Справа № 826/18627/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 жовтня 2017 року № 826/18627/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Федорчука А.Б., суддів: Качура І.А., Келеберди В.І., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства

юстиції України, Міністерства юстиції України

третя особа ОСОБА_2

про скасування наказу №3245/5 від 16.11.2016р.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України (надалі - Відповідач 1), Міністерства юстиції України (надалі - Відповідач 2), третя особа ОСОБА_2, в якому просить: скасувати висновок комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 02.11.2016 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 від 11.10.2016 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.10.2016 року за №31006-0-33-16 та скасувати наказ №3245/5 від 16.11.2016 року прийнятий на підставі висновку комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 02.11.2016 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 від 11.10.2016 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.10.2016 року за №31006-0-33-16.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що комісією порушено процедуру розгляду скарги, оскільки Позивача не повідомлено в строки про розгляд скарги, чим позбавлено права на захист належного йому права власності.

Представником Відповідачів у письмових запереченнях зазначено, що ним належно повідомлено Позивача про розгляд скарги та під час розгляду скарги встановлені порушення при прийнятті державними реєстраторами рішень, що призвело до їх скасування комісією.

Представник третьої особи, в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Враховуючи, що в судове засідання не прибули представники сторін, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 звернувся до Міністерства юстиції України із скаргою на рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 30120042 від 18.06.2016 року та дії державного реєстратора приватного нотаріуса Києво-Святошинського нотаріального округу Потапова Михайла Юрійовича. Так у скарзі зазначено, що квартира за адресою АДРЕСА_1, яка, як зазначав ОСОБА_2 належить йому, була незаконно перепродана ОСОБА_1, про що приватним нотаріусом КМНО Швець Р.О. було посвідчено договір купівлі-продажу за реєстровим №2978.

За результатами розгляду скарги комісією з питань розгляду скарги у сфері державної реєстрації складено Висновок від 02.11.2016 року, яким задоволено скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 від 11.10.2016 року в повному обсязі, а саме, вирішено скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.06.2016 року №30120042, прийняте приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Потаповим М.Ю. та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.09.2016 року №31525727, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О.

Наказом від 16.11.2016 року №3245/5 задоволено скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 від 11.10.2016 року в повному обсязі, скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.06.2016 року №30120042, прийняте приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Потаповим М.Ю., скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.09.2016 року №31525727, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О., виконання наказу покладено на Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

В частині позовних вимог щодо скасувати висновок комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 02.11.2016 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 від 11.10.2016 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.10.2016 року за №31006-0-33-16, Суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 (Скаржник) звернувся з скаргою до Міністерства юстиції України, в якій просив скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18 червня 2016 року № 30120042, прийняте приватним нотаріусом Потаповим М.Ю.; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22 вересня 2016 року № 31525727, прийняте приватним нотаріусом Швецем P.O. (наділі - Скарга).

До Скарги від 11.102016 р. Скаржником додано Адвокатський запит від 22.09.2016 р.; Повідомлення КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» від 28.09.2016 р. №110/908-1693; Витяг Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.10.2016 р., Договір купівлі-продажу майнових прав від 21.10.2011 р., Акт приймання-передачі квартири від 15.08.2015 р., Довідка про 100% оплату вартості майнових прав згідно Договору купівлі-продажу майнових прав від 21.10.2011 р.; Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 та інші документи.

Відповідно до п.п.1, 2 Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2016 №37/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2016 за №42/28172 (надалі - Положення), Комісія є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Міністерстві юстиції України, що в межах повноважень, визначених Законами України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128, забезпечує розгляд скарг у сфері державної реєстрації.

Комісія у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, цим Положенням та іншими актами законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України, від 01.07.2004, № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, яка була чинна на момент спірних правовідносин) (далі по тексту - Закон № 1952-IV) встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Мінюсту, його територіальних органів або до суду.

Частиною 2 ст. 37 Закону № 1952-IV передбачено, що Мінюст розглядає скарги: на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір).

Пунктом 2 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015р. (надалі - Порядок №1128) встановлено, що для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом.

