Справа № 820/4170/17
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
25 жовтня 2017 р. № 820/4170/17
Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

за участю секретаря судового засідання - Денисенко А.А,

за участю:

представника позивача - Зайцева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 Ткаченко Ірини Анатоліївни в інтересах ОСОБА_2 ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3
до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації; треті особи: Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації; Марущенко Максим Володимирович
про визнання протиправними рішень, зобов`язання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з адміністративним позовом до відповідача - Голосіївської районної державної адміністрації м. Києва, в якому просить суд:

- визнати протиправним рішення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про відмову в реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати протиправним рішення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про відмову в знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 ;

- визнати протиправним рішення Голосіївської районної в міст Києві державної адміністрації про відмову в реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати протиправним рішення Голосіївської районної в міст Києві державної адміністрації про відмову в реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Голосіївську районну в місті Києві державну адміністрацію зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Голосіївську районну в місті Києві державну адміністрацію зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 ;

- зобов`язати Голосіївську районну в місті Києві державну адміністрацію зареєструвати місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Голосіївську районну в місті Києві державну адміністрацію зареєструвати місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.04.2017р. звернувся до відповідача в особі центру надання адміністративних послуг з заявою про зняття з реєстрації місця проживання (перебування) та про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 щодо себе та неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . В задоволенні заяви позивачу було відмовлено без зазначення причин такої відмови, що позивач вважає неправомірним.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов з підстав та мотивів, викладених в позовній заяві з урахуванням наданих до суду міркувань.

Відповідач у справі надав до суду заперечення, згідно яких зазначив, що у реєстрації місця проживання позивача та її неповнолітніх дітей було відмовлено в зв`язку з тим, що згідно державного реєстру речових прав на нерухоме майно наявна інформація про державну реєстрацію обтяжень, а саме арешт нерухомого майна квартири за адресою: АДРЕСА_1 , до якої мала намір бути зареєстрованою позивачка. Арешт накладено згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 02.03.2017р. Зокрема, згідно зазначеної ухвали суду вказано, що на вказану вище квартиру, яка належить на праві приватної власності підозрюваному у кримінальній справі ОСОБА_4 , накладено арешт. (а.с.78-82)

З урахуванням викладеного відповідач дійшов висновку, що ОСОБА_4 позбавлений права розпорядження належним йому нерухомим майном, яке зазначено в ухвалі Київського районного суду м. Харкова від 02.03.2017р., в зв`язку з чим реєстрація у ній позивачки та її неповнолітніх дітей не є можливою.

Крім того, відповідач вказав, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований. Посилаючись на положення ч. 12 ст. 170 КПК України, яка визначає, що заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають в такому житловому приміщенні, не допускається, відповідач зазначив, що за відсутності зареєстрованих в спірній квартирі осіб, права позивачки та її неповнолітніх дітей на використання житлового приміщення не були порушені.

Треті особи у справі - служба у справах дітей Голосіївської в місті Києві районної державної адміністрації, ОСОБА_4 , повідомлені судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надали. Також вказані особи не надали до суду свою правову позицію щодо заявлених позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розгляд та вирішення справи без участі третіх осіб на підставі наявних матеріалів справи.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.04.2017р. позивач - ОСОБА_1 , звернувся до начальника відділу реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації через центр надання адміністративних послуг з заявами про реєстрацію місця проживання та, відповідно, знаття з реєстрації попереднього місця проживання щодо себе та малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

До заяв було додано копії свідоцтв про народження дітей, довіреність від ОСОБА_4 щодо права позивача бути представником з питань постановки на реєстраційний облік (прописку) в належну ОСОБА_4 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , заяву ОСОБА_4 про його згоду на взяття на реєстраційний облік (прописку) та постійне проживання в зазначеній квартирі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також аналогічна заява щодо ОСОБА_3 . Крім того, було надано заяву від батька малолітнього ОСОБА_3 про його згоду на реєстрацію постійного проживання (прописку) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13-28).

Наявність вказаних документів та їх належне документальне оформлення відповідач не заперечував.

Також судом встановлено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу від 23.07.2014р., який посвідчено приватним нотаріусом КМНО Позняковою С.В. за № 740 (а.с. 29-30).

Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Харкова від 02.03.2017р. у справі № 640/3243/17 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 33-34).

