Справа № 336/1930/17
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"25" жовтня 2017 р. справа № 336/1930/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Іванова С.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10.07.2017 р. по справі №336/1930/17

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в розрахунку позивачу пенсії за віком з урахуванням вимог ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування";

- зобов'язати відповідача перерахувати позивачу пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01.07.2016 року із застосуванням показника середньої зарплати з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016рр. - 3764,40 грн.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією;

- стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10.07.2017 р. позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії відповідача щодо відмови в розрахунку позивачу пенсії віком з урахуванням ч.2 ст.40 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування";

- зобов'язано відповідача перерахувати позивачу пенсію за віком з 22 березня 2017 року (дати звернення з заявою про перерахунок) відповідно до ч.2 ст.40 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника cepeдньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постанова суду в частині задоволених позовних вимог мотивована обґрунтованістю позовних вимог позивача та неправомірністю дій відповідача.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач, зокрема, зазначив, що 21 лютого 2017 року позивач звернувся із заявою до відповідача про призначення пенсії за віком.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Прядок переведення з одного виду пенсії на інший регламентований ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно якої переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Пунктом першим постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту населення" від 23.04.2012 року №327, яка набула чинності 01.05.2012 року, встановлено, що пенсії, призначені (перераховані) до 2008 року із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2005-2006 роки відповідно до Законів України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей) та із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2003-2006 роки відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", перераховуються із застосуванням показників відповідно середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік та середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік.

Пенсії особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, призначені до 2007 року відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" без застосування показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, перераховуються у порядку, встановленому абзацом першим цього пункту, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік.

Таким чином, розмір пенсії позивача було перераховано відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту населення" від 23.04.2012 року №327 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач до 20.02.2017 року перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію у відповідності до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Після призначення пенсії позивач продовжував працювати, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією трудової книжки.

З 21.02.2017 року позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком, яку було призначено на підставі заяви позивача від 21.02.2017 року у відповідності до ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

22.03.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив перерахувати пенсію відповідно до ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої зарплати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком тобто 2014-2016 роки (3764,40 грн.); надати роздруківку (розпорядження про нарахування пенсії, зазначивши детальний розрахунок заробітку і періодів, які враховуються для нарахування пенсії з усіма розрахованими та наявними у пенсійній справі коефіцієнтами).

Листом від 22.03.2017 року позивачу відмовлено у перерахунку пенсії. Відмова мотивована тим, що з 21 лютого 2017 року позивача було переведено на пенсію за віком відповідно до п.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При переведенні з одного виду пенсії на інший був застосований показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 рік - 1197,91 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 р. №327. Загальний розмір розрахованої пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" станом на 01.03.2017 року становить 1623 грн. 13 коп., тобто розмір пенсії розрахований у відповідності до вимог чинного законодавства.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову, оскільки:

- на час призначення позивачу пенсії за вислугу років позивач не мав права на жодний інший вид пенсійного забезпечення;

- Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не регулюються порядок призначення, розміру та виплати пенсій за вислугу років особам офіцерського складу;

- станом на день звернення з заявою про призначення пенсії за віком позивач повністю відповідав вимогам, встановленим ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування";

- застосування показника середньої заробітної плати за 2007 рік суперечить абзацу 2 ч. 3 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", так як ця норма застосовується до тих видів пенсій, які регулюються саме Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування";

- при призначенні позивачу пенсії за вислугу років як особі, звільненій з військової служби, показник середньої заробітної плати в галузях економіки не застосовувався;

- після отримання права на пенсію за вислугу років позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування;

- реалізація права позивача пенсію на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" проводиться вперше.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Види пенсійних виплат і соціальних послуг визначені у ст.9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зокрема, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються наступні пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Таким законом є, зокрема, Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яким встановлюються умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ та деяких інших осіб.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до ст.1-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно ст.7 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Частиною 1 ст.5 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено, що особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При цьому для обчислення пенсій враховуються всі види грошового забезпечення, що отримували зазначені особи, які мають право на пенсію за цим Законом, перед звільненням зі служби.

Частиною 3 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм, ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" він звернувся вперше.

Таким чином, в даному випадку, відсутні підстави для застосування відповідачем у спірних правовідносинах ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 31 березня 2015 року та від 02 грудня 2015 року (справи №№21-612а14, 21-4123а15 відповідно).

Оскільки позивачу раніше не призначалась пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", то за результатом розгляду заяви позивача відповідач мав застосувати положення ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тобто при обчисленні пенсії обрати розмір середньої заробітної плати (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме виходячи із розміру заробітної плати за 2014-2016 роки, а не показник заробітної плати в середньому на одну особу у цілому по Україні в галузях економіки за 2007 рік.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, не довів суду правомірність своїх дій, тому погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10.07.2017 р. по справі №336/1930/17 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: С.М. Іванов