Справа № 234/15227/17
Суддя: Данелюк О. М.
Дата ухвалення: 2017-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/234/512/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2017 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Данелюк О.М.,

при секретарі Аксеніній В.М.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (далі УПФУ у м. Краматорську) про визнання протиправним і скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Краматорського міського суду Донецької області 10 жовтня 2017 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до УПФУ у м. Краматорську про:

- визнання протиправним і скасування рішення від 2 жовтня 2017 року № 125 про відмову в переведенні його на пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі Закон № 1697-VII);

- зобовязання з 25 вересня 2017 року призначити йому пенсію за вислугу років на підставі статті 86 Закону № 1697-VII.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що УПФУ у м. Краматорську неправильно визначило його вислугу років для призначення пенсії, а саме безпідставно не врахувало 1 рік 7 місяців 16 днів державної служби в Державній податковій інспекції по м. Дружківці. Внаслідок цього йому протиправно відмовлено у призначенні пенсії. Крім того, у найменуванні оскарженого рішення допущено помилку: замість «відмови у призначенні пенсії» вказано «відмову у переведенні на іншу пенсію».

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Просив суд розглянути адміністративний позов за його відсутності.

Відповідач не погодився з предявленим позовом, надав суду заперечення, зазначивши, що стаж роботи ОСОБА_2 в державній податковій інспекції після присвоєння спеціального звання не зараховується до державної служби й, відповідно, до вислуги років для призначення пенсії.

У судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи, викладені у запереченнях, просила суд у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши думку представника відповідача, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 25 вересня 2017 року звернувся до УПФУ у м. Краматорську з заявою про призначення пенсії на підставі Закону № 1697-VII.

Так, частиною першою статті 86 Закону № 1697-VII передбачено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення (з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року) вислуги років не менше 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

ОСОБА_2 зазначав, що на день звернення його вислуга років складала 23 роки 8 днів:

- 21 рік 2 місяці 10 днів прокурорської роботи;

- 1 рік 9 місяців 28 днів державної служби у державній податковій інспекції.

Рішенням УПФУ у м. Краматорську від 02 жовтня 2017 року № 125 ОСОБА_2 відмовлено у призначенні пенсії через відсутність у нього необхідної вислуги років. Зазначено, що його вислуга років складає 21 рік 4 місяця 22 дня:

- 21 рік 2 місяці 10 днів прокурорської роботи (повністю зараховано);

- 2 місяці 12 днів державної служби у державній податковій інспекції (зараховано період роботи з 2 лютого по 13 квітня 1994 року та не зараховано період роботи з 14 квітня 1994 року по 29 листопада 1995 року).

Причиною незарахування стажу з 14 квітня 1994 року по 29 листопада 1995 року стало те, що 14 квітня 1994 року ОСОБА_2 присвоєно спеціальне звання державної податкової інспекції. Чинним законодавством не передбачено прирівнювання спеціальних звань працівників державної податкової служби до посад (рангів) державної служби та віднесення посадових осіб органів державної податкової служби зі спеціальними званнями до відповідних категорій державних службовців.

Однак, з такими висновками погодитись не можливо з огляду на наступне.

По-перше, робота у державній податковій службі, навіть з присвоєнням спеціального звання, є державною службою.

Так, на час спірних відносин (1994-1995 роки) засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, визначав Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (далі Закон № 3723-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 3723-ХІІ державна служба в Україні це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону № 3723-ХІІ регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Із наведеної норми вбачається, що правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому Закон № 3723-ХІІ застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальними законами.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, є Закон України «Про державну податкову службу в Україні» від 4 грудня 1990 року № 509-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон № 509-XII).

Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 509-XII Державна податкова служба, якій за змістом частини другої цієї статті підпорядковані державні податкові інспекції в областях, районах, містах і районах у міста, є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів податків, зборів та інших платежів і неподаткових доходів і внесків до державних цільових фондів, встановлених законодавством України.

Посадовою особою органу державної податкової служби за правилами частини першої статті 15 Закону № 509-XII може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством фінансів України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини пята, шоста статті 15 цього Закону).

Зазначеною статтею Закону № 509-XII також установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються із вимогами статей 5, 12 Закону № 3723-ХІІ щодо обмежень, повязаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Статтею 6 Закону № 509-XII визначено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Таким чином, посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже, перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Із наведеним узгоджується і те, що під час роботи у державній податковій інспекції ОСОБА_2 прийняв Присягу державного службовця відповідно до статті 17 Закону № 3723-ХІІ.

Абзацами другим та третім пункту другого Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283, передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби, а також на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Виходячи з наведеного, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2013 року у справі № 21-340а13 та відповідно до статті 244-2 КАС України є обовязковою.

