Справа № 821/1525/17
Суддя: Дмитрієва О.О.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1525/17
10 год. 36 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Дмитрієвої О.О.,

при секретарі: Кукульник Я.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 004461405 від 07.09.2017 р.,

встановив:

ОСОБА_3 (ОСОБА_3, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області (ГУ ДФС у Херсонській області, відповідач), у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Херсонській області № 004461405 від 07.09.2017 р.. У позовній заяві вказує, що посадовими особами податкового органу була проведена перевірка, за результатами якої складений акт №360/21/22/РРО від 29.08.2017, яким встановлено порушення пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, за яким встановлено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Зазначає, що перевірка була проведена 29.08.2017 року, однак в акті зазначено про її проведення 25.08.2017року. За висновками акту перевірки податковим органом було прийняте податкове повідомлення-рішення №004461405 від 07 вересня 2007 року, яким збільшено суму грошового зобовязання по штрафним санкціям за порушення норм обігу готівки на суму 58010 грн.. Позивач вважає таку перевірку незаконною, а спірне податкове повідомлення-рішення протиправним. Зазначає, що не погоджується з діями посадових осіб та вважає, що фактична перевірка була проведена з грубим порушенням податкового законодавства України. Свою позицію обґрунтовує незаконністю підстав призначення перевірки, вважає, що посадовими особами податкового органу порушено норми ст.. 81 ПК України, що виключає можливість початку її проведення. Зазначає, що фактична перевірка була проведена за його відсутності, тому він був позбавлений права бути присутнім під час проведення перевірки, надавати пояснення та документи. Окрім того, позивач не погоджується із прийняттям самого податкового повідомлення-рішення, оскільки, відповідно до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затв. Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637, та враховуючи норми Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР, облік готівкових коштів, що надходили до каси відображені в повній мірі в касовій книзі. Зазначає, що він допустив порушення порядку (правил) оприбуткування готівки в касі, але факт оприбуткування готівки в касі було здійснено, що підтверджується фіскальними чеками (Z-звітами). Наголошує на тому, що при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення контролюючим органом був пропущено строк, визначений статтею 250 Господарського кодексу України із посиланням на судову практику ВСУ. Окрім того, застосовані санкції відповідно до ч.1 ст. 238 Господарського кодексу України є адміністративно-господарськими, порядок їх застосування не регулюється Податковим кодексом України.

Таким чином позивач вважає проведення перевірки незаконною, а тому за відсутності правових наслідків такої, неправомірним винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, що і стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача в судове засідання прибула, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти задоволення позовних вимог заперечував. Зазначив, що фактична перевірка піцерії «Крутые перцы», яка розташована за адресою: Херсонська обл., Голопристанський р-н., с. Залізний Порт, вул. Морська, 25/11, де здійснює підприємницьку діяльність позивач була проведена на підставі наказу від 27.07.2017 № 623 та направлень на фактичну перевірку від 29.08.2017 №№ 1002, 1003. Перед початком перевірки було здійснено розрахункову операцію з придбання пляшки пива «Жигулівського» на суму 18 грн., що підтверджує проведення перевірки саме 29.08.2017 о 13:23, про що є фіскальний чек № НОМЕР_1 від 29.08.2017року. За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 29.08.2017 №0360/21/22/РРО, яким встановлено несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів (торгової виручки) в сумі 11602,0 грн., в Книзі обліку розрахункових операцій, чим порушено вимоги п.2.6 гл. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затв. постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, зареєстрованого в Мінюсті України 13.01.2005 за № 40/10320, а саме: перелік сум готівкових коштів, які оприбутковані в КОРО на підставі фіскальних звітних чеків не в день фактичного надходження. Відповідно до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні та згідно Порядку ведення книг обліку розрахункових операцій, затв. Наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 №547, визначено що використання КОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає, зокрема щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків. Таким чином, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є сукупність дій з фіксації повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО та відображення на їх підставі готівки у КОРО. При цьому не відображення готівки у КОРО після їх проведення із застосуванням РРО є порушенням порядку оприбуткування готівки. Крім того, відповідач зазначає, що під час проведення перевірки встановлено, що КОРО не велася, з метою фіксації на сторінках 71-78 в Розділі 3 та 4 зроблено відповідні записи перевіряючими.

