Справа № 428/7816/17
Суддя: Баронін Д. Б.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/7816/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі головуючого судді Бароніна Д.Б., за участю секретаря Бондаренко І.С., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сєвєродонецьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання призначити пенсію, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання призначити пенсію.

В обґрунтування позову позивач вказує, що він 06 лютого 2017 року звернувся до відповідача із заявою за призначення дострокової пенсії за віком, як особі з числа учасників АТО, надавши відповідні документи, але Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області відмовило в призначенні пенсії згідно п. 3 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з підстав того, що трудова книжка позивача заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 2003 року № 58, а саме: неможливо зарахувати період роботи з 01 листопада 1990 року по 15 червня 1991 року на МП «ТЕСТ», оскільки відсутній підпис директора; неможливо зарахувати період отримання допомоги по безробіттю з 14 травня 2003 року по 29 грудня 2003 року у Стаханівському міському центрі зайнятості, оскільки відсутня печатка та підпис; неможливо зарахувати період роботи на МП «Сатурн» з 16 червня 1991 року по 01 вересня 1993 року, оскільки в наказі про звільнення є виправлення; запис № 29 про зарахування на роботу на приватне підприємство «Орел» з 01 вересня 1993 року і внесено запис про звільнення з роботи 30 квітня 2001 року, запис завірено печаткою підприємства без зазначення ідентифікаційного коду; уточнююча довідка видана ПП «Орел» від 30 квітня 2001 року № 11 про період роботи з 01 вересня 1993 року по 30 квітня 2001 року викликає сумнів тим, що завірена печаткою та кутовим штампом не відповідають вимогам законодавства. Окрім того, стаж роботи в ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» враховано відповідачем лише з 01 вересня 2013 року по 25 травня 2014 року. У зв`язку з неможливістю врегулювати спір добровільно, позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому, із урахуванням уточнених позовних вимог, просить про наступне:

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області зарахувати в пільговий стаж ОСОБА_1 , 1961 року народження, період роботи в МП «ТЕСТ» з 01 листопада 1990 року по 15 червня 1991 року;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області зарахувати в пільговий стаж ОСОБА_1 , 1961 року народження, період знаходження на обліку в Стаханівському міському центрі зайнятості в статусі безробітного з 14 травня 2003 року по 07 травня 2004 року;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області зарахувати в пільговий стаж ОСОБА_1 , 1961 року народження, період роботи в МП «Сатурн» з 16 червня 1991 року по 01 вересня 1993 року;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області зарахувати в пільговий стаж ОСОБА_1 , 1961 року народження, період роботи в ПП «Орел» з 01 вересня 1993 року по 30 квітня 2001 року;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області зарахувати в пільговий стаж ОСОБА_1 , 1961 року народження, період роботи в ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання з 25 травня 2014 року по 25 березня 2016 року (1 рік 10 місяців);

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області зарахувати в пільговий стаж ОСОБА_1 , 1961 року народження, період військової служби в АТО з 11 травня 2014 року по 17 липня 2015 року у трикратному розмірі;

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області № 731/2017 від 06.06.2017 року;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області призначити ОСОБА_1 , 1961 року народження, пенсію за віком з 06.02.2017 року.

В судовому засіданні позивач підтримав уточнені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмові заперечення проти позову.

Дослідивши надані учасниками розгляду справи докази, вислухавши пояснення позивача, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 06 червня 2017 року № 731/2017 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії на підставі ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу (за наданими документами страховий стаж ОСОБА_1 складає 19 років 05 місяців 09 днів) та через відсутність довідки про безпосередню участь в проведенні антитерористичної операції, а саме:

- для призначення пенсії ОСОБА_2 не надав оригінал довідки про безпосередню участь в проведенні антитерористичної операції;

- до страхового стажу для призначення пенсії неможливо зарахувати період роботи з 01 листопада 1990 року по 15 червня 1991 року на МП «ТЕСТ», оскільки відсутній підпис директора та період отримання допомоги по безробіттю з 14 травня 2003 року по 29 грудня 2003 року у Стахановському міському центрі зайнятості, оскільки відсутня печатка та підпис, що суперечить розділу 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороду, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженого ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів;

- неможливо зарахувати період роботи ОСОБА_1 на МП «Сатурн» з 16 червня 1991 року по 01 вересня 1993 року, оскільки в наказі про звільнення є виправлення, що не відповідає вимогам Порядку 637, де вказано, що в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні або неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки з наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Однак, уточнюючих довідок та інших документів надано не було;

