Справа № 559/2084/17
Суддя: Ралець Р. В.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 559/2084/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2017 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в складі головуючого судді Ралець Р.В.
при секретарі Протас Ю.В.
розглянувши у судовому засіданні в місті Дубно адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського ІІ роти ІІ батальону УПП в м. Одеса ДПП Сласченко Інни Вікторівни про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
Позивач звернувся до суду з позовною заявою щодо оскарження постанови про адміністративне правопорушення, в якій посилається на те, що 14 вересня 2017 року поліцейським ІІ роти ІІ батальйону УПП у м. Одесі Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Симаченко Інною Вікторівною було винесено постанову серії БР № 776976 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Вказаною постановою мене, ОСОБА_1 , було притягнено до адміністративної відповідальності шляхом застосування адміністративного стягнення штрафу в розмірі 510 грн. начебто, за вчинення ним адмінправопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП (за керування транспортним засобом з перевантаженням на строєну вісь на 980 кг).
Дії відповідача вважає протиправними, а дану адмінпостанову незаконною і такою, що повинна бути скасована з наступних підстав.
Відповідно до підпункту 22.5 Правил дорожнього руху, в порушенні якої його звинувачують, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує… фактичну масу понад 40 т … навантаження на… строєні осі - 22 т.
В силу вимог ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана була з`ясувати зокрема чи було вчинено адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 251 КУпАП факт вчинення ним правопорушення має підтверджуватися відповідними доказами. У вказаній постанові про накладення адміністративного стягнення відсутнє посилання на докази, на підставі яких вона виносилася. Згадується лише якась «довідка вагового комплексу». Однак, в постанові не зазначено жодних реквізитів цього «документу»: ні номера, ні дати, ні часу складення. Крім того, не відомо що це за комплекс видав вказану довідку.
За змістом п. 6 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабміну від 27.06.2007 № 879, габаритно-ваговий контроль… здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю. А такими пунктами відповідно до пп. 8, 9 п. 2 Порядку є стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю та пересувний пункт габаритно-вагового контролю але де і ким (яким пунктом габаритно-вагового контролю) була видана саме згадана у постанові довідка залишається незрозумілим.
Виходячи з цього, не виключено, що в момент складення постанови особа, яка її складала, насправді не досліджувала конкретної довідки, а просто вписала якусь абстрактну назву документа, який можливо планувалося підготувати пізніше.
Єдина довідка, про яку йому відомо у даній справі це довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 14.09.2017. Згідно із цією довідкою результати вагового контролю щодо навантаження на осі в тоннах наступні: 1) 6,86 т; 2) 10,06 т; 3) 7,68т; 4) 7,74 т; 5) 7,56 т. При цьому, повна маса транспортного засобу становить 39,9 т, яка є цілком допустимою, адже не перевищує дозволені 40 т.
Із вказаної довідки вбачається, що загальне навантаження на строєні осі становило 22,98 т, тобто на 980 кг перевищувало норму. При цьому, в таблиці «Тип транспортного засобу» (п. 5 довідки) зазначено, що він керував транспортним засобом типу «12». Даний транспортний засіб був завантажених горохом, тобто сипучим вантажем. Це підтверджується пунктом 6 Акту серії ВН № 0152739 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. Особливість сипучого вантажу полягає в тому, що він в процесі транспортування може зміщуватися в межах кузова (причіпу). За весь час своєї дороги він неодноразово потрапляв у вибоїни, а також долав як затяжні підйоми (підвищуючи при цьому швидкість), так і спуски (застосовуючи при цьому гальмування). В силу дії наведених факторів сипучий вантаж перерозподілився по площині причіпу, змінивши тим самим навантаження на конкретні осі транспортного засобу.
Разом з тим, слід зауважити, що загальна маса вантажу не перевищувала норму. Шляхом арифметичних підрахунків можна переконатися в тому, що надлишок навантаження на строєну вісь 980 кг, при його перерозподілі на передню вісь транспортного засобу, не призводить до перевищення норми. На пункті габаритно-вагового контролю він самотужки перекинув надлишок зайвого вантажу на передню вісь (в передню частину причіпу) і повторно заїхав на ваги. При цьому, надлишку навантаження виявлено не було. Але посадові особи пункту габаритно-вагового контролю відмовилися фіксувати дані показники документально і оформили папери без урахування його арґументів.