Також, згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 30.03.2017р. було роз`яснено попередню ухвалу від 02.03.2017р. та зазначено, що накладений судом арешт на квартиру АДРЕСА_3 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , не позбавляє його права користуватися вказаною квартирою (а.с. 35).

В зв`язку із встановленими обставинами суд зазначає, що відповідно до приписів ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

У разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку (далі - представник).

Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг):

- письмову заяву;

- документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження;

- квитанцію про сплату адміністративного збору;

- документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації;

- військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

У разі подання заяви представником особи додатково подаються:

- документ, що посвідчує особу представника;

- документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки (усиновлювачі).

Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. У разі якщо нове місце проживання особи знаходиться в іншій адміністративно-територіальній одиниці, орган реєстрації після реєстрації такого місця проживання надсилає повідомлення про зняття особи з реєстрації відповідному органу реєстрації за попереднім місцем проживання особи в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України № 1077 від 22.11.2012р. (п. 2.2), для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає відповідні документи, зокрема документи, що підтверджують право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання.

Суд також бере до уваги, що з 04.04.2016р. відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг», до відання виконавчих органів місцевих, а також місцевих державних адміністрацій в м. Києві передано повноваження з питань реєстрації місця проживання. Діяльність відповідача в зазначеній галузі регламентується Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а також Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органам реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», якою визначено механізм здійснення реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання (перебування) осіб в Україні.

Згідно матеріалів справи, позивачем було надано до відповідача всі передбачені законодавством документи, які є необхідними та достатніми для вчинення дій щодо здійснення реєстрації позивачки та її неповнолітніх дітей у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та, відповідно, зняття з обліку за попереднім місцем реєстрації.

Відповідно до ст. 9-1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку. рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.

Судом в даній справі встановлено, що підставою для відмови у реєстрації позивача та її неповнолітніх дітей слугувала ухвала суду, згідно якої на спірну квартиру було накладено арешт.

Проте суд не може погодитися з доводами, наданими відповідачем, за якими вказана ухвала суду є перешкодою для реєстрації у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 позивача та її неповнолітніх дітей.

При цьому суд враховує, що згідно роз`яснень, наданих Київським районним судом м. Харкова ухвалою від 30.03.2017р., ОСОБА_4 не позбавлений права користуватися вказаною квартирою, тобто експлуатувати майно, а відтак не позбавлений можливості зареєструвати в ньому членів своєї сім`ї.

Доводи відповідача про те, що сам ОСОБА_4 не зареєстрований у спірній квартирі суд до уваги не бере, оскільки згідно наведених вище норм Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», особа обирає з поміж декількох можливих місць свого проживання одне за власним вибором, крім того, дана обставина не зазначена як причина відмови у реєстрації місця проживання згідно приписів ст. 9-1 вказаного Закону.

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що відповідачем було відмовлено у задоволенні заяв позивачки про реєстрацію місця проживання з посиланням на підстави, які не передбачені згідно Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до п. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень на може ґрунтуватися на припущеннях.

В даній справі судом встановлено, що оскаржувані рішення відповідачем було ухвалено без урахування дійсних фактичних обставин справи та при невірному застосуванні чинного законодавства, в зв`язку з чим їх не можна вважати обґрунтованими та законними.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними оскаржуваних в даній справі рішень відповідача про відмову в знятті з реєстрації місця проживання є обґрунтованими.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача зареєструвати місце проживання позивача та її неповнолітніх дітей, суд також знаходить їх обґрунтованими.

При цьому суд зауважує, за приписами статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" N 3477-IV від 23.02.2006р., суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

В даному випадку, задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача зареєструвати обране позивачем місце його проживання та місце проживання його неповнолітніх дітей, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Керуючись ст. ст. 11, 12, 160-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації; треті особи: Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації; Марущенко Максим Володимирович про визнання протиправними рішень, зобов`язання вчинити певні дії; - задовольнити.

Визнати протиправним рішення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про відмову в реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати протиправним рішення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про відмову в знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати протиправним рішення Голосіївської районної в міст Києві державної адміністрації про відмову в реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати протиправним рішення Голосіївської районної в міст Києві державної адміністрації про відмову в реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Голосіївську районну в місті Києві державну адміністрацію зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Голосіївську районну в місті Києві державну адміністрацію зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язати Голосіївську районну в місті Києві державну адміністрацію зареєструвати місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Голосіївську районну в місті Києві державну адміністрацію зареєструвати місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 30 жовтня 2017 року.

Суддя О.В. Панченко