Справа № 686/11384/17
Суддя: Мороз В. О.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області у складі

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представників третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмету спору Комісія з розгляду питань надання населенню субсидій на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг Виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Комісія з розгляду питань щодо призначення (відновлення) виплати пенсії (щомісячного грошового утримання) внутрішньо переміщеним особам Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про зобовязання субєкта владних повноважень вчинити дії, -

встановив :

15 червня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмету спору Комісія з розгляду питань надання населенню субсидій на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг Виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Комісія з розгляду питань щодо призначення (відновлення) виплати пенсії (щомісячного грошового утримання) внутрішньо переміщеним особам Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про зобовязання субєкта владних повноважень вчинити дії, в якому просить зобовязати Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому здійснити йому виплату заборгованості з пенсії з лютого 2015 р. по серпень 2016 р.

Свої вимоги мотивує тим, що внаслідок проведення активної фази АТО на території Донецької області, у зв'язку із припинення роботи банківських установ та відділень поштового зв'язку, не зміг одержати суми своєї пенсії за період лютий 2015 року - серпень 2016 року. Звернувся до відповідача із листом від 04.05.2017., в якому просив здійснити заходи щодо виплати сум належної пенсії за період лютий 2015 року - серпень 2016 року, однак йому було відмовлено.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали і просять їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову, вказавши, що їх дії є законними, оскільки призначення та продовження виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, ще підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України віл 1 жовтня 2014 р № 509. Зазначені виплати, що призначені або продовжені відповідним особам до набрання чинності даної постанови, здійснюються за фактичним місцем їх перебування у разі видачі їм до 01 лютого 15 р. такої довідки. А тому з 1 лютого 2015 р. не включено у відомості на виплату пенсії пенсіонерів, які перемішені з непідконтрольних територій та не зареєструвалися в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 р. Тому з 01.02.2015 р. виплата пенсії була припинена в зв'язку з відсутністю довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Представники третіх осіб заперечили щодо задоволення позову, вказавши що такі підстави відсутні.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних мотивів.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, судом встановлено, що відповідно до даних посвідчення за № НОМЕР_1, ОСОБА_1 є пенсіонером та отримував пенсію за віком (Донецьк) з терміном виплати "довічно".

З метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини на території Донецької області, позивач був змушений покинути своє місце проживання в м. Донецьку та прибув до м. Хмельницького, і з 14.10.2014 року відповідачем було продовжено виплату пенсії позивачу, де останній був взятий на облік з 01.11.2014 р., що вбачається із запиту відповідача в м. Донецьк.

З 2014 року позивач проживає в м. Хмельницькому і з 14.10.2014 року отримує пенсію за віком, що не заперечується відповідачем. Позивач у встановленому порядку був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується також відповідними довідками від 09.09.2016 р. та від 26.04.2017 року.

При цьому, позивач не отримав суми своєї пенсії за період з лютого 2015 року по серпень 2016 року, що підтверджується матеріалами пенсійної справи та не заперечується представником відповідача. Доказів виплати пенсії позивачу за вказаний період часу органом владних повноважень не надано, і судом відповідно таких не здобуто.

Відповідач, яким уже було прийнято розпорядження про продовження виплати пенсії позивачу з 2014 року, одноособово, припинивши таку виплату пенсії позивача з 01.02.2015 р. звернувся до Управління праці та соціального населення ХМР з листом щодо розгляду питання про відновлення або відмову у відновленні пенсії позивачу, посилаючись на відсутність довідки про взяття на облік.

Про таку невиплату позивач дізнався лише з відповіді відповідача від 19.05.2017 р., якою йому було відмовлено у виплаті пенсії за зазначений період, тобто його право було порушено з 19.05.2017 року. При цьому, відповідач не надсилав та не повідомляв позивача про припинення такої виплати, що не заперечується відповідачем, а матеріали пенсійної справи не містять такого повідомлення.

Згідно витягу з протоколу № 14 від 04.10.2016 року засідання комісії з розгляду питань щодо призначення (відновлення) виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) внутрішньо переміщеним особам, зокрема ОСОБА_1 було вирішено призначити виплату пенсії відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ № 365 від 08.06.2016 року з 01.09.2016 року.

Однак, таке припинення виплати з 01.02.2015 р. та відмова у виплаті пенсії є незаконною, у звязку із наступним.

Так, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження", м. Донецьк віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження.

З метою врегулювання питання фінансування бюджетних установ Донецької та Луганської областей Кабінет Міністрів України постановою від 07.11.2014 року № 595 "Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей" затвердив Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей.

Вказаною постановою Уряд доручив Міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям забезпечити до 01.12.2014 року переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Крім того, п. 2 Постанови встановлено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, видатки з державного бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі по тексту - Закон № 1058-IV ), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно ст. 5 Закону № 1058-IV встановлено, що виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно ст. 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Приписами ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; (положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Перелік випадків припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках передбачених законом.

При цьому, нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України відносяться до категорії підзаконних.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509 "Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції" для продовження виплати пенсії, призначеної відповідно до Закону № 2262, пенсіонеру необхідно особисто стати на облік в управлінні соціального захисту населення за місцем проживання (перебування) на території, яка контролюється українською владою та отримати довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції та надати її до управління Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання (перебування).

Станом на момент звернення позивача до відповідача із заявою про відновлення виплати (2014 р.) постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 05.11.2014 року «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» було визначено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509

На момент переїзду до м. Хмельницького та звернення до відповідача позивач подав усі необхідні документі і йому було відновлено таку виплату, що не заперечується відповідачем.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365, яка введена в дію після відновлення позивачу пенсії, затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.

Зокрема, механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування визначено саме Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок).

Згідно з ч. 5 Порядку для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування. До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред'являється оригінал такої довідки.

Відповідно до п. 7 Порядку для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 15 Порядку визначено, що орган, що здiйснює соцiальнi виплати та структурний пiдроздiл з питань соцiального захисту населення, на пiдставi рiшення комiсiї призначає (вiдновлює) таку соцiальну виплату з мiсяця, в якому надiйшла заява внутрiшньо перемiщеної особи, та здiйснює повернення сум недоотриманих соцiальних виплат за минулий перiод вiдповiдно до законодавства.

При цьому даною постановою від 08.06.2016 року № 365 встановлено, що припинення або відновлення соціальних виплат проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад або управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, обєднаними управліннями згідно з Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам

Сам контроль здійснюється лише структурним підрозділом з питань соціального захисту населення за проведенням виплати внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

При цьому, комісією соціальні виплати припиняються у разі: наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати; встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сімї; отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат; скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб; отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

А на момент припинення такої виплати позивачу даної постановою взагалі не було передбачено питання припинення або відновлення соціальних виплат.

Аналізуючи вищенаведені норми, суд зазначає, що даний порядок від 08.06.2016 року № 365 був введений у дію уже після того як позивачу було відновлено виплату пенсію. На момент припинення такої виплати позивачем, жодним нормативно правовим актом не встановлено підстав для припинення такої виплати пенсії пенсійним фондом, після того як така була уже відновлена. Не встановлено такого і на момент розгляду справи, а встановлено лише щодо розгляду такого питання комісією з питань соціального захисту населення за проведенням виплати внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.

Відповідач не вказав жодних із передбачених законом підстав для припинення такої виплати позивачу, а жодним законом та нормативно правовим актом не передбачено припинення виплати з підстав зазначених відповідачем, уже після відновлення пенсійної виплати. Крім того не передбачено і звернення відповідача (управління пенсійного фонду) до Управління праці та соціального населення з листом щодо розгляду питання про відновлення або відмову у відновленні пенсії (таку заяву може подати лише пенсіонер або його представник).

До того ж, суд наголошує, що перелік випадків припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках передбачених законом.

Відповідно до ст..4 Закону №1058 виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України відносяться до категорії підзаконних.

З огляду на зазначене, постанова Кабінету Міністрів України, на яку посилається відповідач, а саме № 637 від 05.11.2014 року «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» є підзаконним нормативно-правовим актом, який не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено законами - тобто нормативно-правовими актами вищої юридичної сили та була введена в дію після відновлення пенсії позивачу.

Оцінюючи спірні правовідносини суд звертається до положень Конституції України, за якими, в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

В даному випадку наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створює для неї на відміну від інших громадян України певні перешкоди в отриманні її пенсії, яка призначена у зв'язку з трудовою діяльністю, та потребує від пенсіонера здійснення додаткових дій, не передбачених Законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема, ідентифікація особи, перевірка за місцем фактичного проживання, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду тощо.

За приписами ст. 8 КАС України, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує при розгляді справи практику Європейського Суду з прав людини як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV. Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, аналізуючи вищенаведене, у відповідача не існувало підстав, передбачених чинним законодавством для припинення виплати пенсії та відмови у виплаті такої, а доказів щодо правомірності своїх дій стосовно невиплати пенсії позивачу відповідачем не надано.

Натомість, в розрізі встановлення факту невиплати позивачу, призначеної (відновленої) пенсії, відповідач, заперечуючи факт наявності в своїх діях ознак неправомірності, жодних належних та допустимих доказів суду не надав.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 5, 7 - 15, 69 - 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому здійснити виплату заборгованості з пенсії ОСОБА_1 з лютого 2015 р. по серпень 2016 р.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому за рахунок його бюджетних асигнувань судові витрати у справі в сумі 640,00 грн. на користь ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький міськрайонний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя