Справа № 758/3387/17
Суддя: Ларіонова Н. М.
Дата ухвалення: 2017-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 758/3387/17
П ОС Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2017 року місто Київ

Подільський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді Ларіонової Н.М.,
при секретарі Калашніковій Л.Д., Горбані О.В.,
за участю: представників позивача Фоміна М.В. та Сєтова М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальону Управління патрульної поліції у м.Рівному Панчука В.А., третя особа: Управління патрульної поліції в м.Рівному про оскарження рішення суб`єкту владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності; скасувати постанову серії АР № 126805 від 24.02.2017 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, винесену відповідачем, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.125 ч.1, 126 ч.1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,0 грн.Свої вимоги мотивує тим, що 24.02.2017 року, у світлу пору доби, він керував автомобілем «Lexus LX 570», д.н.з. НОМЕР_1 , на автодорозі Київ-Чоп та на посту ДПП був зупинений інспектором патрульної поліції, який зауважив, що позивач порушив вимоги ПДР України, зокрема вимоги п. 9.8 ПДР України, а саме: керував автомобілем у світлу пору доби без увімкненого ближнього світла фар чи денних ходових вогнів поза населеним пунктом. Крім того, інспектор попросив пред`явити документи для перевірки. Зі слів інспектора ПП, позивач вчинив адміністративне правопоруше передбачене ст.ст.125 ч.1, 126 ч.1 КУпАП, про що винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення. Позивач зазначив, що при керуванні автомобілем пристрій денних ходових вогнів був ввімкнений, він не порушував будь-яких правил дорожнього руху, а тому у відповідача були відсутні законодавчо визначені підстави для зупинки автомобіля та перевірки документів. Посилаючись на те, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення від 24.02.2017 року його було протиправно притягнуто до адміністративної відповідальності, просив визнати дії відповідача протиправними, а зазначену постанову скасувати.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, що викладені у позові, стверджуючи, що зупиняти автомобіль позивача інспектор не мав права, справу про адміністративне правопорушення повинен був розглянути не на місці, а за місцем розташування Управління патрульної поліцї у м.Рівному.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки суду не повідомлено.

Представник залученої за ініціативою суду до участі в справі як третя особа орган патрульної поліції, будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомлено. Через канцелярію суду подав заперечення проти позову, в яких останній просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, оскільки інспектор при зупинці автомобіля «Lexus LX 570», д.н.з. НОМЕР_1 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП. Також, просив розглядати справу за їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Згідно з постановою серії АР №126805 від 24.02.2017 року, складеною відповідачем, позивач 24.02.2017 р. о 14 год. 20 хв. керував автомобілем «Lexus LX 570», д.н.з. НОМЕР_1 , на автодорозі Київ-Чоп м-06268 км без увімкненого ближнього світла фар, поза населеним пунктом, у світлу пору доби, чим порушив п. 9.8 ПДР України. Крім того, в ході перевірки документів, ОСОБА_1 не мав при собі поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ґ ПДР України.

Відповідно до зазначеної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.125 ч.1, 126 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Причиною спору між сторонами стало, на думку позивача, неправомірні дії відповідача, щодо винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки він не порушував будь-яких правил дорожнього руху, а тому у відповідача були відсутні законодавчо визначені підстави для зупинки автомобіля та перевірки документів.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (стаття 68 Конституції України).

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (стаття 8 КУпАП).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність ( частина 1 статті 9 КУпАП).

Відповідно до частини п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.1. ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з пунктом 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В даному випадку, як вбачається з постанови АР №126805 від 24.02.2017 року, позивача притягнено до відповідальності за порушення вимог п.п. 9.8, 2.1 ґ Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила).

Пунктом 9.8 ПДР України передбачено, що під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене. З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар.

Представники позивача у судовому засіданні пояснювали, що в автомобілі позивача, при русі, були ввімкнені денні ходові вогні, оскільки вони включаються автоматично, коли пристрій включення або зупинки двигуна знаходяться в робочому положенні.

