також зазначено про те, що винесення такої постанови не передбачено нормами Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 42).

Як вбачається з листа Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 04.047.2017 №д/9, 03 квітня 2017 року державним виконавцем направлено до Деснянського районного суду м. Києва подання про видачу дубліката виконавчого листа, з метою подальшої передачі виконавчого документа до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості (а.с. 34).

07 квітня 2017 року начальником Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ніколаєвим С.В. було проведено перевірку виконавчого провадження № 50520127, за наслідками якої скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження № 50520127 від 17.02.2017 та зобов'язано старшого державного виконавця Черуху О.М. винести повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання (а.с. 32).

12 квітня 2017 року старшим державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Черухою О.М. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (а.с. 30).

Вважаючи протиправною відмову Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві у винесенні постанови про витребування у Державної Казначейської служби України інформації, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вищевикладеному, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 1 ст. 181 КАС України Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно вимог п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Частиною 4 зазначеної статті встановлено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що державний виконавець наділений правом одержувати від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін на його вимогу інформацію.

Разом з цим, Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає винесення виконавцем постанови про витребування інформації. Також, згідно чинного законодавства, державні виконавці не наділені повноваженнями притягнення до адміністративної відповідальності, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог позивача.

Крім того, частиною 2 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року № 440 затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

Цей Порядок визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", інвентаризації та погашення заборгованості за ними.

Згідно п. 2, 3 зазначеного Порядку рішення - виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" суб'єкти, які видані або ухвалені до 1 січня 2013 року.

Рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Крім того, Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання.

Згідно ч. 1 ст. 2 вказаного Закону Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є:

державний орган;

державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство);

юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Частиною 1 статті 3 вказаного Закону встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011року № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників.

Цей порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Згідно пунктів 25, 26 цього Порядку Безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

У разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому пункти 24-34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми.

Безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках).Безспірне списання коштів з рахунків бюджетних установ у частині власних надходжень здійснюється безпосередньо із загальної суми залишку надходжень на відповідному рахунку з подальшим віднесенням зазначеної суми на видатки в розрізі кодів економічної класифікації видатків бюджету з урахуванням вимог пункту 27 цього Порядку.

Пунктом 28 цього Порядку встановлено, що орган Казначейства протягом трьох робочих днів після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (коди тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) та економічної класифікації видатків бюджету і рахунки боржника, з яких проводиться безспірне списання коштів.

З дня визначення таких кодів та рахунків орган Казначейства повідомляє боржникові про здійснення безспірного списання коштів з його рахунків.

Колегія приймає до уваги, що згідно інформації, викладеної у листі Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 04.047.2017 №д/9, державним виконавцем було направлено до Деснянського районного суду м. Києва подання про видачу дубліката виконавчого листа, з метою подальшої його передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення наявної заборгованості (а.с. 34).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що з метою повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, судом на адресу Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві було направлено запит про надання інформації, на який надійшла відповідь від 31.10.2017 Д/9 про те, що з 05.04.2010 виконавче провадження ВП№ 50520127 перебуває в стані відмовлено у відкритті виконавчого провадження.

Вищевикладене свідчить про відсутність виконавчого провадження, в рамках якого позивач просить зобов'язати відповідача прийняти відповідне рішення.

Також, колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги апелянта про постановлення окремих ухвал про проведення виплати ОСОБА_2 коштів та про притягнення до відповідальності винних осіб, з огляду на таке.

Відповідно до статті 166 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Про вжиті заходи суд повідомляється не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що ініціативою щодо постановлення окремих ухвал, згідно вимог чинного КАС України, наділений виключно суд, який виявивши під час розгляду справи певні порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги відсутність протиправної бездіяльності відповідача, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вищезазначених вимог апелянта.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 02 листопада 2017 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді А.Ю Кучма

Л.В. Бєлова