Справа № 646/4150/17
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 р.Справа № 646/4150/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.07.2017р. по справі № 646/4150/17

за позовом ОСОБА_1

до Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просила:

- визнати неправомірними дії Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо перерахунку щомісячного довічного утримання за грудень 2016 року та обмеження розміру щомісячного довічного утримання 10740,00 грн. в період 01-04 січня 2017 року;

- зобов'язати Слобожанське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання за грудень 2016 р. та січень 2017 р., без обмеження граничного розміру.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.07.2017 р. по справі № 646/4150/17 позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо перерахунку щомісячного довічного утримання.

Зобов'язано Слобожанське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання за грудень 2016 року та з 01 по 05 січня 2017 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - на підставі довідки господарського суду Харківської області № 256 від 20.12.2016 р., без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнуто з Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн.

Відповідач, Слобожанське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова, не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з постановою суду обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови порушено норми матеріального права, та зазначає, що розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді проведено згідно чинного законодавства. Перерахунок проводиться 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. Просить постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.07.2017 р. по справі № 646/4150/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою позов залишити без задоволення.

Позивачка в судовому засіданні в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечувала, просила суд залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою Верховної Ради України від 19 вересня 2013 року № 64-VII ОСОБА_1 було звільнено з посади судді господарського суду Харківської області за віком.

Наказом голови господарського суду Харківської області від 07 жовтня 2013 року ОСОБА_1 відраховано зі штату господарського суду Харківської області.

З 09 жовтня 2013 року позивачка перебуває на обліку в Слобожанському об'єднаному управлінні ПФУ м. Харкова як суддя у відставці та отримує довічне грошове утримання.

21.12.2016 р. позивачка звернулася до відповідача із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у відставці з урахуванням довідки про заробітну плату від 20.12.2016 року № 256.

Розпорядженням Управління від 22.12.2016 р. ОСОБА_1 проведений перерахунок щомісячного грошового утримання з 01.01.2017 р.. яким з 01.01.2017 року передбачалися нарахування та виплата довічного грошового утримання судді у відставці зі зменшенням до суми 10740 грн.

У листі Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 29.03.2017 № 22/к-4 позивачці було повідомлено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці її був проведений з 01.01.2017 року, оскільки перерахування здійснюється з першого числа місяця, наступного за місяцем у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою, а з 01 по 04 січня 2017 року перерахунок зроблено з обмеженням Закону №1774.

Не погодившись зі здійсненним перерахунком щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивачка звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у перерахунку щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 за грудень 2016 р. та перерахунку зі зменшенням суми за січень 2017 р. є протиправною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, враховуючи наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

У відповідності до ч. 3 ст. 141 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року № 2453-УІ, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016, встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно ч. 4 ст. 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року № 1402-УІІІ у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці становить певний відсоток від суддівської винагороди, яка, у свою чергу, залежить від розміру мінімальної заробітної плати.

З 01.12.2016 року на підставі Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" збільшився розмір мінімальної заробітної плати до 1600 грн., тому, з 01.12.2016 змінився розмір грошового утримання працюючого судді.

Враховуючи, що з 01 грудня 2016 р. розмір мінімальної заробітної плати було збільшено до 1600 грн., з цієї дати відповідач мав провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачці на підставі поданої нею заяви з урахуванням довідки господарського суду Харківської області № 256 від 20.12.2016 р., виходячи із 90 % від заробітної плати працюючого судді відповідного суду - 28800,00 грн.

Разом з тим, як вбачається з листа Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 29.03.2017 № 22/к-4, яким відмовлено у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за грудень 2016 р., відповідачем, у зв'язку із зміною розміру суддівської винагороди з 1 грудня 2016 року, було зроблено перерахунок довічного грошового утримання позивачці, однак, не з грудня 2016 року, як це передбачено Законом України "Про судоустрій і статус суддів", а з січня 2017 р.

При цьому, з 01 січня по 04 січня 2017 року виплата позивачеві щомісячного довічного грошового утримання була обмежена фіксованою сумою 10740 грн.