Пунктом 22.2 Правил дорожнього руху встановлено, що водій перед початком руху зобовязаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху контролювати це, щоб запобігти його падінню, волочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху. Вимоги пункту 22.2 Правил він виконав. Щодо розташування вантажу в частині його маси, розподілення навантаження на осі він не зобов`язаний перевіряти. Перевіряти масу та навантаження на осі зобовязаний роботодавець або ж його працівник, що завантажує вантаж. І ці параметри були перевірені перед виїздом. Даний факт підтверджується копією товарно-транспортної накладної від 13.09.2017 № 040276.
Особисто вважає, що не може нести відповідальності за те, що стан нашого дорожнього покриття далекий від ідеального і на переважній частині мого шляху він не відповідав встановленим вимогам і стандартам. Крім того, перевезення сипучих вантажів не заборонено законодавством. А зміщення (перерозподілення) такого типу вантажу в межах кузова (причіпу) транспортного засобу в процесі транспортування залежить його особисто (та його бажання), а від дорожніх умов та обстановки, які в кожному конкретному випадку є індивідуальними.
Стаття 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює поняття адміністративного правопорушення, як протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Тобто елементом складу адміністративного правопорушення неодмінно повинна бути вина у формі умислу чи необережності.
Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Оскільки він не знав про факт перевантаження на вісь і не міг знати, так як до його безпосередніх посадових обов`язків належить керування транспортним засобом, а згідно товарно-транспортної накладної вага вантажу була в межах допустимої норми, тому його вина відсутня як у формі умислу, так і у формі необережності.
Свої доводи він надав і для поліцейського, однак вона відмовилася брати їх до уваги і винесла оскаржувану постанову.
Стосовно оскаржуваної постанови та доказової бази по даній справі слід зауважити, що в матеріалах щодо здійснення габаритно-вагового контролю відсутні будь-які відомості про вимірювальний прилад, який застосовувався для зважування транспортного засобу. В контексті вимог ст. 245 КУпАП про своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом поліцейський мав би перевірити на підставі яких матеріалів встановлено перевантаження на вісь транспортного засобу і чи належними доказами підтверджуються здійснені вимірювання. Такі обов`язки закріплені і в ст. 252 КУпАП, згідно з якою орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до пункту 12 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабміну від 27.06.2007 № 879, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. А за приписами п. 13 даного Порядку під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
В даному випадку поліцейський не перевірив чи підтверджується допустимими доказами перевищення дозволеного навантаження на осі транспортного засобу. Із адмінпостанови не зрозуміло як здійснювався габаритно-ваговий контроль транспортного засобу: якою саме технікою; чи була вона у робочому стані і повіреною; чи було наявне свідоцтво про метрологічну атестацію; які є допустимі похибки вимірювань або невизначеність вимірювань?
Крім того, в контексті допустимості доказів вчинення м ним адміністративного правопорушення слід зауважити, що навіть якби в постанові по справі про адмінправопорушення і було б наявне посилання на конкретну довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, то відповідач мав би перевірити відповідність даного документа встановленим вимогам і лише після цього вирішувати питання про можливість його використання як доказу в справі про адмінправопорушення.
Відповідно до пункту 18 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабміну від 27.06.2007 № 879, за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.
Однак, у вказаній довідці зазначено лише дату її видачі 14.09.2017 року, тоді як час здійснення габаритно-вагового контролю не вказано. У пункті 16-1 Порядку зазначено, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу проводиться протягом не більше однієї години (з моменту заїзду транспортного засобу на ваги до кінцевого оформлення матеріалів у разі виявлення порушення). Це свідчить про те, що час, який відведений на здійснення заміру ваги, має важливе значення для допустимості результатів такого заміру. У єдиному документі, на який міститься розпливчасте посилання в адмінпостанові, не відображено часу здійснення вагового контролю. Так само не можливо і встановити який проміжок часу минув з моменту заїзду транспортного засобу на ваги до кінцевого оформлення матеріалів.
Разом з тим, з довідки не можливо зрозуміти на якому пункті відбувався габаритно-ваговий контроль: на стаціонарному чи пересувному; які ідентифікуючі його характеристики: повна назва, номер тощо.
Зважаючи на вищевикладене, вважаю, що є вагомі підстави сумніватися у достовірності вказаної довідки і відображених у ній результатів.
Згідно з пунктом 22 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабміну від 27.06.2007 № 879 у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Проте, транспортний засіб, яким він керував, тимчасово не затримувався. За вимогами ст. 265-2 КУпАП про тимчасове затримання робиться відповідний запис. Однак, у жодному наявному в нього документі такого запису немає. Крім того, згідно зі ст. 265-2 КУпАП після тимчасового затримання транспортного засобу працівник відповідного уповноваженого підрозділу Національної поліції… забороняє експлуатацію транспортного засобу до усунення несправностей, виявлених у процесі його огляду, або до демонтажу спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. Експлуатацію мого транспортного засобу ніхто не забороняв. Але ж норма ст. 265-2 КУпАП сформульована категорично і не дає можливості вибору альтернативних варіантів поведінки.
Невиконання працівником поліції даних обов`язкових заходів додатково свідчить про те, що посадова особа, яка складала адмінпостанову, цілком усвідомлювала, що насправді адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху мною не вчинялося, а постанова була складена виключно для кількості, щоб формально продемонструвати хороший статистичний показник своєї роботи.
Графа 8 оскаржуваної постанови навпроти надпису «До постанови додаються» є абсолютно порожньою. Тобто жодних доказів на підтведження зазначених у постанові обставин у відповідача на час винесення адмінпостанови не було.
Отже, в документі, на підставі якого його притягають до адміністративної відповідальності, відсутні будь-які докази, матеріали чи інші дані, що давали б змогу пересвідчитися у скоєнні мною правопорушення, а відтак, і в правомірності притягнення мене до адміністративної відповідальності.
Разом з тим, у його розпорядженні була товарно-транспортна накладна, яка підтверджує, що перед виїздом транспортного засобу з пункту завантаження його вагові характеристики цілком допустимі. Принагідно слід зауважити, що за змістом пп. 3 п. 2 та п. 21 вищезгаданого Порядку, затвердженого постановою Кабміну від 27.06.2007 № 879, перевищення вагового параметру не більше як на 2 відсотки допускається.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи… Однак, у його випадку відповідач і чути не хотів про об`єктивність, адже стверджував про вчинення мною правопорушення, не пред`являючи мені жодних доказів на підтвердження власних слів. Фактично, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення виносилася не на основі об`єктивного з`ясування обставин та дослідження доказів, а на основі здогадок відповідача.
Згідно з ч. 2 ст. 279 КУпАП посадова особа, що розглядає справу… роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Вказана стаття закону також зобов`язує відповідну посадову особу заслухати особу, яка бере участь у розгляді справи, дослідити докази і вирішити клопотання. Однак вказаних вимог закону відповідачем дотримано не було: мені ніхто не роз`яснював його права і взагалі його ніхто не хотів слухати.
Із змісту оскаржуваної постанови стає зрозуміло, що вимоги норм закону щодо дослідження обставин справи поліцейським не були дотримані. За таких умов склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 132-1 КУпАП, залишається недоведеним, а відтак, склад адмінправопорушення у даному випадку відсутній. Відповідно до ст. 247 КУпАП у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.
В адмінпостанові від 14.09.2017 зазначається про те, що вона винесена з урахуванням положень ст. ст. 33, 284 КУпАП. Частиною 2 статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу, виноситься постанова про закриття справи.
На момент винесення оскаржуваної постанови наявними матеріалами справи не було доведено ні існування складу того правопорушення, яке ставилось йому у вину, ні існування навіть самої події правопорушення. Таким чином, відповідач замість винесення постанови про притягнення його до відповідальності, мав би закрити провадження у справі. Однак, не зважаючи на існування таких обставин, як відсутність події і складу адмінправопорушення, постанову про закриття справи винесено не було. Отже, оскаржувана постанова є незаконною і повинна бути скасована.
За змістом ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Обставин даної справи взагалі ніхто не досліджував, а тим паче, всебічно, повно і об`єктивно, а постанова була винесена без дотримання вказівок закону. Отже, відповідач зробив поспішні висновки щодо моєї винуватості у вчиненні адмінправопорушення, адже із вказаних у постанові відомостей явно не можливо робити висновки про обґрунтованість і вмотивованість пред`явлених мені звинувачень.
Відповідно до ст. 7 КупАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. А відповідно до ч. 2 ст. 19 Основного Закону Держави органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вказані конституційні приписи були проігноровані відповідачем, в результаті чого мене було безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного та справедливого розгляду справи, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією виявлення/фіксування порушення і стадією розгляду справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту. З даними твердженнями погоджується і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі № 1-11/2015.
Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, коли адмінпротокол не складається, уповноваженими органами (посадовими особами) виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. А згідно з ч. 1 ст. 283 КУпАП орган (посадова особа) виносить постанову по справі, розглянувши справу про адміністративне правопорушення. Тобто дана норма зобов`язує співробітника поліції спочатку розглянути адміністративну справу (вивчити докази, свідчення свідків, розглянути пояснення правопорушника, документи, позицію адвоката) і тільки після цього винести постанову. Постанова не може бути винесена без розгляду, інакше така постанова буде вважатися незаконною. В моєму випадку адмінпостанова була винесена фактично без розгляду справи як такого.