Що стосується підстави для проведення фактичної перевірки, то відповідач зазначає, що оскільки за нормами Податкового кодексу України, зокрема згідно пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п. 61.1 ст.61, пп.62.1.3 п.62.2 ст.62, п.75.1.3 п.75.1 ст.75 податковий орган наділений правом для їх проведення та у звязку із тим, що за відомостями з АІС «Податковий блок» позивач несвоєчасно оприбутковує готівку, яка надходить до каси, тому була проведена фактична перевірка платника податків. Відповідач також вказав на те, що ним було дотримано всіх вимог ст.ст. 80, 81 ПК України щодо порядку та умов допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки. Перевірка проведена на підставі наказу Головного управління ДФС у Херсонській області від 27.07.2017 № 623 та направлень на перевірку від 29.08.2017 №№ 1002 та 1003. До початку проведення фактичної перевірки, особі що здійснювала розрахункові операції у піцерії пред'явлені направлення на проведення фактичної перевірки, наказ про призначення фактичної перевірки, службові посвідчення.

Відповідач також у своїх запереченнях не погодився із позицією позивача щодо відсутності у нього правових підстав для застосування штрафної (фінансової) санкції за несвоєчасне оприбуткування (обліку) в КОРО готівкових коштів, оскільки правомірність застосування штрафних (фінансових) санкцій, встановлена у п. 4 ст. 17 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та абз. 3 ч.1 ст.1 Указу Президента України від 12.06.1995 № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», що підтверджується позицією колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України.

Відповідно до ч.1 ст.250 Господарського кодексу України адміністративно- господарські санкції можуть бути застосовані до субєкта господарювання протягом 6 місяців з дня виявлення порушення але не пізніш ніж через один рік з дня порушення цим субєктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності. Частина 2 цієї статті доповнена Законом України від 02.12.2010 № 2756-УІ, зі сфери її дії виключено штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби та митні органи. Відповідно до п.102.1. ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином відповідач вважає, що позиція позивача про протиправність проведення фактичної перевірки та за її наслідками прийняття податкового повідомлення-рішення є безпідставною, спростовується наявними у справі доказами, а тому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом, на підставі наказу від 27.07.2017 року №623 «Про проведення фактичних перевірок» згідно зі ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.2., 80.2.3., 80.2.5. п.80.2 ст.80 ПК України та згідно із витягом з Переліку субєктів та/або обєктів та їх адреси, які підлягають відпрацюванню шляхом проведення фактичних перевірок, у відповідності до вимог ст.. 80 ПК України, ФОП ОСОБА_3 включено до проведення перевірки з датою початку такої з 29.08.2017 року.

29.08.2017 року видано направлення на фактичну перевірку № 1002 - ОСОБА_4 та направлення на фактичну перевірку № 1003 ОСОБА_5. До початку перевірки 29.08.2017 року працівниками контролюючого органу проведено розрахункову операцію в піцерії «Крутые перцы», яка розташована за адресою: Херсонська обл., Голопристанський р-н., с. Залізний Порт, вул. Морська, 25/11, де здійснює підприємницьку діяльність позивач. Під час проведення розрахункової операції придбано пляшку пива «Жигулівського» на суму 18 грн., про здійснення якої свідчить виданий фіскальний чек 29.08.2017 року № від 29.08.2017 року.

Перед початком проведення фактичної перевірки представниками контролюючого органу пред'явлено службові посвідчення, наказ та направлення на перевірку №1002 та №1003 особі, що здійснювала розрахункові операції. Як вбачається із вказаних направлень на перевірку касир проставила свій підпис із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати (29.08.2017р.) і часу ознайомлення із такими.

За результатами проведеної перевірки посадовими особами податкового органу складено акт фактичної перевірки від 29.08.2017 року №0360/21/22/РРО, за висновками якого встановлено порушення ФОП ОСОБА_3 п.2.6. гл.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затв. постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 (Положення №637), а саме несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів (торгової виручки) в сумі 11602,0 грн.. Акт фактичної перевірки із встановленими порушеннями підписано особою, що проводила розрахункові операції (касиром), 29.08.2017 року без зауважень.

На підставі оскаржуваного акту перевірки та встановленого ним порушення та на підставі пп.54.3.3 п. 54.3 мт. 54 ПК України і абз. 3 ст. 1 Указу №436/95 від 12.06.1995 Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки до ФОП ОСОБА_3 винесено податкове повідомлення-рішення від 07.09.2017 року №004461405, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 58010 грн..