Обмежуючи позивачеві виплату щомісячного довічного грошового утримання судді в відставці з 01 січня по 04 січня 2017 року включно до фіксованої суми 10740 грн., відповідач у листі від 29.03.2017 № 22/к-4 посилається на те, що зазначене обмеження щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці максимальним розміром 10740 грн. встановлено з 01 січня 2017 року Законом України від 06.12.2016р. № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", а з 05 січня 2017 року щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці без обмеження максимальним розміром на підставі Закону України від 21.12.2016р. № 1798-VIII "Про Вищу раду правосуддя", що не передбачає такого обмеження грошового утримання.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України, дія якої поширюється на всі нормативно-правові акти різних галузей права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 р. № 1-рп/99 зазначено, що дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

Європейський Суд з прав людини в своїй діяльності розглядає принцип незворотності дії закону в часі передусім як складову верховенства права, тісно пов'язуючи її з категоріями правової певності та захисту довіри до держави, ставлячи таким чином заслін ущемленню прав і свобод людини з боку влади.

Саме така спрямованість цього принципу робить його важливою гарантією безпеки людини і громадянина, їх довіри до держави, про що зазначено в мотивувальній частині зазначеного вище Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999р. № 1-рп/99.

Правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 22.02.2017 р. у справі № 6-2705цс16 також підтверджує, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Тому положення Закону України від 06.12.2016р. № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" в частині щодо обмеження з 01 січня 2017 року граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді в відставці максимальним розміром 10740 грн., відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, не поширюються на правовідносини, що виникли до його ухвалення.

Крім того, Конституційний Суд України в підпункті 6.1 пункту 6 мотивувальної частини Рішення від 03.06.2013р. № 3-рп/2013, з посиланням на викладені в абзацах 6, 7 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 18.06.2007р. № 4-рп/2007 положення, підтвердив свою правову позицію про те, що встановлення законом граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання суддям не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів та порушує принцип незалежності суддів, а тому не відповідає ч. 3 ст. 22, ч. 1 ст. 126 Конституції України.

В силу вимог норми частин 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав жодних беззаперечних доказів правомірності відмови у здійсненні перерахунку призначеного позивачці щомісячного довічного грошового утримання судді в відставці за період з 01 грудня 2016 року по 04 січня 2017 року включно без обмеження його граничного розміру.

Колегія суддів не приймає посилання відповідача на п.4 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1 (в редакції постанови Пенсійного фонду України № 5-1 від 20.03.2017 р.), відповідно до якого перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. Дана норма чинна з 20.03.2017 року.

Крім того, Порядком подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (в редакції постанови Пенсійного фонду України № 2-4 від 11.02.2013 р.), яка була чинна на час звернення позивачки з заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, не було передбачено, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Так, розмір мінімальної заробітної плати, від якого залежить розмір суддівської винагороди судді, що застосовується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, встановлюється Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Підвищення розміру мінімальної заробітної плати з 01.12.2016 року передбачено Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», який прийнятий 25.12.2015 року та набрав чинності з 01.01.2016 року.

Таким чином, доводи відповідача про те, що зміна суддівської винагороди мала місце саме у грудні 2016 року, не впливають на наявність у відповідача обов'язку провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01.12.2016 року у зв'язку зі збільшенням мінімальної заробітної плати, а не з 01.01.2017 року, оскільки обставини, що є підставою для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, виникли раніше, ніж у грудні 2016 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог про визнання неправомірними дії Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо перерахунку щомісячного довічного утримання та зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання за грудень 2016 року та з 01 по 05 січня 2017 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - на підставі довідки господарського суду Харківської області № 256 від 20.12.2016 р., без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

Разом з тим, рішення суду про розподіл судових витрат щодо стягнення з Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на користь позивача витрат зі сплати судового збору у розмірі 640 грн. не відповідає приписам ст. 94 КАС України. Оскільки у відповідності до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що судові витрати, понесені ОСОБА_1, підлягають стягненню в розмірі 640 грн. з бюджетних асигнувань Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.07.2017 року по справі №646/4150/17 слід скасувати в частині розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, п.1 ч. 1 ст. 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова задовольнити частково.

Постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.07.2017 року по справі №646/4150/17 скасувати в частині розподілу судових витрат.

Прийняти в цій частині ухвалу, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 грн.

В іншій частині постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.07.2017 року по справі №646/4150/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва О.М.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Шевцова Н.В.

Повний текст ухвали виготовлений 31.10.2017 р.