По-друге, ОСОБА_2 не присвоювалось спеціальне звання.

Відповідно до частини шостої статті 15 Закону № 509-XII спеціальними званнями службових осіб державних податкових інспекцій є:

- головний державний радник податкової служби,

- державний радник податкової служби I рангу,

- державний радник податкової служби II рангу,

- державний радник податкової служби III рангу,

- радник податкової служби I рангу,

- радник податкової служби II рангу,

- радник податкової служби III рангу,

- інспектор податкової служби I рангу,

- інспектор податкової служби II рангу,

- інспектор податкової служби III рангу.

Жодне з зазначених спеціальних звань ОСОБА_2 не присвоювалось, доказів цього сторонами не надано.

Навпаки, наказом Державної податкової інспекції по м. Дружківці від 14 квітня 1994 року № 22-оп ОСОБА_2 присвоєно персональне (а не спеціальне) звання «спеціаліста 7 категорії 15 ранга».

Таке звання прямо відповідає класифікації посад та рангам державних службовців, передбаченим у статтях 25, 26 Закону № 3723-ХІІ.

Оскільки стаж роботи з 14 квітня 1994 року по 29 листопада 1995 року не зараховано через наявність у ОСОБА_2 спеціального звання, що не відповідає дійсності, розрахунок УПФУ у м. Краматорську вислуги років ОСОБА_2 для призначення пенсії є неправильним, а рішення про відмову у призначенні пенсії протиправним.

Суд також зауважує, що у назві оскарженого рішення допущено помилку, а саме зазначено, що воно стосується «відмови у переведенні на іншу пенсію», у той час як за змістом воно стосується «відмови у призначенні пенсії». Однак, помилка у назві не може перешкоджати захисту права громадянина на пенсійне забезпечення та оскарженню суті прийнятого рішення.

Більш того, оскільки призначення та переведення пенсії є різними інститутами з власним порядок реалізації (ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV), прийняття рішення «про відмову у переведенні пенсії» за заявою «про призначення пенсії» також є протиправним.

Аналізуючи право позивача на призначення пенсії, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 86 Закону № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення (з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року) вислуги років не менше 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Згідно з абзацом третім частини шостої статті 86 Закону № 1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою.

З 2 лютого 1994 року по 29 листопада 1995 року ОСОБА_2 працював на такій посаді, а саме у Державній податковій інспекції по м. Дружківці на посаді спеціаліста-юрисконсульта податкової інспекції.

Факт зазначеної роботи підтверджується записами № № 3-6 у трудовій книжці та довідкою Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецької області від 15 вересня 2017 року № 5125/05-10-04.

Відповідач фактично визнав необхідність зарахування цієї роботи до вислуги років, зарахувавши її 2 місяці 12 днів (за період з 2 лютого по 13 квітня 1994 року), однак через помилкове тлумачення значення персонального звання безпідставно не зарахував іншу частину роботи.

Таким чином, за період з 2 лютого 1994 року по 29 листопада 1995 року ОСОБА_2 отримав 1 рік 9 місяців 28 днів вислуги років для призначення пенсії.

Згідно з абзацом першим частини шостої статті 86 Закону № 1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів.

З 16 липня 1996 року по 25 вересня 2017 року (день звернення) ОСОБА_2 працював в органах прокуратури України на прокурорських посадах (стажист, помічник та старший помічник прокурора, заступник прокурора, прокурор, керівник прокуратури).

Факт такої роботи підтверджено записами № № 9-33 у трудовій книжці та довідкою прокуратури Донецької області від 06 вересня 2017 року № 11/1187.

Отже, з 16 липня 1996 року по 25 вересня 2017 року ОСОБА_2 набув 21 рік 2 місяці 10 днів вислуги років для призначення пенсії, що не оспорюється відповідачем.

З огляду на це, на день звернення ОСОБА_2 до УПФУ у м. Краматорську його вислуга років складала 23 роки 8 днів (21 рік 2 місяці 10 днів + 1 рік 9 місяців 28 днів) й він мав право на пенсію за Законом № 1697-VII.

Ураховуючи, що відсутність у ОСОБА_2 необхідної вислуги років є єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії і це судом спростовано, вимоги про зобовязання УПФУ у м. Краматорську призначити пенсію також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 159-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправним і скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області від 02 жовтня 2017 року № 125 про відмову в переведенні ОСОБА_2 на пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області з 25 вересня 2017 року призначити ОСОБА_2 пенсію за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

Постанова може бути оскаржена особами, які беруть участь у справі, до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Краматорський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Краматорського

міського суду ОСОБА_3