У відповідності до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Конституційний Суд України у вищезгаданому рішенні від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення ч. 1 ст. 276 КУпАП в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.
Тобто, з урахуванням положень ст. ст. 283, 276 КУпАП і роз`яснення КСУ, розглядати дану справу відповідач мав би за місцем знаходження органу, уповноваженого на розгляд подібної справи (за адресою управління/відділу поліції). Отже, згадана постанова мала б бути винесена лише після розгляду справи у відповідній адміністративній будівлі управління чи відділу поліції.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення (на дорозі, як зазначено в постанові с. Дачне, 450 км автодороги «Київ-Одеса»), а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке порушення, призвів до порушення моїх процесуальних прав (як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності), що передбачені ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП. Особливо це актуально з огляду на те, що я оспорював факт допущення мною будь-яких правопорушень і навіть писав письмові пояснення, які невідомо чи хтось взагалі зберігав і враховував, адже в самій адмінпостанові про це нічого не згадано.
Таким чином, поліцейський не мав право виносити адмінпостанову на місті зупинки автомобіля, а повинен був це здійснити в приміщенні управління поліції, з розглядом моїх клопотань як водія, роз`ясненням мені прав та надання можливості мені як водію скористатись правовою допомогою.
Свою правоту я міг би довести у випадку застосування належної процедури розгляду моєї справи поліцейським, однак, мені не було надано можливості підготуватися до розгляду справи, залучити адвоката і належним чином захистити власні права. За таких обставин оскаржувана мною постанова є незаконною і необґрунтованою, а значить має бути скасована.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно з ч. 2 ст. 19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача
Враховуючи вищевикладене просить визнати протиправними дії поліцейського ІІ роти ІІ батальйону УПП у м. Одесі Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Симаченко Інни Вікторівни щодо винесення нею постанови серії БР № 776976 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 14.09.2017року, скасувати постанову серії БР № 776976 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 14.09.2017 і притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП, присудити всі здійснені позивачем судові витрати за рахунок суб`єкта владних повноважень відповідача у справі.
Просить розглянути справу у його та представника відсутність
Відповідач у справі до суду не зявився подавши заперечення щодо позовних вимог, клопотання про слухання справи у його відсутність та залучення третьої сторони у справі.
Згідно до поданого заперечення відповідач посилається на те, що 14.09.2017 р. у м. Одеса на 450 км автомобільної дороги Київ-Одеса інспектором патрульної поліції 2-ої роти 2-го батальйону УПП у м. Одесі ДПП Симаченко Інною Вікторівною було винесено постанову серії БР № 776976, якою до гр. ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за вчинене ним адміністративне правопорушення передбачене ст. 132-1 КУпАП, порушення правил проїзду великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.
Так, згідно пояснень інспектора Симаченко Інни Вікторівни, постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 776976 від 14.09.17, довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 14.09.17, Акту про перевищення ТЗ нормативних вагових параметрів № 0152739 від 14.09.17 - 14.09.2017 р. приблизно о 14 год. 25 хв. на 450 км автомобільної дороги Київ - Одеса громадянин ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом БАР ХР 105_46 номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом 8ТА8 334-3сі н/з НОМЕР_2 рухався з перевантаженням на строєні осі, а саме, навантаження на строєні осі становило 22,920 кг при дозволених 22,000 кг, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 132-1 КУпАП.
Поліцейські відреагували на дане правопорушення та, встановивши разом з представниками Укртрансбезпеки, факт порушення водієм правил перевезення вантажу (перевантаження транспортного засобу), роз`яснили йому права передбачені ст. 268 КУпАП та пояснили, що відносно ОСОБА_1 на місці зупинки автомобіля розглядатиметься справа про адміністративне правопорушення передбачене ст. 132-1 КУпАП.
За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 інспектором патрульної поліції Симаченко І.В. було винесено постанову.
Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку що позов підлягає до задоволення із слідуючих підстав.
Судом встановлено, що 14 вересня 2017 року поліцейським ІІ роти ІІ батальйону УПП у м. Одесі Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Симаченко Інною Вікторівною було винесено постанову серії БР № 776976 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Вказаною постановою ОСОБА_1 , було притягнено до адміністративної відповідальності шляхом застосування адміністративного стягнення штрафу в розмірі 510 грн начебто за вчинення мною адмінправопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП (за керування транспортним засобом з перевантаженням на строєну вісь на 980 кг).
Відповідно до підпункту 22.5 Правил дорожнього руху, в порушенні якої його звинувачують, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує… фактичну масу понад 40 т … навантаження на… строєні осі - 22 т.