- також в трудовій книжці ОСОБА_1 внесено запис № 29 про зарахування на роботу на приватне підприємство «Орел» в якості директора з 01 вересня 1993 року і внесено запис за № 30 про звільнення з роботи від 30 квітня 2001 року. В реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового страхування відсутні звітні данні про суму нарахованого доходу по застрахованій особі за період з 01 липня 2000 року по 30 квітня 2001 року по страхувальнику ПП «Орел». Крім того, уточнююча довідка (від 30 квітня 2001 року № 11) про періоди роботи завірена печаткою підприємства без зазначення ідентифікаційного коду, який є обов`язковим для використання в усіх видах звітних та облікових документів суб`єкта. Враховуючи викладене, факт внесення записів в трудову книжку про період роботи у ПП «Орел» та інформація, викладена в довідці від 30 квітня 2001 року № 11 підлягають сумніву, оскільки печатка та кутовий штамп, яким завірені записи не відповідають вимогам законодавства;

- період з 01 вересня 1993 року по 30 квітня 2001 року не може бути врахований до страхового стажу для призначення пенсії, бо ПП «Орел» розташоване на території м.Кадіївка (Стаханов) Луганської області, розпорядженням КМУ від 07 листопада 2014 року № 10858 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Отже провести контрольно-перевірочні заходи щодо документального підтвердження факту роботи ОСОБА_1 на підприємстві не надається можливим.

З копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 23 серпня 1980 року на ім`я ОСОБА_2 , вбачається, що:

- 01 листопада 1990 року прийнято в МП «ТЕСТ», 15 червня 1991 року звільнено за власним бажанням;

- 16 червня 1991 року прийнято заступником директора МП «Сатурн», 01 вересня 1993 року звільнено у зв`язку з ліквідацією підприємства;

- 01 вересня 1993 року прийнято директором ПП «Орел», 30 квітня 2001 року звільнено у зв`язку з ліквідацією підприємства;

- 14 травня 2003 року Стахановський міський центр зайнятості, розпочато виплату допомоги по безробіттю згідно з п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», 29 грудня 2003 року скоротити виплату допомоги по безробіттю згідно пп. 5 п. 5 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» на 15 днів;

- 23 вересня 2013 року ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» прийнято електромонтером з експлуатації електролічильників 3 гр. кв. групи з експлуатації приладів обліку Стахановського РЕМ, 01 квітня 2014 року переведений сторожем групи господарського обслуговування Стахановського РЕМ, 14 травня 2014 року звільнений за прогули без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України; 14 травня 2014 року запис № 55 є недійсним, поновлений на попередній роботі, 25 березня 2016 року звільнено за угодою сторін.

З довідки № 11 від 30 квітня 2001 року, виданої ПП «Орел» вбачається, що ОСОБА_2 01 вересня 1993 року був призначений на посаду директор в приватне підприємство «Орел» наказом від 01 вересня 1993 року № 1 і 30 квітня 2001 року звільнений наказом від 30 квітня 2001 року № 04/01. Довідка підписана заступником директора та бухгалтером, скріплена печаткою та штампом підприємства.

З посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 11 листопада 2016 року Луганським обласним військовим комісаріатом, вбачається, що ОСОБА_2 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Листом Управління пенсійного фонду України в Луганській області від 26 червня 2017 року № 10355/02-19 ОСОБА_2 повідомлено, які саме періоди трудового стажу увійшли до зарахування до трудового стажу для призначення пенсії.

По-перше, суд вважає за необхідне вказати, що відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Andrejeva v. Latvia» (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачам вимогам.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також нагадав, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, іншими словами, людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично.

Більше того, відповідно до ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. А в ст.1 Протоколу №12 до цієї Конвенції передбачена загальна заборона дискримінації:

«1. Здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншини, майнового стану, народження або за іншою ознакою.

2. Ніхто не може бути дискримінований будь-яким органом державної влади за будь-якою ознакою, наприклад за тими, які зазначено в пункті 1».

Слід зазначити, що дискримінація може бути прямою (різне поводження до людей в однаковій ситуації) та непрямою (однакове поводження з людьми, незважаючи на те, дехто з них знаходиться в певній особливій ситуації).

Так, у справі «Тлімменос проти Греції» (Thlimmenos v. Greece, рішення від 06.04.2000, заява № 34369/97) ЄСПЛ наголосив, що згідно зі статтею 14 Конвенції право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, порушується, коли Держави ставляться по-різному до осіб в аналогічних ситуаціях, не забезпечуючи при цьому об`єктивного та розумного виправдання. Однак це не єдиний аспект заборони дискримінації у статті 14 Конвенції. Право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, також може бути порушене, коли Держави, не маючи об`єктивних і розумних підстав, не застосовують різний підхід до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються.

