Справа № 804/11863/15
Суддя: Кононенко Олександр Володимирович
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекція ГУ ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю Кофе-Тайм про застосування арешту коштів платника податків на рахунках у банках, -
27.08.2017 року Дніпропетровська обєднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Дніпропетровській області звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кофе-Тайм», в якому просить накласти арешт на кошти та інші цінності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кофе-Тайм».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не допустив до перевірки та не надав запитувані податковим органом документи, тому відповідно до п.п. 94.2.3 п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України арешт майна може застосовуватись, якщо з'ясовується одна з таких обставин, зокрема, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову, з наступних підстав.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що начальником Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області 18.08.2015 року видано наказ № 98 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Кофе-Тайм».
19.08.2015 року Дніпропетровською обєднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Дніпропетровській області складені направлення на перевірку за №000081 та №000082 та того ж дня відповідачу вручено копію наказу №98, що підтверджується підписом в направленнях.
В подальшому, посадовими особами позивача складено акти про ненадання документів від 20.08.2015 року № 10/22-02/34315806.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Згідно з пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з п. 78.4 ст.78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової виїзної перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Податковим кодексом України визначено особливий порядок накладення адміністративного арешту на кошти на рахунку платника податків.
За правилами пункту 94.4 ст. 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено органом державної податкової служби на будь-яке майно платника податків, крім коштів на рахунку платника податків.
Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду (пп. 94.6.2. ПК України).
Відповідно до пп. 94.1 та 94.2 статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків (арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.
Згідно з пп. 94.2.3 п. 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.
Отже, розглядувана норма передбачає дві обставини, за наявності яких може бути застосований арешт майна платника податків: 1) платник податків відмовляється вiд проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення; 2) платник податків відмовляється вiд допуску посадових осіб контролюючого органу.
Тому, є підстави вважати, що приписи пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України поширюються на випадки застосування арешту майна платника податків у разі: або відмови вiд проведення документальної перевірки, або недопуску до перевірки будь-якого виду.
Згідно з п.94.5 ст.94 Податкового кодексу України арешт майна може бути повним або умовним.
Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов'язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.
Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника відповідного контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.
Згідно з п.94.10 ст.94 Податкового кодексу України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.
Таким чином, позивачем, у разі її недопуску платником податків до проведення перевірки, може прийняти рішення про арешт майна платника податків, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.
Проте, податковий орган звернувся до суду з вимогою про застосування арешту коштів на рахунках платника податків.
Особливості застосування арешту коштів на рахунку платника податків регулюються Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків, який затверджений Наказом Міністерства доходів і зборів України №568 від 10.10.2013 року.
Пунктами 7.1, 7.3 вказаного Порядку встановлено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу доходів і зборів до суду. Для застосування арешту коштів на рахунку платника податків орган доходів і зборів подає до суду позовну заяву в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.
Посилаючись на необхідність застосування арешту коштів платника податків, позивач зазначає про те, що ненадання відповідачем первинних документів підприємства, фактично прирівнюється до не допуску для проведення перевірки.
Однак, суд критично ставиться до таких висновків позивача, оскільки, по-перше, відповідальність за ненадання платником податків контролюючому органу документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю, передбачена п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України; по-друге, ненадання відповідачем первинних документів підприємства не є свідченням відмови посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «Кофе-Тайм» від проведення позапланової документальної виїзної перевірки або свідченням недопуску посадових осіб контролюючого органу до проведення такої перевірки.
За таких обставин, акт від 20.08.2015р. № 10/22-02/34315806 не є тією обставиною, з якою законодавець повязує можливість настання наслідків, передбачених п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.
Згідно положень ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні адміністративного позову Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кофе-Тайм" про застосування арешту коштів платника податків на рахунках у банках відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя ОСОБА_1