У відповідності до пунктів 8,9,10,11 Порядку №1128 розгляду скарг під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб'єкта оскарження, і вирішує: чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб'єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб'єкта оскарження; чи було оскаржуване рішення прийнято суб'єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб'єктом оскарження на законних підставах; чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню. Під час розгляду скарги по суті обов'язково запрошується скаржник та / або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб'єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб'єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду. Суб'єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мінюсту; засобами електронної пошти. Копії скарги та доданих до неї документів надаються особам. запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті. Суб'єкт оскарження має право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов'язково приймаються комісією до розгляду. У разі повідомлення скаржником та/або його представником, іншими особами, які беруть участь у розгляді скарги по суті, про наявність судового спору між тими самими сторонами, з того ж предмета, з тих же підстав, про які зазначено у скарзі, ними надається копія відповідного рішення суду на засідання комісії. За результатами розгляду скарги суб'єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.».

Під час розгляду скарги Скаржника Комісією встановлено наступне: « 21 жовтня 2011 року між ОСОБА_7 та публічним акціонерним товариством «Національна будівельна компанія» (надалі - ПАТ «Національна будівельна компанія») було укладено договір купівлі-продажу майнових прав, предметом якого були майнові права на квартиру АДРЕСА_1 (далі - квартира НОМЕР_2). 15 серпня 2015 року на виконання зазначеного вище договору та підтвердження оплати вартості (100 %) квартири, відповідно до якого скаржник отримав від ПАТ «Національна будівельна компанія» трикімнатну квартиру НОМЕР_2.

Скаржник 22 вересня 2016 року, намагаючись зареєструвати право власності на квартиру НОМЕР_2, дізнався про те, що відповідно до рішення № 30120042 право власності на цю квартиру зареєстровано за ОСОБА_12 на підставі свідоцтва про право власності від 08 лютого 2012 року серії НОМЕР_1, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого комітету Київської міської ради; інформаційної довідки від 14 червня 2016 року серії КВ-2016 № 23859, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації; довідки про технічний стан нерухомого майна від 20 квітня 2016 року № 17, виданої фізичною особою - підприємцем ОСОБА_9, технічного паспорта, виданого фізичною особою - підприємцем ОСОБА_9.

Того самого дня скаржник звернувся за правовою допомогою до адвоката, на запит якого листом комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «ЖИТЛО-СЕРВІС» від 28 вересня 2016 року № 110/908-1693 було повідомлено про те, що Головним управлінням житлового забезпечення за період з 01 жовтня 1996 року по 31 грудня 2012 року свідоцтво про право власності на квартиру НОМЕР_2 та свідоцтво про право власності від 08 лютого 2012 року серії НОМЕР_1 не видавались.».

Крім того, Відповідач зазначає, що з даних Державного реєстру прав вбачається, що приватним нотаріус: Потаповим М.Ю. відповідно до прийнятого ним 18 червня 2016 року рішення № 30120042 було відкрито розділ Державного реєстру прав на квартиру НОМЕР_3 за №00 та проведено державну реєстрацію права власності на дану квартиру за ОСОБА_12, зокрема, на підставі свідоцтва про право власності, виданого 08.02.2012 р. Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (серія НОМЕР_1) (надалі - Свідоцтво), яким посвідчено, що квартира НОМЕР_2 належить ОСОБА_8

Особливостями оформлення права власності на нерухоме майно, визначеними Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28 липня 2010 року № 1692/5), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (втратив чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 року № 1844/5 «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2102/22414) (надалі - Тимчасове положення), серед іншого було передбачено, що оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування (підпункт 5 пункту 8.1.,розділу VIII Тимчасового положення).

Як встановлено Судом та звертає увагу Відповідач, що Скаржником надано Лист Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «ЖИТЛО-СЕРВІС» від 28 вересня 2016 року № 110/908-1693, в якому повідомлялося про те, що Головним управлінням житлового забезпечення за період з 01 жовтня 1996 року по 31 грудня 2012 року свідоцтво про право власності на квартиру НОМЕР_2 та свідоцтво про право власності від 08 лютого 2012 року серії НОМЕР_1 не видавались.

