Справа № 813/1397/17
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2017 року № 813/1397/17

о 14 год., 18 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Палюк М.М., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу № 813/1397/17 за адміністративним

позовом ОСОБА_1
до Прокуратури Львівської області, представник - Бойко Н.І.
про визнання протиправним і скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до прокуратури Львівської області, у якому просила:

- визнати протиправним і скасувати пункт 6 наказу прокурора Львівської області державного радника юстиції Ю.Квятківського від 25.08.2016 року № 1876к «Про преміювання» в частині виплати прокурору відділу ювенальної юстиції прокуратури Львівської області ОСОБА_1 премії за серпень 2016 року у меншому розмірі 50%.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що про існування спірного наказу позивачу стало відомо з листа прокуратури Львівської області від 09.03.2017 року № 19-78-вих-17.

Позивач зазначає, що підстави і порядок преміювання прокурорів визначено «Положенням про преміювання працівників органів прокуратури України», затвердженим наказом Генерального прокурора України від 18.06.2015 року № 84.

Підставою прийняття спірного наказу був лист заступника прокурора області Борейко Г.Д. від 10.08.2016 року за № 08-4324вн-16, у якому вказано про неналежне, на думку відповідача, виконання позивачем службових обов'язків у 2016 та порушення галузевих наказів Генерального прокурора України.

Як приклад, зазначено про порушення позивачем вимог п. 39 наказу Генерального прокурора України від 19.12.2012 № 4гн «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні» при забезпеченні участі у розгляді апеляційним судом Львівської області апеляційної скарги на вирок Галицького районного суду м.Львова від 26.06.2014 відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_7, в задоволенні якої відмовлено ухвалою суду від 21.01.2016;

При цьому зі слів позивача не враховано, що вказану апеляційну скаргу готувала не позивач, а ще у 2014 році працівники прокуратури Галицького району м.Львова, які підтримували державне обвинувачення в суді першої інстанції, а також, що згідно ч. 1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, у зв'язку з чим під час апеляційного розгляду справи позивач була зв'язана доводами апеляційної скарги.

Згідно п. 1.3, п. 1.4, п. 1.5, п. 1.8 згаданого Положення, премії виплачуються працівникам щомісяця на підставі наказів Генерального прокурора України, прокурорів обласного рівня. Розмір премій визначається відповідно до об'єктивної оцінки роботи працівника та його особистого вкладу в загальні результати роботи у відсотках до місячної заробітної плати працівника без обмеження індивідуальних премій максимальними розмірами. У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни премія виплачується в меншому розмірі або не виплачується.

Преміювання проводять за підсумками роботи за місяць, тобто премію виплачують за виконання показників і умов преміювання в будь-якому певному (конкретному) місяці і, розраховують виходячи з розміру зарплати працівника у цей місяць.

Неналежне, на думку відповідача, забезпечення участі у розгляді Апеляційним судом Львівської області апеляційної скарги державного обвинувача у січні 2016 року на думку позивача не могло бути підставою для зменшення премії за результатами роботи у серпні 2016 року.

Наступним прикладом неналежного виконання службових обов'язків вказано порушення позивачем вимог п. 9 наказу Генерального прокурора України від 06.12.2014 № 16гн «Про організацію діяльності органів прокуратури щодо захисту прав і свобод дітей» та п. 30 наказу Генерального прокурора України від 19.12.2012 року № 4гн «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні», які полягають у тому, що позивач не проконтролювала призначену апеляційним судом Львівської області до розгляду 26.04.2016 року апеляційну скаргу Львівської місцевої прокуратури №3 на ухвалу Франківського районного суду.

Однак, як вказує позивач, ані положеннями п. 9 галузевого наказу від 06.12.2014 № 16гн, ані п. 30 галузевого наказу від 19.12.2012 № 4гн не передбачено такого обов'язку (контролю за призначенням до розгляду справ судом апеляційної інстанції).

Також позивач зазначає, що вказані події мали місце у квітні 2016 року, відповідно такі не могли бути підставою для зменшення премії за результатами роботи у серпні 2016 року.

Іншою обставиною для зменшення розміру премії зазначено, що участь прокурора, у розгляді апеляційним судом вказаної справи відображена місцевою прокуратурою в системі обліку та статистики органів прокуратури (ОСОП) за втручання начальника відділу під час формування звітності за 6 місяців 2016 року.

На вказане позивач зазначає, що згідно вимог наказу Генерального прокурора України від 16.10.2015 № 275 «Про організацію діяльності органів прокуратури з питань ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, статистики та її аналізу» ведення ІАС «Облік та статистика органів прокуратури» і формування статистичної звітності покладено на керівників органів прокуратури, в даному випадку - на керівника Львівської місцевої прокуратури № 3, працівники якої забезпечували участь у розгляді апеляційної скарги судом.

Відповідачем у листі від 10.08.2016 року за № 08-4324вн-16 констатовано про підготовлення позивачем за ініціативою начальника відділу у травні 2016 року апеляційної скарги на ухвалу Бродівського районного суду від 01.04.2016 року про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру, однак не вказано які саме вимоги галузевих наказів Генерального прокурора порушено позивачем в цьому випадку та взагалі не зазначено, що такі дії є порушенням службових обов'язків.

Згадані події мали місце у травні 2016 року, відповідно вони не могли бути підставою для зменшення премії за результатами роботи у серпні 2016 року.

Рішення про невиплату премії або виплату у меншому розмірі узгоджуються з відповідними заступниками Генерального прокурора, прокурорами обласного рівня, доводяться до відома працівників і до 18 числа кожного місяця передаються до кадрових підрозділів. На підставі цих пропозицій готуються проекти відповідних наказів із зазначенням працівників, яким премія виплачується в меншому розмірі чи не виплачується взагалі.

У листі заступника прокурора Львівської області Борейко Г.Д. від 10.08.2016 року № 08-4324вн-16 зазначено відсоток, на який необхідно зменшити премію - 25 %. Зазначене рішення у встановленому порядку узгоджено з прокурором області, яким на листі накладено письмову резолюцію: «ОСОБА_6, До наказу, 11.08.2006, рукописний підпис». Натомість, п. 6 наказу прокурора Львівської області від 25.08.2016 року № 1876к. за серпень 2016 року позивачу зменшено премію на 50 %, що суперечить вимогам п. 3.3., п. 3.4. згаданого Положення.

Також, у п. 6 наказу зазначено про несвоєчасне виконання завдань, однак жодного такого випадку у листі заступника прокурора області від 10.08.2016 року за № 08-4324вн-16 не вказано.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала суду додаткові докази та пояснення, просила суд позов задоволити повністю.

Позиція відповідача викладена у запереченнях, відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю з підстав, що конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються Положенням про преміювання працівників органів прокуратури України, яким встановлено підстави та порядок преміювання прокурорів, затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 18 червня 2015 року № 84.

11.08.2016 року до відділу роботи з кадрами надійшов лист - пропозиція заступника прокурора області, зі змісту якого вбачається, що прокурором відділу ювенальної юстиції ОСОБА_1 допущено непоодинокі випадки неналежного виконання службових обов'язків, покладених на неї, у зв'язку з чим запропоновано позбавити її за неналежне виконання службових обов'язків у серпні 2016 року преміальних виплат на 25 відсотків.

З огляду на те, що до відділу роботи з кадрами надійшов мотивований рапорт (лист), у якому зазначено відсоток, на який зменшується премія, рішення про виплату премії в меншому розмірі узгоджено із заступником прокурора обласного рівня (підписано заступником прокурора області), доведено до відому працівника (складено акт про відмову від надання пояснення з цього приводу), відповідно у відповідача були всі підстави для врахування даної інформації при підготовці відповідного наказу прокурора області від 25 серпня 2016 року № 1876к «Про преміювання».

Враховуючи те, що у рішенні (листі заступника прокурора області) було зазначено про виплату ОСОБА_1 премії у меншому розмірі, а згідно п. 1.8. Положення премія виплачується у меншому розмірі у разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни, при підготовці Наказу пункт 6 так і сформулювало: «За несвоєчасне виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни».

Відповідач вважає, що спірний наказ складено без порушень та в суворій відповідності до вимог чинного законодавства України та галузевих наказів Генерального прокурора України.

При з'ясуванні обставин зазначення у пункті 6 Наказу 50 відсотків зменшення розміру премії, а не 25 відсотків, як вказано у листі заступника прокурора області, встановлено, що інших обставин, окрім як допущення технічної помилки при підготовці проекту Наказу, не виявлено.

Дана помилка може бути усунута шляхом внесення змін до Наказу, однак жодним чином не може бути причиною для визнання Наказу протиправним.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу є необгрунтованими та безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, надала суду додаткові докази та пояснення, просила суд в задоволені позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

25.08.2016 року відповідачем прийнято наказ №1876к «Про преміювання» п. 6 якого - «За несвоєчасне виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни виплатити премію за серпень 2016 року у меншому розмірі з урахуванням невиплати премії за час відпусток, тимчасової непрацездатності, а також в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться із середньої заробітної плати наступним прокурорсько-слідчим працівникам:

- прокурору відділу ювенальної юстиції раднику юстиції ОСОБА_1 - на 50 відсотків».

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про прокуратуру» із змінами і доповненнями в редакції на час спірних правовідносин, «Положенням про преміювання органів прокуратури України», затвердженим Наказом Генерального прокурора України від 18.06.2015 року за № 84, КАС України.

Згідно ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок, а преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Згідно п. 1.3 Положення про преміювання органів прокуратури України, преміювання працівників органів прокуратури здійснюється щомісячно пропорційно відпрацьованому часу в межах фонду преміювання, затвердженого у кошторисах та економії фонду оплати праці.

Згідно п. 3.3 цього ж Положення, у разі неналежного виконання працівниками службових обов'язків, що спричиняє невиплату премії або виплату в меншому розмірі, керівники структурних підрозділів прокуратури області складають мотивований рапорт, у якому зазначають відсоток, на який зменшується премія. Рішення про невиплату премії або виплату в меншому розмірі узгоджується із заступниками прокурора обласного рівня, доводяться до відома працівників і до 18 числа кожного місяця передаються до кадрових підрозділів.

Згідно п 3.3.1. цього ж Положення, на підставі цих пропозицій готуються проекти відповідних наказів про виплату середньовизначеного розміру премії із зазначенням працівників, яким премія виплачується у меншому розмірі чи не виплачується взагалі.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього ж Кодексу. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Судом враховуються обґрунтування позовних вимог про протиправність спірного наказу в частині виплатити премії позивачці за серпень 2016 року у меншому розмірі - на 50 відсотків, оскільки рапортом заступника прокурора від 10.08.2016 року запропоновано позбавити позивача за неналежне виконання службових обов'язків преміальних виплат за серпень 2016 року у розмірі 25 відсотків.

Вказаний рапорт у встановленому порядку узгоджено з прокурором області, яким на вчинено письмову резолюцію: «ОСОБА_6 до наказу «підпис», 11.08.2016».

Факт про те, що спірний наказ в частині пункту п. 6 не відповідає вищевказаному рапорту, а саме що позивачу зменшено премію не на 25%, а на 50 %, відповідачем по суті не заперечується. Відповідно, спірний наказ не відповідає вищевказаним вимогам Положення про преміювання органів прокуратури України.

Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно, суд при вирішенні питання щодо правомірності дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень може вирішувати питання щодо відповідності таких дій нормам чинного законодавства, однак не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені по компетенції цього органу державної влади.

Вказана позиція узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові Пленуму № 13 від 24.10.2008 року та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

З цих же підстав судом не враховуються заперечення відповідача. Також не враховуються заперечення що помилкове зазначення у пункті 6 Наказу 50 відсотків зменшення розміру премії, а не 25 відсотків, може бути усунуте шляхом внесення змін до срібного наказу, оскільки відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів такого усунення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані відповідачем не переконують в правомірності спірного рішення.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, із врахуванням повноважень суду згідно ст. 162 КАС України, адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 159-163, 167 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задоволити повністю.

2. Визнати протиправним і скасувати пункт 6 наказу прокурора Львівської області державного радника юстиції Ю.Квятківського від 25.08.2016 року № 1876к «Про преміювання» в частині виплати прокурору відділу ювенальної юстиції прокуратури Львівської області ОСОБА_1 премії за серпень 2016 року у меншому розмірі 50%.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань прокуратури Львівської області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) 640,00 грн. сплаченого судового збору.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена в повному обсязі 30.10.2017 року.

Суддя Гавдик З.В.