У судовому засіданні, за участю представників позивача, було відтворено відеозапис з нагрудної відеокамери патрульного поліцейського Панчука А.В., наданий Управління патрульної поліції у м.Рівному.

З даного відео вбачається, що інспектор ПП повідомив позивача про причину зупинки автомобіля, і лише після маніпуляцій позивача з елементами управління автомобілем, денні ходові вогні автомобіля увімкнулися.

Отже, записом з нагрудної відеокамери поліцейського спростовуються доводи позову в частині непорушення позивачем вимог п 9.8 ПДР України.

Вказані обставини дають суду підстави, що в судовому засіданні підтверджено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП.

Згідно ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Приписи п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» закріплюють, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. Аналогічне положення закріплено в пп. «г» п.2.1 Правил дорожнього руху.

Пункт 1.8. статті 1 цього Закону встановлює, що страховий поліс - це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Абзацом першим частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

На підставі вище зазначеного, суд приходить до висновку, що наведеними положеннями чинного законодавства закріплений безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, повинна мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Тобто 24.02.2017 після порушення позивачем ПДР, а саме, керування автомобілем без увімкненого ближнього світла фар, поза населеним пунктом, у світлу пору доби, в подальшому, під час перевірки документів не виконав законні вимоги патрульного щодо надання полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вказане підтверджується також відеозаписом з нагрудної камери інспектора, що було досліджено в судовому засіданні за участі.

Крім того, у судове засідання був наданий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» №АК/5471916. Однак, строк дії вказаного полісу починається з 25.02.2017 року. Полісу ж, який діяв на час вчинення правопорушення (24.02.2017 року) суду, стороною позивача, не надано.

Тим самим, в судовому засіданні достеменно підтверджено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Застосування до Позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. відповідає вищевказаним нормам закону.

Відповідно до п. 5 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 214 цього Кодексу органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, віднесені цим Кодексом до їх відання.

Статтею 217 КУпАП передбачено, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у пунктах 2, 5 статті 213 КУпАП, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі якщо водій порушив правила дорожнього руху (ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію»).

Положеннями ст. 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про правопорушення правил дорожнього руху (в тому числі визначені статтею 126 Кодексу).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до статей 249, 276 КУпАП розгляд адміністративної справи розглядається відкрито і за місцем його вчинення.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, посадовими особами Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак підготовка та розгляд справи про адміністративне правопорушення у відповідності до статті 276 КУпАП здійснена інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівному Панчуком В.А.за місцем його перебування та виконанням ним посадових обов`язків, який в даному випадку був уповноважений розглядати вказану адміністративну справу на місці здійснення адміністративного правопорушення.

Статтею 268 Кодексу визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, винесено Постанову у присутності позивача, роз`яснено всі його права та надано її на ознайомлення та підписання. Водночас позивач підписав вказану постанову, про що свідчить його підпис на ньому.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою щодо якої її винесено.

Положеннями КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З адміністративного позову, відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського вбачається, що позивачем дійсно було порушено п.п 9.8, 2.1 ґ Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ст. 125, 126 КУпАП.

Крім того, встановлено, що дії інспектора Панчука А.В. були вчинені з використанням повноважень, метою, з якою ці повноваження надані, у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведене та додані документи спростовують доводи позивача щодо неправомірності дій посадової особи патрульної поліції щодо винесення відносно нього постанови про вчинене адміністративне правопорушення та необхідності скасування постанови.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, стягнення накладено правомочним органом правомірно та в межах, встановленим Кодексом.

На підставі викладеного, Закону України «Про Національну поліцію», ст.19 Конституції України, ст. 33, 125, 126, 251, 256-258, 283, 284 КУпАП України, керуючись ст.ст. 11, 71, 158-163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :
Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальону Управління патрульної поліції у м.Рівному Панчука В.А., третя особа: Управління патрульної поліції в м.Рівному про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії АР № 126805 від 24.02.2017 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст.125 ч.1, 126 ч.1 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня отримання копії постанови в повному тексті.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Н. М. Ларіонова