Справа № 490/9492/17
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/599/2017 Справа № 490/9492/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року місто Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого-судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Кваші С.О.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача- ОСОБА_2,

перекладача - Вайперт С.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Центрального району міста Миколаєва адміністративну справу за позовом Центрального районного відділу у м. Миколаєві Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до громадянина Республіки ОСОБА_2, про примусове видворення за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Центрального районного суду міста Миколаєва із вказаним позовом. В обгоунтування вимог посилається на те, що 12.10.2016 року до Центрального РВ у м.Миколаєві УДМС України в Миколаївській області звернувся громадянин Сполученого королівства Великобританії та Північної Ірландії (далі- громадянин Великобританії) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2., який прибув до України 09.08.2016 року через КПП Рені по національному паспорту НОМЕР_1 від15.04.2016 року та дійсний до 15.04.2026 рік. На момент виявлення гр. Великобританії ОСОБА_2 та працівниками міграційної служби ним було порушено норми міграційного законодавства України, а саме порушення терміну перебування в Україні - понад 90 днів з дня прибуття до України. ОСОБА_8 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП та прийнято рішення про примусове повернення з України №52 від 12.10.2016р. ОСОБА_8 в рамках розгляду протоколу про адміністративне правопорушення свою провину визнав повністю та сплатив накладений на нього штраф в повному об'ємі, рішення про примусове повернення - виконав. 10.08.2017р. до Центрального РВ у м.Миколаєві УДМС України в Миколаївській області знову звернувся громадянин ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2., який, як було встановлено, перебуває в Україні з приватною метою з 12.05.2017р., до цього він перебував в Україні з 10.02.2017р. по 21.03.2017р., тобто 10.08.2017р. він вже перебував в Україні з порушенням 90-денного терміну перебування протягом 180 днів відведених для перебування в безвізовому порядку п.2 ПКМУ №150-2012р., а саме ним було використано для перебування 130 днів протягом 180. За порушення встановлених правил перебування громадянина Великобританії ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та складено протокол про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, який він сплатив повністю визнавши свою провину в допущенному правопорушенні. Так, відносно ОСОБА_8 Центральним РВ у м.Миколаєві УДМС України в Миколаївській області було прийнято рішення про примусове повернення з України за №54 від 18.08.2017р. яким його зобов'язано покинути територію України до 31.08.2017р. та заборонено в'їзд в Україну на три роки, про що було проставлено відповідний штамп в національному паспорті Відповідача.Другий екземпляр рішення про примусове повернення Відповідач отримав, з правами та наслідками невиконання вказаного рішення ознайомлений, про що у справі є розписка ОСОБА_2 від 18.08.2017 року. Під час прийняття рішення про примусове повернення з України Відповідачу було роз'яснено, що у випадку невиконання ним цього рішення, до нього буде застосоване примусове видворення, що передбачено ст. 30 Закону України «Про Правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Вказане рішення в установленому законом порядку він не оскаржив. З моменту встановлення факту невиконання рішення про примусове повернення з України ОСОБА_8 від 18.08.2017р. Центральним РВ у м.Миколаєві УДМС України в Миколаївській області було вжито заходів до його сповіщення про необхідність прибуття до підрозділу УДМС України в Миколаївській області з метою встановлення причин та умов, що стали причиною цьому, за результатами не було встановлено поважних причин для невиконання чи подальшого перебування відповідача і його знову було притягнуто до адміністративної відповідальності та в рамках розгляду протоколу про адміністративне правопорушення він визнав свою провину повністю та сплатив штраф за накладеним на нього адміністративним стягненням. На даний час відповідач знаходиться на території України з порушенням вимог п.п.2 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №150 від 12.02.2012 року. Рішення №54 від 18.08.2017р. ОСОБА_8 не виконав та залишився перебувати в Україні, в супереч вимогам цього рішення, вимогам законодавства та взятим на себе зобов'язанням.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні за допомогою перекладача пояснив, що не проти примусового видворення, але він проти застосування до нього будь-яких мір примусового характеру (заборону в'їзду до країни протягом трьох років, тощо). Зазначив, що не знав про зміни в законодавстві України , що він повинен покинути територію України в червні-липні 2017 року . Перевищив строк перебування в Україні за вимогою некомпетентних осіб органів податкової служби , оскільки від нього вимагали закрити створене ним підприємство та сплатити штраф, що неможливо було здійснити у короткий строк. Звернув увагу суду , що завжди був законослухняним громадянином і порушив міграційне законодавство ненавмисно, а за юридичною необізнаністю.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства, суд дійшов наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України.

12.10.2016 року до Центрального РВ у м.Миколаєві УДМС України в Миколаївській області звернувся громадянин Сполученого королівства Великобританії та Північної ОСОБА_7 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2., який прибув до України 09.08.2016 року через КПП Рені по національному паспорту НОМЕР_1 від15.04.2016 року та дійсний до 15.04.2026 рік.

На момент виявлення гр. Великобританії ОСОБА_2 та працівниками міграційної служби ним було порушено норми міграційного законодавства України, а саме порушення терміну перебування в Україні - понад 90 днів з дня прибуття до України.

ОСОБА_8 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП та прийнято рішення про примусове повернення з України №52 від 12.10.2016р.

ОСОБА_8 в рамках розгляду протоколу про адміністративне правопорушення свою провину визнав повністю та сплатив накладений на нього штраф в повному об'ємі, рішення про примусове повернення - виконав.

У Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, (далі - Порядок) зазначено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду з держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Відповідно до пункту 6 Порядку строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули з держав з безвізовим порядком в'їзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього в'їзду в Україну.

В пункті 8 Порядку зазначено, що заяви про продовження строку перебування на території України подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання.

10.08.2017р. до Центрального РВ у м.Миколаєві УДМС України в Миколаївській області знову звернувся громадянин ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2., який, як було встановлено, перебуває в Україні з приватною метою з 12.05.2017р., до цього він перебував в Україні з 10.02.2017р. по 21.03.2017р., тобто 10.08.2017р. він вже перебував в Україні з порушенням 90-денного терміну перебування протягом 180 днів відведених для перебування в безвізовому порядку п.2 ПКМУ №150-2012р., а саме ним було використано для перебування 130 днів протягом 180.

За порушення встановлених правил перебування громадянина Великобританії ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП.Відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу який він сплатив повністю визнавши свою провину в допущенному правопорушенні.

З метою забезпечення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, відповідно до ст. 26 Закону України від 22.09.2011 № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відносно ОСОБА_8 Центральним РВ у м.Миколаєві УДМС України в Миколаївській області було прийнято рішення про примусове повернення з України за №54 від 18.08.2017р. яким його зобов'язано покинути територію України до 31.08.2017р. та заборонено в'їзд в Україну на три роки, про що було проставлено відповідний штамп в національному паспорті Відповідача.Другий екземпляр рішення про примусове повернення Відповідач отримав, з правами та наслідками невиконання вказаного рішення ознайомлений, про що у справі є розписка ОСОБА_2 від 18.08.2017 року.

Під час прийняття рішення про примусове повернення з України відповідачу було роз'яснено, що у випадку невиконання ним цього рішення, до нього буде застосоване примусове видворення, що передбачено ст. 30 Закону України «Про Правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

З моменту встановлення факту невиконання рішення про примусове повернення з України ОСОБА_8 від 18.08.2017р. Центральним РВ у м.Миколаєві УДМС України в Миколаївській області було вжито заходів до його сповіщення про необхідність прибуття до підрозділу УДМС України в Миколаївській області з метою встановлення причин та умов, що стали причиною цьому, за результатами не було встановлено поважних причин для невиконання чи подальшого перебування Відповідача і його знову було притягнуто до адміністративної відповідальності та в рамках розгляду протоколу про адміністративне правопорушення він визнав свою провину повністю та сплатив штраф за накладеним на нього адміністративним стягненням.

На даний час відповідач знаходиться на території України з порушенням вимог п.п.2 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №150 від 12.02.2012 року.

Рішення №54 від 18.08.2017р. ОСОБА_8 не виконав та залишився перебувати в Україні, в супереч вимогам цього рішення, вимогам законодавства та взятим на себе зобов'язанням.

З питань продовження строку перебування на території України та оформлення посвідки на проживання до підрозділів ДМС, а також до центру зайнятості за одержанням дозволу на застосування праці відповідач не звертався, так як не мав для цього законних підстав.

Виходячи з вищевикладеного, є обґрунтовані підстави вважати, відповідач самостійно не покине територію України, оскільки рішення, у визначеному законодавством порядку не оскаржив та навмисно буде ухилятись від виїзду. Подальших підстав для законного перебування відповідача на території України не має.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду.

Таким чином, у зв'язку з невиконанням відповідачем рішення про примусове повернення з України, він має бути примусово видворений за межі України.

Обставин, передбачених ст. 31 Закону № 3773-VI , які б перешкоджали примусовому видворенню відповідача відсутні.

Особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Щодо відповідача обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та унеможливлюють примусове видворення за межі України не встановлено. В судовому засіданні не встановлені і обставини, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, судові витрати з відповідача не стягуються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що даний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 9-11, 17, 18, 50, 71, 94, 128, 158-163, 167, 183-5, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Центрального районного відділу у м. Миколаєві Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області до громадянина Республіки ОСОБА_2, про примусове видворення за межі України - задовольнити.

Видворити за межі України громадянина Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини першої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ О.А. ГУДЕНКО