З висновком акту фактичної перевірки позивач не погодився та оскаржив їх в адміністративному порядку. За результатами розгляду заперечень позивача податковим органом надано відповідь від 06.09.2017 року №660/ФОП/21-22-14-05-06, згідно з якою висновок акту перевірки щодо порушення вимог чинного законодавства залишається без змін.

Вирішуючи даний спір, суд виходить із такого.

Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Відповідно пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 Кодексу фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно п.80.1. та 80.2 ст.80 Кодексу фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з обставин, у тому числі: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (80.2.2. ПК України); письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (80.2.3. ПК України); у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (80.2.5. ПК України).

Як вбачається з наказу від 27.07.2017 року №623 Про проведення фактичної перевірки така була проведена на підставі ст.. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст.75, пп.80.2.2, 80.2.3, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України та у присутності касира ФОП ОСОБА_3, якому перед початком перевірки були пред'явлені під підпис, зокрема і направлення на фактичну перевірку.

Так, відповідно до вимог п. 81.1. ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п. 81.2 ст. 81 Податкового кодексу України під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов'язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку).

Як вбачається з акту перевірки, він був підписаний із встановленими порушеннями особою, що проводила розрахункові операції (касиром), 29.08.2017 року без зауважень та оскаржений в адміністративному порядку. За наслідком розгляду заперечень позивача податковим органом у своїй відповіді від 06.09.2017 року №660/ФОП/21-22-14-05-06 висновки акту перевірки залишені без змін.

Суд вважає за необхідне зазначити, що в даному разі доводи позивача про недотримання податковим органом положень статті 81 ПК України є безпідставними, оскільки законний інтерес платника податків при проведенні фактичної перевірки захищений правом не допустити посадових осіб податкового органу до проведення перевірки, однак, якщо платник податків не скористався цим правом і перевірка була проведена, він має право оскаржити рішення, прийняте за результатами такої перевірки.

Окрім того, доводи позивача про початок проведення фактичної перевірки саме 25.08.2017 року не підтверджені жодним документом, так само представник позивача в судовому засіданні також не зміг пояснити суду чому він вважає цю дату початком її проведення.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг регламентовані Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

В силу положень пункту 13 статті 3 України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Національного банку України від 15.12.2004 року № 637 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 р. за N 40/10320 (зі змінами та доповненнями, далі - Положення № 637).

Відповідно до п.1.2 глави 1 Положення № 637 оприбуткування готівки це проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно з п.2.6 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає, зокрема щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків.

Відповідно до пункту 3.2. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні касові операції, що проводяться відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оформляються згідно з вимогами цього Закону.

Згідно статті 7 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» порядок реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Наказом ДПА України від 1 грудня 2000року № 614, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 5 лютого 2001 року за № 107/5298, затверджено Порядок застосування РРО при проведенні розрахункових операцій за товари (послуги), пунктом 4.5 якого встановлено, що унесення чи видача готівки з місця проведення розрахунків повинні реєструватись через РРО з використанням операцій «службове внесення» та «службова видача», якщо таке внесення чи видача не пов'язані з проведенням розрахункових операцій.

Таким чином, оприбуткуванням готівки в касі підприємства, яке проводить готівкові розрахунки із застосуванням РРО (використанням РК), є здійснення обліку такої готівки, в тому числі готівки і при службовому внесенні чи видачі, у книзі обліку розрахункових операцій саме на підставі фіскальних звітних чеків РРО або даних РК та відображення надходжень цієї готівки у КОРО, що і є підтвердженням проведення процедури оприбуткування.

Наведена правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 4 листопада 2015 року у справі 825/554/15-а (реєстраційний номер рішення - 53575027).

З матеріалів справи вбачається, що готівкові кошти у сумі 1338 грн. (сума продаж готівкою) надійшли до каси 31.07.2017, а сума оприбуткована 01.08.2017 на підставі фіскального звітного чеку №81; готівкові кошти у сумі 2416,00 грн. (сума продаж готівкою) надійшли до каси 22.07.2017, а сума оприбуткована 23.07.2017 на підставі фіскального звітного чеку №72; готівкові кошти у сумі 1659 грн. (сума продаж готівкою) надійшли до каси 12.07.2017, а сума оприбуткована 13.07.2017 на підставі фіскального звітного чеку №62; готівкові кошти у сумі 798 грн. (сума продаж готівкою) надійшли до каси 06.09.2016, а сума оприбуткована 07.09.2016 на підставі фіскального звітного чеку №37; готівкові кошти у сумі 710 грн. (сума продаж готівкою) надійшли до каси 04.09.2016, а сума оприбуткована 05.09.2016 на підставі фіскального звітного чеку №35; готівкові кошти у сумі 609 грн. (сума продаж готівкою) надійшли до каси 27.08.2016, а сума оприбуткована 28.08.2016 на підставі фіскального звітного чеку №27; готівкові кошти у сумі 2116 грн. (сума продаж готівкою) надійшли до каси 06.08.2016, а сума оприбуткована 07.08.2016 на підставі фіскального звітного чеку №6.

Представником позивача в судовому засіданні не заперечувалось порушення ФОП ОСОБА_3 порядку оприбуткування готівки в касі, що зазначено також і в позовній заяві.

Абзацом третім статті 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Указ № 436/95) встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Відповідно до пункту 9 статті 3 Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265/95-ВР) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані щоденно друкувати на РРО (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг)) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

Приписи наведеної норми передбачають особливості роботи РРО, які мають забезпечувати друкування таких звітів за кожний робочий день.

За змістом пункту 2 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2002 року № 199 (далі - Вимоги), зміна - період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту; Z-звіт - це денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті РРО.

Відповідно до пункту 7 Вимог усі режими роботи РРО повинні блокуватися, зокрема, у разі перевищення максимальної тривалості зміни.

У додатку до Вимог зазначено, що максимальна тривалість зміни не повинна перевищувати 24 години.

Таким чином, аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що оскільки календарний день (доба) налічує 24 години, тобто день триває з 0 годин 00 хвилин до 24 годин 00 хвилин, при щоденній роботі з РРО Z-звіт необхідно виконувати щодня по закінченні робочої зміни, але не пізніше 24 години цього дня.

Таким чином, аналіз положень пункту 9 статті 3 Закону № 265/95-ВР та підпункту 2.6 глави 2 Положення свідчить, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, мають своєчасно та в повній мірі оприбутковувати усю готівку, що надходить до кас, та щоденно, тобто кожного робочого дня по закінченні зміни, але не пізніше 24 години цього ж дня, друкувати на РРО фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

У разі недотримання суб'єктом господарювання при здійсненні діяльності пункту 9 статті 3 Закону № 265/95-ВР та підпункту 2.6 глави 2 Положення до нього за рішенням відповідних органів застосовуються штрафні (фінансові) санкції згідно з вимогами пункту 4 статті 17 Закону № 265/95-ВР та абзацу третього частини першої статті 1 Указу № 436/95 відповідно.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 13 березня 2014 року №21-5а14.

Таким чином, оскільки посадовими особами контролюючого органу встановлено порушення підпункту 2.6 глави 2 Положення №637, тому на підставі абзацу третього частини першої статті 1 Указу № 436/95, яким встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми. Враховуючи вказане та на підставі висновків акту фактичної перевірки контролюючим органом до ФОП ОСОБА_3 винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 07.09.2017 року №004461405 на суму штрафних санкцій у розмірі 58010 грн..

Окрім того, суд не погоджується із доводами позивача про пропуск строку для застосування штрафної санкції з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 250 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-IV визначено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом. Водночас ч. 2 ст. 250 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-IV передбачає, що дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, Законом України "Про банки і банківську діяльність" та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів.

Пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755- VI встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Кодексом та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів, застосовується строк давності, визначений ст. 102 Кодексу, тобто 1095 днів. На такі випадки не поширюються обмеження щодо строків застосування штрафних санкцій, які передбачені ч. 1 ст. 250 Господарського кодексу України.

Дана правова позиція викладена в листі Державної податкової адміністрації України № 10-1118/483 від 10.02.2009 "Щодо застосування ст. 250 ГКУ при визначенні строків застосування штрафних (фінансових) санкцій органами ДПС", ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.12.2007 №23/395/06-АП.

Враховуючи викладене за наведених обставин суд вважає дії контролюючого органу щодо проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 та складання акту перевірки правомірними, а позовні вимоги безпідставними, а тому суд не знаходить підстав, які могли б призвести до визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Згідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи положення ст. 94 КАС України судові витрати стягненню на користь позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №004461405 від 07.09.2017р. залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 31 жовтня 2017 р.

Суддя Дмитрієва О.О.

кат. 9.2.1