У вказаній постанові про накладення адміністративного стягнення відсутнє посилання на докази, на підставі яких вона виносилася. Згадується лише «довідка вагового комплексу». Однак, в постанові не зазначено жодних реквізитів цього «документу»: ні номера, ні дати, ні часу складення. Крім того, не відомо що це за комплекс видав вказану довідку.
За змістом п. 6 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабміну від 27.06.2007 № 879, габаритно-ваговий контроль… здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю. А такими пунктами відповідно до пп. 8, 9 п. 2 Порядку є стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю та пересувний пункт габаритно-вагового контролю. Однак судом не встановлено де і ким (яким пунктом габаритно-вагового контролю) була видана саме згадана у постанові довідка.
Дослідженням довідки судом встановлено, результати здійснення габаритно-вагового контролю від 14.09.2017. Згідно із цією довідкою результати вагового контролю щодо навантаження на осі в тоннах наступні: 1) 6,86 т; 2) 10,06 т; 3) 7,68_т; 4) 7,74 т; 5) 7,56 т. При цьому, повна маса транспортного засобу становить 39,9 т, та не перевищує дозволені 40 т.
Окрім цього зазначено, що загальне навантаження на строєні осі становило 22,98 т, тобто на 980 кг перевищувало норму на одну вісь.
Судом встановлено, що керований позивачем транспортний засіб був завантажених горохом, тобто сипучим вантажем. Це підтверджується пунктом 6 Акту серії ВН № 0152739 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.
Суд вважає доводи позивача обґрунтованими щодо особливість сипучого вантажу , а саме того що у процесі транспортування може зміщуватися в межах кузова (причіпу). За твердженнями позивача весь час своєї дороги він неодноразово потрапляв у вибоїни, а також долав як затяжні підйоми (підвищуючи при цьому швидкість), так і спуски (застосовуючи при цьому гальмування). В силу дії наведених факторів сипучий вантаж перерозподілився по площині причіпу, змінивши тим самим навантаження на конкретні осі транспортного засобу.
Судом достовірно встановлено, що загальна маса вантажу не перевищувала допустиму норму.
Пунктом 22.2 Правил дорожнього руху встановлено, що водій перед початком руху зобовязаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху контролювати це, щоб запобігти його падінню, волочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху.
Стаття 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює поняття адміністративного правопорушення, як протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Тобто елементом складу адміністративного правопорушення неодмінно повинна бути вина у формі умислу чи необережності.
Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Оскільки позивач не знав про факт перевантаження на вісь і не міг знати, так як до його безпосередніх посадових обов`язків належить керування транспортним засобом, а згідно товарно-транспортної накладної вага вантажу була в межах допустимої норми, тому його вина відсутня як у формі умислу, так і у формі необережності.
Відповідно до пункту 12 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабміну від 27.06.2007 № 879, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. А за приписами п. 13 даного Порядку під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
На переконання суду даному випадку поліцейський не перевірив чи підтверджується допустимими доказами перевищення дозволеного навантаження на осі транспортного засобу.
Із змісту оскаржуваної постанови стає зрозуміло, що вимоги норм закону щодо дослідження обставин справи поліцейським не були дотримані. За таких умов склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 132-1 КУпАП, залишається недоведеним, а відтак, склад адмінправопорушення у даному випадку відсутній. Відповідно до ст. 247 КУпАП у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.
Відповідно до ст. 7 КупАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Щодо заявленого клопотання відповідача у справі про залучення третьої сторони, суд вважає його безпідставним, оскільки позивачем оскаржується персональні дії працівника поліції як суб`єкта владних повноважень.
Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 19, 68 Конституції України, ст. ст. 7, 245, 247, 252, 268, 276, 279, 280, 283, 284 та керуючись ст. ст. 287-289 КУпАП, ст. ст. 6, 17, 18, 19, 104-106 КАС України,
П О С Т А Н О В И В:
Аміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського ІІ роти ІІ батальону УПП в м. Одеса ДПП Симаченко Інни Вікторівни про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення-задоволити частково.
Визнати протиправними дії поліцейського ІІ роти ІІ батальйону УПП у м. Одесі Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Симаченко Інни Вікторівни щодо винесення н а ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 14.09.2017р.
Скасувати постанову серії БР № 776976 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 14.09.2017р і притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП;
В задоволенні решти позовних вимог- відмовити.
На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення, а при оголошення вступної та резолютивної частини апеляція подається в той же строк з дня отримання її копії через Дубенський міськрайонний суд.
Суддя: