Справа № 200/22363/16-а(2-а/200/967/16)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,
за участю секретаря судового засідання: Федосєєвої Ю.В.,
за участі представника позивача Труба О.В.,
Позивач 30.12.2012 року звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь грошову суму у розмірі 139273,63 грн..
Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2017 року позов задоволено.
Стягнуто на користь Військової частини НОМЕР_1 з ОСОБА_1 в рахунок відшкодування збитків грошову суму у розмірі 139273 гривні 63 копійки.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Позивач та представник позивача в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов`язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.
Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
З тексту адміністративного позову вбачається, що на підставі рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 05.07.2005 року позивачем було відшкодовано гр. ОСОБА_2 суму матеріальної та моральної шкоди в розмірі 139273,63 грн., завданої діями ОСОБА_1 , який вироком військового місцевого суду Дніпропетровського гарнізону від 16.09.2004 року визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.415 КК України за порушення правил водіння або експлуатації бойової, спеціальної чи транспортної машини, що спричинило загибель гр. ОСОБА_3 ..
Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, послався на норми ст.1191 Цивільного Кодексу України та Положення «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, завдану державі», затвердженою Постановою Верховної ради України від 23.06.1995 року №243/95-ВР.
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що вішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 05.07.2005 року з військової частини НОМЕР_1 на користь гр. ОСОБА_2 , дружини загиблого, стягнуто суми відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої діями відповідача, який проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно з п.7 Положення «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, завдану державі», затвердженою Постановою Верховної ради України від 23.06.1995 року №243/95-ВР, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані у разі заподіяння з їх вини третім особам шкоди, яку було відшкодовано відповідно до чинного законодавства військовою частиною, зобов`язані відшкодувати її військовій частині у порядку, передбаченому цим Положенням та цивільним законодавством України.
Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Вимогами ст.162 КАС України не передбачено повноважень адміністративного суду щодо вирішення питань відшкодування шкоди, в тому числі, в порядку регресу.
Таким чином, питання щодо відшкодування шкоди в порядку регресу належать розгляду у цивільному проваджені.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі,
якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Статтею 203 КАС України встановлено, що постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.
Колегія суддів роз`яснює позивачу право звернення з даним позовом в порядку цивільного судочинства.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 51, 112, 157, 195, 196, 203, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.
В повному обсязі ухвалу складено 24 жовтня 2017 року.
Головуючий суддя: І.В. Юрко
Суддя: М.М.Гімон
Суддя: С.Ю. Чумак