Справа № 233/2391/17
Суддя: Мартишева Т. О.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

233 № 233/2391/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретарів Кюсєвої Т.О., Козловської К.Я.,

позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суді м. Костянтинівкаадміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, ОСОБА_5 об*єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про поновлення строку звернення до суду, визнання дій неправомірними, зобов*язання вчинити певні дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача - ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання дій неправомірними, зобов*язання вчинити певні дії, вказуючи, що його було призвано до армії у 1961 році. З серпня 1962 р. по листопад 1963 року він брав участь у бойових діях при виконанні стратегічної військової спецоперації «Анадир» по подіях Карибської кризи. В 1964 році був звільнений із збройних сил по хворобі, отриманої при здійсненні військових зобов*язань при виконанні інтернаціонального боргу. При відбутті зі шпиталю Гаванни до Радянського Союзу з нього було взято підписку про нерозголошення подій з загрозою до 15 років позбавлення волі, яку він виконував, хворів та не отримував жодної соціальної допомоги та пенсійного забезпечення. Статус інваліда війни 2 гр. з числа учасників бойових дій він отримав лише у грудні 2004 року, але йому не було надано інформації про його право на одержання соціальних пільг та пенсійного забезпечення. На його звернення у вересні 2016 року до Міноборони України з низкою вимог відповідь йому було надано відповідачем у справі ГУПФУ України в Донецькій області, з даною відповіддю він не згоден, вважає незаконною відмову у задоволенні його заяви з посиланням на норми Конституції України. Вважає, що протягом 40 років піддавалися дискримінації його права, свободи та інтереси, що і тепер продовжується, тоді як він виконав свої зобов*язання перед державою, позбувся своїх життєвих планів внаслідок непереборної сили. У зв*язку з цим постраждало його психічне здоров*я, нервова система, він змушений систематично проходити курс лікування у медичних закладах. З урахуванням неведеного просив поновити строк звернення до суду; визнати його постраждалим внаслідок непереборної сили та визнати його право на відшкодування неодержаних сум пенсії; визнати неправомірною відмову ГУПФУ у Донецькій області по нарахуванню і відшкодуванню понесених збитків; зобов*язати відповідача нарахувати та відшкодувати матеріальні і моральні, на рівні не менше матеріальних, збитки, з нарахуванням його ознайомити.

У судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та просив суд: - визнати наявність факту неодержання пенсійного забезпечення з часу його комісації з армії - з 1964 року по 2004 рік, як інваліда війни, як порушення його конституційних прав, - визнати його право на вихід на пенсію у 55 років та право на виплату неодержаних сум пенсії, - виплатити на його користь суми неодержаної пенсії та моральну шкоду у розмірі, не нижче таких сум пенсії.

Ухвалою суду від 28 вересня 2017 року до участі у судовому розгляді справи в якості другого відповідача залучено ОСОБА_5 об*єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області.

У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги з урахуваням уточнень, при цьому пояснив, що, взагалі, претензій до відповідачів, як органів Пенсійного фонду України, він не має, оскільки відповідачі не мали підстав до нарахування та виплати йому пенсії у спірний період часу, він з цим питанням до них не звертався. Вважає, що причиною виникнення даної конфліктної ситуації є незаконні дії Міністерства оборони України, посадові особи якого допустили злочинні дії та бездіяльність по відношенню до його прав та законних інтересів. У зв*язку із підпискою про нерозголошення він мусив мовчати 30 років і мовчав. Постановою КМУ у 1994 році таємницю було знято та визнано події на Кубі, після чого він звернувся до військомату за оформленням свого статусу, але його права порушувались ще протягом 10 років. За сприяння органів соціального захисту населення у 2004 році йому було видано пенсійне посвідчення, призначено пенсію, але ж він вийшов на пенсію у 60 років, а не у 55 років. Вважає, що оскільки відповідачами не допущено порушення його прав, то і заперечувати їм нема чого, відповідачам на його думку лише належить підтвердити в суді той факт, що він мав право на вихід на пенсію у 55 років та сприяти відшкодуванню завданої йому матеріальної та моральної шкоди. Щодо строку звернення до суду зазначив, що був комісований з армії по захворюванню, втратив здоров*я при проходженні військової служби, у встановленому законом порядку визнаний інвалідом 2 гр. по захворюванню, пов*язаному із виконанням військових зобов*язань при виконанні інтернаціонального обов*язку безстроково, має незадовільний стан здоров*я, що вважає поважними причинами для поновлення такого строку. Просив задовольнити в повному обсязі його позовні вимоги.

