Справа № 820/7221/16
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 р. Справа № 820/7221/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника позивача Крашеніннікова В.В.

представника відповідача Макаренко М.В.

представника відповідача Коніка Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2017р. по справі № 820/7221/16

за позовом Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області

до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області (далі за текстом - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі за текстом - Харківське управління ОВПП ДЖФС, відповідач), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо невжиття заходів, передбачених статтею 43 Податкового кодексу України з повернення Управлінню Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області надміру сплачених сум з грошових зобов'язань з податку на додану вартість в розмірі 192363,66 грн, з податку на прибуток в розмірі 724697,05 грн, по податку з транспортних засобів в розмірі 91,52 грн, по Єдиному соціальному внеску (нарахованому роботодавцями на суми заробітної плати, винагород за договорами ЦПХ) в розмірі 9522,57 грн, по екологічному податку (надходження від розміщення відходів) в розмірі 357,16 грн (разом - в сумі 927031,96 грн);

- зобов'язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби вжити заходів для повернення на банківський рахунок Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області № 4, МФО 351607 в ПАТ "Банк "Грант" м. Харкова надміру сплачені Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області з податку на прибуток в розмірі 724697,05 грн, по податку з транспортних засобів в розмірі 91,52 грн, по Єдиному соціальному внеску (нарахованому роботодавцями на суми заробітної плати, винагород за договорами ЦПХ) в розмірі 9522,57 грн, по екологічному податку (надходження від розміщення відходів) в розмірі 357,16 грн (разом - в сумі 734688,30 грн) шляхом підготовки та подання до відповідного органу Державної казначейської служби України висновку про повернення цих сум коштів з Державного бюджету України;

- зобов'язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби вжити заходів для повернення на банківський рахунок Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області в системі електронного адміністрування податків № 6801 (МФО 899998) надміру сплаченої Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області до бюджету суми податку на додану вартість в розмірі 192363,66 грн. шляхом підготовки та подання до відповідного органу Державної казначейської служби України висновку про повернення цих сум коштів з Державного бюджету України;

- вийти за межі заявлених позовних вимог та захистити порушені відповідачем права, свободи та інтереси позивача у інший законний спосіб у випадку, якщо по підсумках розгляду справи Харківський окружний адміністративний суд прийде до висновку, що позивачем у цьому адміністративному позові неправильно, неточно чи неповно визначений предмет позовних вимог.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо невжиття заходів, передбачених статтею 43 Податкового кодексу України з повернення Управлінню Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області надміру сплачених сум грошових зобов'язань з податку на додану вартість в розмірі 192363 (сто дев'яносто дві тисячі триста шістдесят три)грн. 66 коп., з податку на прибуток в розмірі 724697( сімсот двадцять чотири тисячі шістсот дев'яносто сім) грн. 05 коп., по єдиному соціальному внеску (нарахованому роботодавцями на суми заробітної плати, винагород за договорами ЦПХ) в розмірі 9522 (дев'ять тисяч п'ятсот двадцять дві) грн. 57 коп., по екологічному податку (надходження від розміщення відходів) в розмірі 357 (триста п'ятдесят сім) грн. 16 коп.

Зобов'язано Харківське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби підготувати та подати для виконання до відповідного органу Державної казначейської служби висновок про повернення на розрахунковий рахунок Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області № 4, МФО 351607 в ПАТ "Банк "Грант" м. Харкова (61052, м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 20, ) з бюджету надмірно сплачених сум грошових зобов'язань з податку на прибуток в розмірі 724697( сімсот двадцять чотири тисячі шістсот дев'яносто сім) грн. 05 коп., по єдиному соціальному внеску (нарахованому роботодавцями на суми заробітної плати, винагород за договорами ЦПХ) в розмірі 9522 ( дев'ять тисяч п'ятсот двадцять дві) грн. 57 коп., по екологічному податку (надходження від розміщення відходів) в розмірі 357 (триста п'ятдесят сім) грн. 16 коп.

Зобов'язано Харківське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби підготувати та подати для виконання до відповідного органу Державної казначейської служби висновок для повернення на банківський рахунок Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області з бюджету в системі електронного адміністрування податків № 6801 (МФО 899998) надміру сплаченої Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області до бюджету суми податку на додану вартість в розмірі 192363 (сто дев'яносто дві тисячі триста шістдесят три) грн. 66 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову в цій частині скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме: п. 43.1 ст. 43, пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України, ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у липні 2016 року УДСО повністю припинило здійснення своєї господарської діяльності з надання послуг охорони та з обслуговування майна, яке знаходилося у його розпорядженні на праві оперативного управління. Разом з цим, процедура ліквідації УДСО як юридичної особи на сьогодні ще триває (не завершена).

У зв'язку з ліквідацією позивача, останній, як вбачається з пояснень представника управління, листом від 16.08.2016 № 48/5-326/Жр звернувся до відповідача з питань повернення на його банківський рахунок переплат в сумі 724697,05 грн. з податку на прибуток, в сумі 91,52 грн. по податку з транспортних засобів, в сумі 9522,57 грн. по єдиному соціальному внеску (нарахованому роботодавцями на суми заробітної плати, винагород за договорами ЦПХ), в сумі 357,16 грн. по екологічному податку (надходження від розміщення відходів).

Листом від 26.08.2016 № 51/10/28-09-49-23 відповідач відмовився повертати позивачу ці кошти, посилаючись на наявність у позивача податкового боргу з ПДВ у сумі 452109,79 грн.

Листом від 26.12.2016 № 48/9-408/Жр позивач вдруге звернувся до відповідача з заявою про відсутність у нього будь-якого податкового боргу з ПДВ та вимогою про повернення на банківській рахунок переплат в сумі 192363,66 грн. з ПДВ, в сумі 724697,05 грн. з податку на прибуток, в сумі 91,52 грн. по податку з транспортних засобів, в сумі 9522,57 грн. по єдиному соціальному внеску (нарахованому роботодавцями на суми заробітної плати, винагород за договорами ЦПХ), в сумі 357,16 грн. по екологічному податку (надходження від розміщення відходів), разом - в сумі 927031,96 грн.

Однак, посилаючись на наявність в інтегрованій картці УДСО податкового боргу в сумі 452109,79 грн. з податку на додану вартість, що в свою чергу унеможливлює проведення процедури повернення бюджетних відшкодувань позивачу, контролюючий орган зазначає про неможливість задоволення вищевказаної заяви позивача.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невжиття заходів з повернення Управлінню Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області надміру сплачених сум з грошових зобов'язань з податку на додану вартість в розмірі 192363,66 грн, з податку на прибуток в розмірі 724697,05 грн, по податку з транспортних засобів в розмірі 91,52 грн, по єдиному соціальному внеску (нарахованому роботодавцями на суми заробітної плати, винагород за договорами ЦПХ) в розмірі 9522,57 грн, по екологічному податку (надходження від розміщення відходів) в розмірі 357,16 грн (разом - в сумі 927031,96 грн), позивач звернувся до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності у позивача податкових зобов'язань, податкового боргу та наявності підстав для повернення на банківський рахунок позивача надміру сплачених сум грошових зобов'язань з податку на додану вартість, податку на прибуток, по єдиному соціальному внеску, по екологічному податку.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 14.1.115 Податкового кодексу України надміру сплачені грошові зобов'язання це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Згідно з п.п. 17.1.3, 17.1.10 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України платник податків має право обирати самостійно метод ведення обліку доходів і витрат і має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 87.1. ст. 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуск цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Згідно з п. 43.1 - 43.4 ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Зі змісту наведених норм вбачається, що повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання, яка була зарахована до бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, провадиться лише за умови відсутності у платника податку податкового боргу.

З матеріалів справи встановлено, що позивач 16.08.2016 року та 26.12.2016 року звертався до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби із заявами про повернення коштів на банківській рахунок переплат в сумі 192363,66 грн. з ПДВ, в сумі 724697,05 грн. з податку на прибуток, в сумі 91,52 грн. по податку з транспортних засобів, в сумі 9522,57 грн. по єдиному соціальному внеску (нарахованому роботодавцями на суми заробітної плати, винагород за договорами ЦПХ), в сумі 357,16 грн. по екологічному податку (надходження від розміщення відходів), разом - в сумі 927031,96 грн.

