Справа № 826/27228/15
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

24 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Скаленку Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.07.2017 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування податкової консультації, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Ай Ті Фінанс» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправною та скасувати податкову консультацію, надану Державною фіскальною службою України товариству з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» за № 26115/6/99-99-07-03-15 від 07.12.2015;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України надати товариству з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» нову податкову консультацію з питань практичного застосування податкового законодавства, з урахуванням висновків суду, шляхом надання письмової відповіді на питання: «Чи зобов'язане товариство з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» як фінансова установа, яка отримала ліцензію Національного банку України на переказ коштів, відповідно до статті 9 Закону України «Про застування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовувати реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки до операцій з переказу коштів, якщо такі операції здійснюються товариством з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» за допомогою ПТКС (програмно - технічних комплексів обслуговування) та ПНБП (пунктів надання банківських послуг) на підставі ліцензії Національного банку України, без укладення агентських договорів із банком (банками)?».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.07.2017 позов задоволено частково: зобов'язано Державну фіскальну службу України надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» нову податкову консультацію з питання, поставленого у запиті про надання податкової консультації від 17.11.2015 № 285; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволені позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи товариство з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» звернулось до Державної фіскальної служби України з заявою про надання податкової консультації від 17.11.2015 № 285.

У вказаному запиті позивач просив контролюючий орган надати відповідь на запитання: «Чи зобов'язане товариство з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» як фінансова установа, яка отримала ліцензію Національного банку України на переказ коштів, відповідно до статті 9 Закону України «Про застування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовувати реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки до операцій з переказу коштів, якщо такі операції здійснюються товариством з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» за допомогою ПТКС (програмно - технічних комплексів обслуговування) та ПНБП (пунктів надання банківських послуг) на підставі ліцензії Національного банку України, без укладення агентських договорів із банком (банками)?».

Відповідач на зазначений запит у листі від 07.12.2015 № 261 15/6/99-99-22-07-03-15 повідомив, що ДФС вважає питання фіскалізації обліку операцій з приймання та переказу готівкових коштів через програмно-технічні комплекси самообслуговування врегульованим.

Вважаючи вказану податкову консультацію такою, що не відповідає положенням податкового законодавства, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач податкового роз'яснення, яке б відповідало приписам податкового законодавства та носило індивідуальний роз'яснювальний характер не надав.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що надаючи оскаржувану податкову консультацію, Державна фіскальна служба України діяла у межах своєї компетенції із посиланням на норми чинного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відносини, які виникають з приводу справляння податків і зборів, порядок адміністрування податків і зборів, права та обов'язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства в Україні регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI.

Відповідно до 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Згідно з пунктом 52.1 статті 52 Податкового кодексу України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (пункт 52.2 статті 52 Податкового кодексу України).

За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультація, надана в письмовій або електронній формі, обов'язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства, (пункт 52.3 статті 52 Податкового кодексу України).

Приписами пунктів 52.4 та 52,5 статті 52 Податкового кодексу України передбачено, що консультації надаються контролюючими органами. Контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

Водночас, платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій або електронній формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору (пункт 53.3 статті 53 Податкового кодексу України).

Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

З огляду на викладені законодавчі положення вбачається, що податкова консультація надається контролюючими органами у межах їхньої компетенції з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган, виходячи з норм або змісту відповідного податку чи збору.

Виходячи з системного аналізу зазначених норм, дослідженню підлягають обставини щодо: поставлених у зверненні платника про надання податкової консультації питань; викладених у податковій консультації відповідей; відповідність зазначених у податковій консультації висновків нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Колегія суддів вважає, що запит товариства з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» відповідає формі та вимогам пункту 52.1 статті 52 Податкового кодексу України, а позивач просить надати консультацію з питання, що належить до компетенції відповідача.

Відповідно до Академічного тлумачного словника, консультація це порада фахівця з якого-небудь питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскільки лист відповідача від 07.12.2015 за № 26115/6/99-99-22-07-03-15 не містить поради по суті поставленого запитання позивача, то він не є податковою консультацією, а є фактично відповіддю в рамках Закону України «Про звернення громадян».

Індивідуальна податкова консультація не може складатись лише з послідовного цитування нормативних актів і не містити остаточних та чітких висновків. Тобто, індивідуальна податкова консультація не повинна сама по собі давати привід для подвійного тлумачення зазначеного в тексті консультації.

Так, зокрема, Вищий адміністративний суд України в інформаційному листі від 01.06.2010 № 781/11/13-10 (п.1.1) стосовно індивідуальних правових актів зазначив, «Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами».

Таким чином, рекомендація стосовно конкретної ситуації, що виникла у певному податковому періоді у платника податків має чітко зазначатись в тексті індивідуальної податкової консультації.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не виконав свій обов'язок щодо надання податкової консультації, що передбачений ст.52 Податкового кодексу України.

В той же час, колегія суддів зазначає, що оскільки податкова консультація передбачена нормами податкового законодавства надана не була, то суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стосовно визнання протиправною та скасування податкової консультації.

При цьому, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно захистив порушені права позивача шляхом зобов'язання Державної фіскальної служби надати товариству з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» податкову консультацію, задовольнивши позовні вимоги частково.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент подання позову від 22.05.2015 № 484-VIII, яка набрала чинності 01.09.2015) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано: суб'єктом владних повноважень, юридичною особою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати; фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати; немайнового характеру, який подано: суб'єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 розмір мінімальної заробітної плати; фізичною особою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з п.п. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент подання апеляційної скарги від 22.05.2015 № 484-VIII, який набрав чинності 01.09.2015) за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами - 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2015 відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» становив 1 218 грн.

З позовної заяви позивача вбачається, що позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру (визнати протиправною та скасувати податкову консультацію, надану Державною фіскальною службою України товариству з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» за № 26115/6/99-99-07-03-15 від 07.12.2015 та зобов'язати Державну фіскальну службу України надати товариству з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Фінанс» нову податкову консультацію з питань практичного застосування податкового законодавства, з урахуванням висновків суду).

Отже, ставка судового збору за подачу позову становить 1 218, 00 грн.

Враховуючи, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2017 було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення апеляційним судом, то у відповідності до п.п. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» відповідачу потрібно сплатити судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 339, 80 грн. (1 218, 00 грн. х 110 %).

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.07.2017 - без змін.

Стягнути з Державної фіскальної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/220301106, код за , банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір за подання до суду апеляційної скарги в розмірі 1 339, 80 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 30.10.2017.