Справа № 807/947/17
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову

01 листопада 2017 рокум. Ужгород№ 807/947/17

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Шешеня О.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову в адміністративній справі № 807/947/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, Ужгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, Головного управління Державної казначейської служби у Закарпатській області, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області в особі Управління Держаної виконавчої служби, Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, Головного управління Державної казначейської служби у Закарпатській області, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій субєктів владних повноважень: відповідача-1 Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області і відповідача-2 Головного управління Національної поліції України у Закарпатській області та зняття з арешту і повернення тимчасового затриманого легкового автомобіля ВАЗ-2107 д.р.н. 922-03 РЕ позивачу; стягнення з відповідача-3 Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області вартості судових витрат у розмірі 640,00 грн. та нанесеної позивачу матеріальної шкоди в розмірі 5500,00 гривень та моральної шкоди в розмірі 25000,00 грн.

04.10.2017р. від позивача надійшла заява про залучення четвертого відповідача, а саме Ужгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (а.с.74).

В судовому засіданні 04.10.2017р., протокольною ухвалою суду було задоволено клопотання позивача та залучено четвертого відповідача Ужгородський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (а.с.78).

Разом з тим, 31.10.2017р. до суду за вх. № 8999 від позивача надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої він просив ухвалити судове рішення, яким передати автомобіль ВАЗ-21074, 2003 року випуску, шассі (кузов, рама коляска) № ХТА 9617, тип ТЗ-легковий седан-В, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 на зберігання позивачу ОСОБА_1 до вирішення справи по суті та набуття рішенням законної сили в адміністративній справі № 807/947/17. Подана заява мотивована тим, що позивач в заяві про забезпечення позову просив застосувати вимоги ст. 334 ЦК України «Момент набуття права власності за договором», а саме частину 1: право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлене договором або законом». А, відтак належним та допустимим доказом в даній ситуації є нотаріально посвідчена довіреність, акт прийому-передачі легкового автомобіля ВАЗ-2107, д.р.н. 922-03 РЕ, техпаспорта та ключів, а також розписка про отримання грошей ОСОБА_2 в сумі 4600 дол. США. Окрім цього, в заяві про забезпечення позову позивач вказав на незаконні дії працівників поліції. Зокрема, ним було зазначено, що незаконні та неправомірні дії працівників національної поліції та державної виконавчої служби послужили позбавленню позивача права володіння та користування приватним майном легковим автомобілем ВАЗ 2107. Окрім цього, зазначив, що тимчасове затримання транспортного засобу перетворилось в безпідставне, протиправне, незаконне рейдерське вилучення та позбавлення його права володіння та використання його приватною власністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України): клопотання про забезпечення адміністративного позову розглядається не пізніше наступного дня після його одержання й разі обґрунтованості та терміновості вирішується ухвалою негайно без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши необхідні для розгляду заяви матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, виходячи з наступного.

У відповідності ч. 1 ст. 117 КАС України: суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи положення частини 3 та 4 статті 117 КАС України, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються або заборони вчиняти певні дії.

При цьому, подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення субєкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення субєкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Відтак, згідно з вимогами ч. 1 ст. 117 КАС України, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів;

3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому;

4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

При цьому, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи наявна хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

У поданій заяві, позивач зазначав про незаконність дій працівників поліції та державної виконавчої служби щодо «незаконного» та «протиправного» вилучення в нього автомобіля. Разом з тим, оскаржувані дії і рішення працівників поліції та державної виконавчої служби є предметом розгляду у даній адміністративній справі, а відтак, висновок щодо незаконності, протиправності та відповідності вимогам чинного законодавства їх дій та рішень може встановити лише суд за результатами розгляду справи, вирішивши спір по суті.

Крім того, передача автомобіля ВАЗ-21074, 2003 року випуску, шассі (кузов, рама, коляска) № ХТА 9617, тип ТЗ-легковий седан-В, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 на зберігання позивачу ОСОБА_1 до вирішення справи по суті та набуття судовим рішенням законної сили, на думку суду, фактично вирішить даний спір по адміністративній справі по суті без її фактичного розгляду, оскільки таким чином буде відновлено становище осіб, які беруть участь у справі, а саме до моменту вирішення спору по суті, суд позбавить відповідача можливості здійснювати свої владні, управлінські функції відповідно до чинного законодавства та Конституції України, що на думку суду в даному конкретному випадку є неприпустимим та не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Водночас, забезпечення позову в даному конкретному випадку вкаже на явну неправомірність дій відповідачів, однак, як вже зазначалося, незаконність дій субєктів владних повноважень може встановити суд лише за результатами її розгляду.

Щодо посилань позивача на очевидність ознак протиправності дій суб'єкта владних повноважень, чиє рішення оскаржується, то суд зазначає, що таке рішення є предметом розгляду даної справи по суті і такі питання повинні з'ясовуватися в ході судового розгляду даної справи по суті, так як без з'ясування всіх фактичних обставин справи стверджувати, що таке рішення містить очевидні ознаки протиправності є передчасним.

Разом з тим, позивач не надав суду належних доказів існування обставини, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову заподіє шкоди його правам та/або захист цих прав стане неможливим без вжиття таких заходів та/або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Згідно зі ст. 71 КАС України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, ні позовною заявою, ні клопотанням про забезпечення позову не надано доказів як небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, так і необхідності понесення значних зусиль та витрат для їх усунення, а тому суд констатує, що саме по собі подання клопотання про забезпечення позову не передбачає обов'язковості щодо його задоволення за відсутності законодавчо встановлених підстав.

Окрім цього, позивач просив звільнити його від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, посилаючись на важке матеріальне становище.

Однак, суд клопотання позивача щодо звільнення його від сплати судового збору відхиляє, виходячи з наступних підстав.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом передбачає єдиний правовий режим судочинства, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав та обов'язків, тобто є конкретизацією загального принципу рівності всіх перед законом і судом стосовно сфери здійснення судової влади і судочинства.

Тому, звільнення від сплати судового збору в окремих категоріях справ може розцінюватися як надання їм певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу.

Водночас, враховуючи що позивачем не було надано суду жодних належних доказів на підтвердження факту важкого матеріального становища для сплати судового збору, суд приходить до висновку про відсутність підстав передбачених ст. 88 КАС України щодо звільнення його від сплати судового збору за подання ним заяви про забезпечення позову. А тому, в задоволенні клопотання про відстрочення позивача від сплати судового збору слід відмовити.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову.

Керуючись статтями 117, 118, 165 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1.В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом передачі автомобіля ВАЗ-21074, 2003 року випуску, шассі (кузов, рама, коляска) № ХТА 9617, тип ТЗ-легковий седан-В, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 на зберігання позивачу ОСОБА_1 до вирішення справи по суті та набуття рішенням законної сили в адміністративній справі № 807/947/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, Ужгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, Головного управління Державної казначейської служби у Закарпатській області, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії відмовити.

2.Копію ухвали направити сторонам у справі.

3.Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку і строку, встановлені ст. 186 КАС України. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення, а в разі постановлення ухвали в письмовому провадженні протягом п'яти днів з дня отримання її копії (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Апеляційне оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи по суті.

Суддя ОСОБА_3

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 01 листопада 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлено та підписано 03 листопада 2017 року.