Між тим, відповідачем відмовлено у поверненні вказаних коштів, з огляду на наявність у позивача податкового боргу з ПДВ у сумі 452109,79 грн.

Контролюючий орган обґрунтовує таку відмову тим, що підприємством до Харківського РВ АТ «Брокбізнес банк» було надане на виконання платіжне доручення від 26.02.2014 року № 1930 на перерахування ПДВ за січень 2014 року у сумі 630000,00 грн., однак банком платіжне доручення прийнято не було, грошові кошти з рахунку УДСО ГУМВСУ були списані, але на рахунок УДКС України у м. Харкові зараховані не були.

Отже, суму коштів з грошового зобов'язання позивача по податку на додану вартість до відповідного бюджету не зараховано.

При цьому, відсутність вини позивача у несплаті податку на додану вартість не заперечується сторонами по справі.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що податкове законодавство не звільняє платника податку від обов'язку сплатити податок до бюджету.

Згідно з п. 32.1 ст. 328 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 р. № 2346-III банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

Відповідно до п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Згідно положень п.п. 129.3.1 п. 129.3 ст. 129 Податкового кодексу України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

Правовий аналіз наведених нормативних приписів дає підстави вважати, що законодавець не звільняє платника податків від обов'язку сплатити суму основного зобов'язання або податкового боргу, а лише звільняє від відповідальності за порушення строків зарахування такого зобов'язання або боргу до бюджетів або державних цільових фондів, зокрема фінансової, як то - нарахування пені.

Отже, не зважаючи на звільнення від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі податків, зборів та інших платежів до бюджетів, приписи п.п. 129.3.1 п. 129.3 та п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України покладають на платника податків обов'язок погасити суму основного зобов'язання шляхом її зарахування на відповідні рахунки органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Положення п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України визначають податковим обов'язком обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Зі змісту наведених приписів вбачається, що законодавець пов'язує обов'язок платника податків по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання з моментом сплати такого зобов'язання та не звільняє платника податку від обов'язку по сплаті такого податку до бюджету, навіть у випадку неперерахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, з вини банку.

Згідно ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 р. № 2121-III відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 р. № 2346-III банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж зазначені, строки виконання доручень клієнтів.

За змістом п. 22.1 вказаного Закону ініціювання переказу здійснюється за розрахунковими документами, зокрема, платіжним дорученням.

Положеннями п. 22.4 ст. 22 вказаного Закону передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним:

для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника;

для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Згідно з п. 30.1 вказаного Закону переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Системний аналіз викладеного свідчить про те, що в даному випадку подання позивачем до банку платіжного доручення про перерахування в бюджет суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість є за своєю правовою природою лише ініціюванням грошового переказу зі сплати податку на додану вартість.

При цьому, виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання, а отже його сплата, пов'язане з моментом завершення грошового переказу, тобто зарахуванням суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Між тим, зарахування податку до бюджету не відбулось та станом на теперішній час у позивача наявна несплачена сума узгодженого податкового зобов'язання з податку додану вартість в розмірі 452109,79 грн. (згідно інтегрованої картки платника податків), що підпадає під визначення податкового боргу, встановленого п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.

Згідно з п.43.2 ст. 43 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Враховуючи, що платником податків не виконаний обов'язок зі сплати узгодженої суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 452109,79 грн, а також того, що чинне податкове законодавство не звільняє платника податків від обов'язку сплатити суму основного зобов'язання або податкового боргу, а лише звільняє від відповідальності за порушення строків зарахування чи не зарахування такого зобов'язання або боргу до відповідного бюджету, що виникло з вини банку, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для повернення на банківський рахунок позивача надміру сплачених сум грошових зобов'язань з податку на додану вартість, податку на прибуток, по єдиному соціальному внеску, по екологічному податку.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення не з'ясував зазначених обставини, які мають значення для справи, що призвело до помилковості висновків щодо підстав часткового задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції в частині задоволення позову підлягає скасуванню відповідно положень ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України з прийняттям нової постанови про відмову у задоволені позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2017р. по справі № 820/7221/16 в частині задоволення позову Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області - скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Шевцова Н.В.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Мінаєва О.М.
Повний текст постанови виготовлений 01.11.2017 р.