У попередньому судовому засіданні позивач не підтримав своє клопотання щодо залучення в якості другого відповідача у справі ОСОБА_5 об*єднаного міського військового комісаріату, оскільки це призведе до зміни підсудності адміністративної справи.

Представник відповідача ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_2 в судовому засіданні не визнала позовні вимоги, підтримавши письмові заперечення (а.с. 71-73), зазначила, що позивачем у даному випадку порушено строк звернення до суду за захистом своїх порушених прав та не надано документів у підтвердження поважності причин його пропуску. Крім того, управління пенсійного фонду є самостійними юридичними особами, мають самостійний баланс, рахунок в органах Державної казначейської служби та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, тощо. Згідно наданих з 01 січня 2007 року повноважень головні управління здійснюють призначення (перерахунок) та виплату пенсії військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам, які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Позивач перебуває на обліку у ОСОБА_5 об*єднаному УПФУ Донецької області і отримує пенсію за віком на підставі Закону України "Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування". Таким чином, головне управління не має повноважень для здійснення дій щодо пенсійної справи ОСОБА_1, позивач до головного управління не звертався, жодного рішення відповідач не приймав, прав, свобод та інтересів позивача не порушував, тому не розуміє, які його дії позивачем оскаржуються. Відповідь головного управління, на яку посилається позивач, надана у порядку звернення громадян та не є рішенням про відмову у задоволенні будь-яких вимог позивача. Взагалі, для призначення пенсії до головного управління згідно діючого порядку має бути наданий пакет документів, що надходить через кадрову службу відповідного відомства, у якому проходила службу особа. В даному випадку такого звернення стосовно позивача не було. Вимоги до відповідача щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди вважає непідтвердженими та безпідставними. Просила з наведених підстав відмовити у задоволенні позовних вимог до відповідача в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 об*єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в судовому засіданні не визнала позовні вимоги в повному обсязі та пояснила, що які саме дії відповідача оскаржує позивач для відповідача не є зрозумілим. Відповідно до матеріалів пенсійної справи, ОСОБА_1 отримав пенсійне посвідчення 06 грудня 2004 року, вийшов на пенсію за віком, тобто, раніше він і не мав права на одержання пенсії. У подальшому, позивачеві відповідачем здійснювались відповідні перерахунки пенсії, документи, на які посилається позивач, були взяті до уваги при проведенні відповідних перерахунків, а інших документів, на підставі яких відповідачу слід переглянути період призначення пенсії позивачеві та здійснити її виплату з 1964 року, позивачем не надано. Крім того, позивач на її думку мав достатньо часу, щоб звернутися до суду з таким позовом, строк звернення ним пропущено без поважних причин. У задоволенні позовних вимог до відповідача з наведених підстав просила відмовити в повному обсязі.

З*ясувавши позицію сторін, дослідивши докази у справі, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 77), згідно військового квитка НУ № 3154571 (а.с. 79, 105 зворот) з листопада 1961 року по травень 1964 року проходив дійсну військову службу, був звільнений у запас 12 травня 1964 року за хворобою, 27 квітня 1964 року військово-лікарською комісією при 408 військовому шпиталі м. Києва визнаний непридатним у мирний час, у воєнний час придатний до нестройової служби, що також підтверджується свідоцтвом про хворобу № 801/2019 від 27 квітня 1964 року (а.с. 109).