Крім того, Відповідач зазначає, що прийняття оскаржуваного рішення № 30120042 дало змогу приватному нотаріусу Швецю P.O. надалі провести державну реєстрацію переходу права власності на квартиру НОМЕР_2 до ОСОБА_1 згідно з прийнятим рішенням № 31525727. Вказана державна реєстрація проведена на підставі договору купівлі- продажу квартири від 22 вересня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Швецем P.O. та зареєстрованого в реєстрі за № 2978.

З аналізу матеріалів справи Відповідачем зроблено висновки, що приватним нотаріусом Потаповим М.Ю. прийнято рішення № 30120042, яке дало змогу надалі зареєструвати перехід права власності на квартиру НОМЕР_2 до третьої особи, таким чином порушення права ОСОБА_2, стало підставою для скасування оскаржуваних рішень за №№30120042,31525727.

Крім того, Комісія було взято до уваги, що на даний момент скасування оскаржуваних рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є єдиним можливим та ефективним засобом відновлення порушеного права Скаржника.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що Висновок комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 02.11.2016 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 від 11.10.2016 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.10.2016 року за №31006-0-33-16 є об'єктивними та обґрунтованими та прийняті у відповідності до законодавства.

В частині позовних вимог щодо скасування висновків комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 02.11.2016 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 від 11.10.2016 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.10.2016 року за №31006-0-33-16 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В частині позовних щодо скасувати наказ №3245/5 від 16.11.2016 року прийнятий на підставі висновку комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 02.11.2016 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 від 11.10.2016 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.10.2016 року за №31006-0-33-16, Суд зазначає наступне.

Правовими положеннями ч. 6 ст. 37 Закону № 1952-IV встановлено, що за результатами розгляду скарги Мінюст та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав; б) скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; д) скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України. Рішення, передбачені підпунктами «а», «ґ» та «д» пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Мінюстом. У рішенні Мінюсту чи його територіального органу за результатами розгляду скарги можуть визначатися декілька шляхів задоволення скарги. Рішення, прийняте за результатами розгляду скарги, надсилається скаржнику протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

В силу положень пунктів 12 та 13 Порядку №1128 встановлено, що за результатами розгляду скарги суб'єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу. Якщо у скарзі заявлено дві або більше вимог, комісія надає правову оцінку кожній із них, яка включається до висновку комісії.

В частині щодо порушення, а саме не належного повідомлення Позивача про час і місце розгляду скарги, не вчасне надходження копії скарги Позивачу, за своєю суттю є формальним, оскільки їх наявність не впливає на законність оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України. Оспорюваним наказом Міністерства юстиції України скасовано реєстраційні дії вчинені з явними порушеннями законодавства.

Наявність формальних порушень процедурного характеру не може бути підставою для скасування законного наказу Міністерства юстиції України.

У відповідності до п. 16 Порядку №1128, якщо комісія під час розгляду скарги визнає необхідним проведення перевірки зазначених у скарзі обставин правоохоронними органами, суб'єкт розгляду скарги надсилає відповідні відомості правоохоронним органам для здійснення перевірки таких відомостей та вжиття в межах їх компетенції відповідних заходів реагування щодо припинення порушення законодавства.

Суд звертає увагу, що Відповідачем направлено Повідомлення від 23.12.2016 р. №45811/31006-0-33-16/19 до Національної поліції України щодо справжності документів на підставі яких приватним нотаріусом Потаповим М.Ю. було проведено державну реєстрацію права власності на квартиру НОМЕР_3.

Крім того, Суд звертає увагу, що оскарження рішення, дій чи бездіяльності державного реєстратора до Міністерства юстиції України є адміністративною позасудовою процедурою оскарження рішень владних органів і не має вирішувати цивільні спори, а має розглядатись скарги в рамках аналізу законності дій державного реєстратора прав.

Таким чином, спори щодо виконання договірних зобов'язань та набуття прав власності на підставі правочинів (спір про право), як в даному випадку, слід розглядати в порядку цивільного судочинства, а не в процедурі оскарження дій державного реєстратора прав.

В даному випадку Позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спірне майно.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Федорчук А.Б.

Судді Качур І.А.

Келеберда В.І.