Згідно запиту УСЗН ОСОБА_5 міської ради за вих. № 3762 від 29 листопада 2000 року на адресу Державного архиву штабу Одеського військового округу (а.с. 81), управління звернулось з проханням підтвердити дані на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, щодо виконання у період проходження військової служби інтернаціонального боргу у складі в/ч 52847 м. Конотоп під час дислокації на о. Куба - рпп р/ч 883 - продовольчий склад, у період з січня 1962 р. по травень 1964 р., приймаючи участь у бойових діях, що необхідно для призначення пенсії.

Відповідно до довідки архіву штабу Південного оперативного командування від 07 грудня 2000 року (а.с. 81 зворот), повідомлено, що архівна довідка, яка підтверджує перебування ОСОБА_1 у Республіці Куба під час Карибської кризи 1961-1963 р.р., надіслана на адресу ОСОБА_5 ОМВК 22 червня 2000 року, вхідний № 727.

Згідно до довідки архіву штабу Південного оперативного командування від 07.02.2001 року (а.с. 82) у наказі начальника 883 продовольчого складу (по стройовій частині) № 26 від 28 серпня 1962 року - значиться: §6. Цього числа нижченаведений склад складу, на теплоході, "Ставрополь" прибув на територію Республіки Куба: 18. Рядовий ОСОБА_1 (так у тексті). підстава: опис № 24542, справа № 1, лист № 16.

У наказі начальника 883 продовольчого складу (по стройовій частині) № 285 від 28 листопада 1963 року, м. Гавана, - значиться: § І. Вважати убившим до шпиталю № 36708, з наступним відправленням для подальшого лікування до Радянського Союзу, - молодшого сержанта ОСОБА_1 З 30 листопада 1963 року виключити з переліків частини, всіх видів забезпечення. Видати всі належні атестати та документи. Підстава: опис № 24542, справа № 3, лсит № 32.

За зверненням ОСОБА_4 управління з гуманітарних питань та соціального захисту Збройних сил України № 30711/815 від 08 вересня 2004 року (а.с. 83) Донецькому обласному військовому комісаріату запропоновано розглянути на комісії документи ОСОБА_1 стосовно встановлення статусу учасника бойових дій.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв*язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця за вих. № 2081 від 18 листопада 2004 року (а.с. 84) захворювання молодшого сержанта запасу "Магдусієва" Х.І., ІНФОРМАЦІЯ_2, "Хронічний гепатит з помірним порушенням функції, розвинений після раніше перенесеної хвороби Боткіна", по якому він згідно свідоцтва про хворобу ВЛК 408 ВГ від 27 квітня 1964 року № 801/2019 на підставі ст. 34-б гр. І "Розкладу хвороб" і наказу МО СРСР від 1961 № 275 був визнаний непридатним в мирний час, придатним до нестройової служби в воєнний час, ТАК, пов*язано з виконанням обов*язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов*язку. Постанову ВЛК 408 ВГ від 27 квітня 1964 року по свідоцтву про хворобу № 801/2019 - відмінити. (Підстава: протокол № 808 від 18 .11.04).

Згідно довідки МСЕК Серія ДОН-04 № 028853 (а.с. 78, 107) ОСОБА_1 визнаний інвалідом 2 гр. від захворювання, отриманого у період проходження військової служби при виконанні інтернаціонального боргу, безстроково, дата огляду - 25 жовтня 2014 року; у відповідності із довідкою МСЕК Серія ДОН-04 № 029139 (а.с. 78, 108 зворот) ОСОБА_1 визнаний інвалідом 2 гр. від захворювання, пов*язаного з виконанням обов*язків військової служби при виконанні інтернаціонального боргу, безстроково, дата огляду - 02 грудня 2014 року.

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 № 828168 (а.с. 102-110), позивач 27 березня 2000 року звернувся до комісії по призначенню пенсій при виконкомі ОСОБА_5 міськради (а.с. 104) з заявою про призначення пенсії за віком, повідомив, що пенсія по іншій підставі або від іншого відомства не призначалась.

Протоколом ОСОБА_5 ГУПФ № 816 від 06 квітня 2000 року "призначення пенсій" позивачеві проведено розрахунок пенсії за віком на загальних підставах (а.с. 103, 103 зворот).

06 жовтня 2004 року позивачеві ОСОБА_5 ОМВК видано посвідчення серія АА № 129332 (а.с. 107 зворот), що підтверджує право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

06 грудня 2004 року позивач одержав видане УПСЗН посвідчення інваліда 2 групи серія Б № 381008 (а.с. 107 зворот), що підтверджує право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

26 жовтня 2004 року позивач звернувся з заявою до ОСОБА_5 УПФУ про проведення перерахунку пенсії з призначенням надбавки як учаснику бойових дій (а.с. 106), до пенсійного органу надав довідку ОСОБА_5 ОМВК № 4/956 від 14 жовтня 2004 року (а.с. 106 зворот) про проходження служби у Р.А. з 24 листопада 1961 р. по 12 травня 1964 р., участь у бойових діях (забезпечення бойової діяльності) на теплоході - рефрежераторі "Кура" з жовтня 1962 р. по листопад 1962 р., з травня 1963 р. по липень 1963 р.; підстава: довідка Міністерства транспорту України № 2853 від 28 січня 1999 р.

Відповідно до довідки ОСОБА_5 ОМВК № 1289 від 18 жовтня 2011 року (а.с. 80, 110 зворот), ОСОБА_1 проходив військову службу у складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов*язку, перебування в партизанських загонах і з*єднаннях) 28.08.1962 - 28.11.1963 р.р. Зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Згідно рішення УПФУ у м. Костянтинівці від 21 жовтня 2011 року (а.с. 110), розглянувши заяву ОСОБА_1 від 19 жовтня 2011 року № 2213 на надані документи управління вважає необхідним направити запит до ОСОБА_5 ОМВК Донецької області щодо з*ясування періоду проходження військової служби в складі діючої армії і період бойових дій, вразовуючи протилежність відомостей по довідці № 4-956 від 14 жовтня 2004 року та № 1289 від 18 жовтня 2011 року.

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи копію рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 серпня 2004 року у справі № 2-2631, що набрало законної сили 27 вересня 2004 року (а.с. 111), яким встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, у період з жовтня 1962 року по листопад 1962 року та з травня 1963 року по липень 1963 року був прикомандирований та знаходився на рефрижераторному теплоході "Кура".

Відповідно до відповіді ГУПФУ в Донецькій області за вих. № 1011-М-02 від 29 вересня 2016 року на адресу позивача (а.с. 85) головним управлінням було розглянуто заяву ОСОБА_1 до Міноборони України за дорученням ПФУ відповідно до Закону України "Про звернення громадян", позивачу роз*яснено про положення ст. 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Повідомлено, що з 27 березня 2000 року позивачу призначена пенсія за віком згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення", з 01 січня 2004 року перерахована відповідно до Закону України "Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування". За інформацією ОСОБА_5 об*єднаного УПФУ Донецкої області 26 жовтня 2004 року позивач звертався з заявю та надав посвідчення учасника бойових дій для проведення перерахунку пенсії щодо встановлення підвищення учасника бойових дій та врахування участі у бойових діях у кратному розмірі. На підставі заяви та посвідчення інваліда війни 2 групи, наданих 06 грудня 2004 року, встановлено підвищення до пенсії інваліда війни 2 гр. Роз*яснено, що ст. 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом*якшують або скасовують відповідальність особи, тому підстави для нарахування та виплати пенсії за період 1995-2000 р.р. відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В силу ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, встановлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для визнання причин пропуску стоку звернення до адміністративного суду, поважними, про що постановляється ухвала.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 проходив дійсну військову службу та був звільнений у запас за хворобою, у подальшому визнаний інвалідом 2 гр. від захворювання, пов*язаного з виконанням обов*язків військової служби при виконанні інтернаціонального боргу, що свідчить про незадовільний стан його здоров*я та зумовлені цим обставини. З наведених підстав суд доходить висновку про наявність поважних причин пропуску строку звернення позивача до суду із даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Статтею 6 КАС України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб*єкта владних повноважень обов*язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пенсійний фонд України згідно п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, з наступними змінами та доповненнями, входить до системи органів виконавчої влади і здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Головні управління є територіальними органами Пенсійного фонду України, які підпорядковуються та разом з управліннями в районах, містах, районах у містах, а також обєднаними управліннями утворюють систему територіальних органів Пенсійного фонду.

Згідно з п.12 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про обєднанні управління затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, з наступними змінами та доповненнями, управління Фонду в тому числі і ОСОБА_5 об*єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Казначейства та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

До компетенції ОСОБА_4 управлінь Пенсійного фонду України відноситься призначення та виплата пенсій окремим категоріям громадян визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 №1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян".

Позивач ОСОБА_1. перебуває на обліку у ОСОБА_5 об*єднаному управлінні ПФУ в Донецькій області і отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальобов*язкове державне пенсійне страхування» № 1058, що визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначаються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон).

Так, відповідно до ст. 18 цього Закону пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Розділом VІ цього Закону визначено порядок призначення пенсії такої категорії.

Статтею 58 Закону передбачено, що заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Згідно із ст. 49 Закону пенсію згідно з цим законом призначають органи Пенсійного фонду України.Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою правління ПФУ від 30 січня 2001 року № 3-1 (далі - Порядок подання документів).

Зокрема, пунктом 1 Порядку визначено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності передзаконом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

При цьому, як встановлено в судовому засіданні, у тому числі з пояснень позивача, відповідачами не приймалися рішення стосовно спірних питань по справі, так як позивач з цього приводу до відповідачів не звертався.

Позивач, звернувшись до суду із даним позовом та підтримавши його в судовому засіданні з урахуванням уточнень, поясняв, що не має претензій до відповідачів у справі, які на його думку не мали підстав до нарахування та виплати йому пенсії у спірний період часу. Як на підставу пред*явлення даного позову позивач посилався на відповідь ГУПФУ в Донецькій області від 29 вересня 2016 року, надану на його заяву до Міністерства оборони України за дорученням Пенсійного фонду України в порядку розгляду звернень громадян, що на думку суду не є рішенням відповідача як суб'єкта владних повноважень. Тож, на думку суду з даної відповіді (а.с. 85) порушення відповідачем прав, свобод та інтересів позивача не вбачається, що узгоджується із позицією ВСУ у справі № 21-484а13 від 22 квітня 2014 року.

Суд зазначає, що за положеннями ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Тобто, виходячи з наведеного вище, відповідати за адміністративним позовом має особа, якою допущено таке порушення.

Крім того, з урахуванням вищевказаних норм діючого законодавства, суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі, доводи позивача щодо пред*явлення ним даного позову до відповідача ГУПФУ в Донецькій області виключно з метою підтвердження відповідачем в судовому засіданні для суду права позивача на вихід на пенсію у 55 років.

Приймаючи до уваги викладене, суд не вбачає правових підстав до задоволення даного адміністративного позову ОСОБА_1 та вважає за необхідне відмовити у його задоволенні в повному обсязі, у тому числі і щодо вимог про виплату на користь позивача сум неодержаної пенсії та відшкодування моральної шкоди у розмірі, не нижче таких сум пенсії, як похідних.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 6, 11, 17, 18, 86, 94, 99, 100, 158-163, 167 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, ОСОБА_5 об*єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов*язання вчинити певні дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, ОСОБА_5 об*єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов*язання вчинити певні дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Вступна та резолютивна частина постанови прийняті в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 23 жовтня 2017 року. Повний текст постанови виготовлений 27 жовтня 2017 року.

Суддя :