Аналогічний підхід закріплено в національному праві. Так, відповідно до Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» формами дискримінаціє є: пряма дискримінація, непряма дискримінація, підбурювання до дискримінації, пособництво у дискримінації, утиск (ст. 5). Відповідно до ст. 1 цього Закону непряма дискримінація це ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Саме в такій особливій ситуації опинився позивач у цій справі, який певну частину спірного періоду часу перебував у трудових відносинах з підприємствами або установами, трудові архіви яких залишилися на тимчасово окупованій території України, що унеможливлює подання будь-яких додаткових документів на підтвердження певних періодів його трудового та страхового стажу. По суті позивач опинився в ситуації, яка часто є характерною для внутрішньо переміщених осіб або осіб, які зазнали наслідків тимчасової окупації.

Крізь призму вищевказаних висновків суд розглядатиме нижчевикладені спірні правовідносини, певна частина яких стосується періоду страхового стажу позивача, отриманого на тимчасово непідконтрольній українській владі території.

Згідно із абзацом 6 пункту 3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» тимчасово, до прийняття відповідного закону, військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, а також ті, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 20 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого та сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.

Відповідно до абзацу 3 підпункту 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення учасника бойових дій, довідка про період (періоди) участі у бойових діях або в антитерористичній операції в районах її проведення, а для осіб, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", також документи, на підставі яких встановлено статус учасника бойових дій, визначені Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 № 413 (при призначенні пенсії учасникам бойових дій згідно з абзацом шостим пункту 3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону).

Отже, особа може надати до заяви про призначення пенсії за віком довідку про період (періоди) участі у бойових діях або довідку в антитерористичній операції в районах її проведення. Кожна із цих довідок сама по собі є достатньою для виконання вимог вищевказаного пункту Порядку.

Згідно із п. 19 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Відповідно до п. 4 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення: витяги з наказів керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Суд звертає увагу, що позивач при зверненні до органу Пенсійного фонду за призначенням пенсії надав витяги з наказів керівника сектору «А» про прибуття до району проведення антитерористичної операції, а також надав інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення, зокрема копію військового квитка із записами в п. 20 про участь в бойових діях в зоні АТО.

Крім того, позивач надав до органу Пенсійного фонду довідку про період участі в бойових діях від 08.02.2017 року, де чітко вказано період його участі в бойових діях в зоні проведення АТО.

Отже, позивач надав до органу Пенсійного фонду всі необхідні документи для підтвердження свого особливого статусу.

В судовому засіданні судом також було оглянуто оригінал довідки від 14.06.2017 року № 03/72, виданої позивачу Військовою частиною польова пошта НОМЕР_3 , про безпосередню участь в антитерористичній операції, що додатково підтверджує відсутність будь-яких розумних підстав сумніватися у виконанні позивачем вимог абзацу 3 підпункту 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при зверненні до органу Пенсійного фонду за пенсією за віком.

Стосовно не зарахування позивачу до стажу роботи періоду роботи з 01.11.1990 року по 15.06.1991 року в МП «Тест» суд зазначає, що відповідно ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондують із ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній було затверджено Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637. Вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

В трудовій книжці позивача чітко відображено, що в період з 01.11.1990 року по 15.06.1991 року він займав посаду заступника директора Малого підприємства «Тест». Записи про прийняття позивача на роботу, про звільнення позивача містять посилання на дати та номери наказів, на підставі яких було прийнято відповідні рішення, а також скріплені печаткою підприємства.

Крім того, безпосередньо під записом про звільнення позивача наявний напис «Дикретор МП «Тест» С. Гук».

Згідно із Словником української мови (в 11 т. / [ред. колег. І. К. Білодід (голова) та ін.]. К.: Наукова думка, 1970 1980.) «підпис» означає:

1. Дія за значенням підписати, підписувати;

2. Прізвище або ініціали, написані власноручно під текстом, малюнком, картиною і т. ін., як свідчення авторства або потвердження чого-небудь.

Отже, підпис директора (керівника) підприємства в трудовій книжці у записі про звільнення особи може виконуватися як шляхом проставлення умовного знаку (підпису) поруч із назвою посади, так і шляхом власноручного написання прізвища або ініціалів директором (керівником) із вказівкою на посаду директора та наступним скріпленням печаткою підприємства. Тобто, підпис особи може виконуватися шляхом власноручного написання особою її прізвища, яке і буде вважатися підписом особи.

Таким чином, не зарахування позивачу до стажу роботи періоду роботи з 01.11.1990 року по 15.06.1991 року в МП «Тест» є протиправним.

Стосовно не зарахування позивачу до стажу роботи періоду роботи з 16.06.1991 року по 01.09.1993 року в МП «Сатурн» суд повторює, що відповідно ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондують із ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Під час огляду оригіналу трудової книжки позивача судом було встановлено, що запис про звільнення позивача з МП «Сатурн» містить як дату здійснення запису в колонці № 2 трудової книжки, так і дату та номер наказу про звільнення в колонці № 4. Вказані дати співпадають та вказані як «01.09.93». Ознак виправлення дати в колонці № 4 суд не вбачає, адже виправлення є дією щодо усунення помилки, в той час як в колонці № 4 трудової книжки позивача в записі № 28 відсутнє виправлення будь-якої помилкової цифри на цифру «3». На думку суду, цифра «3» в даному випадку була повторно наведена ручкою, що і зумовило її відмінний вигляд від інших цифр. Будь-яких належних та допустимих доказів на користь протилежного відповідачем не надано.

Таким чином, не зарахування позивачу до стажу роботи періоду роботи з 16.06.1991 року по 01.09.1993 року в МП «Сатурн» є протиправним.

Стосовно не зарахування позивачу до стажу роботи періоду роботи з 01.09.1993 року по 30.04.2001 року в ПП «Орел» у зв`язку із відсутністю в реєстрі застрахованих осіб звітних даних про суми нарахованого доходу та у зв`язку із відсутністю коду на печатці підприємства, суд зазначає наступне.

По-перше суд зазначає, що згідно із ч. 2, 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Період роботи позивача по 30.04.2001 року в ПП «Орел» мав місце до набрання чинності вищевказаним Законом, а тому слід враховувати, що згідно із ч. 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який був чинним у спірний період, до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із пунктом «а» статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів (далі іменуються - підприємства та організації, якщо не обумовлено інше), - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Позивачем була надана довідка ПП «Орел» від 30.04.2001 року № 11, підписана заступником директора та бухгалтером підприємства, яка додатково підтверджує спірний період роботи, проте не підтверджує достовірно факту сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України підприємством за 1999-2001 роки.

В судовому засіданні позивач пояснив, що протягом 1999-2001 років ПП «Орел» дійсно могло не сплачувати страхових внесків та заробітної плати, адже діяльність підприємства була значною мірою зупинена.

Разом з тим, позивачем було надано оригінали звітів про нарахування страхових внесків до Пенсійного фонду з боку ПП «Орел» за 9 місяців 1998 року та за весь 1996 рік. Вказані звіти підписані керівником та головним бухгалтером ПП «Орел», а також скріплені печаткою підприємства. Також позивачем було надано оригінали податкової та бухгалтерської звітності підприємства за 1997 рік.

З розрахунку стажу позивача, проведеного відповідачем при вирішенні питання про можливість призначення пенсії, також вбачається, що відповідачем було зараховано до стажу позивача травень та червень 2001 року, коли позивач працював в ПП «Орел» та коли також відсутні відомості в системі персоніфікованого обліку про сплату страхових внесків. Тобто, орган Пенсійного фонду в даному випадку діяв недобросовісно та непослідовно, застосувавши різні підходи до різних періодів стажу роботи позивача, за які немає відомостей про сплату страхових внесків.

Стосовно відсутності ідентифікаційного коду на печатці ПП «Орел» в довідці від 30.04.2001 року № 11 та в трудовій книжці позивача суд зазначає, що вказівка на код підприємства у печатці підприємства була вперше введена постановою КМУ від 09 квітня 1994 р. № 276. При цьому, ПП «Орел» було утворено та отримало відповідну печатку раніше 1994 року, що підтверджується записом № 29 у трудовій книжці позивача та не заперечується сторонами по справі. Тобто, на час отримання ПП «Орел» відповідної печатки законодавство не передбачало вказівки на код підприємства у змісті печатки, при цьому законодавство не встановлювало також і обов`язку підприємства в певний строк здійснити заміну печатки.

Більш того, працівник в будь-якому випадку не повинен зазнавати негативних наслідків через неотримання підприємством печатки належного зразка після внесення відповідних змін у законодавство.

Таким чином, не зарахування позивачу до стажу роботи періоду роботи з 01.09.1993 року по 30.09.1998 року в ПП «Орел» є протиправним. Судом було вирішено вважати доведеним саме такий період страхового стажу позивача, адже в судовому засіданні позивач визнав, що протягом 1999-2001 років ПП «Орел» дійсно могло не сплачувати страхових внесків та заробітної плати через зупинку діяльності підприємства, при цьому позивачем було надано оригінали звітів про нарахування страхових внесків до Пенсійного фонду з боку ПП «Орел» за 9 місяців 1998 року, за весь 1996 рік, та оригінали податкової та бухгалтерської звітності підприємства за 1997 рік, що поза розумним сумнівом підтверджує сплату відповідних внесків до вересня 1998 року включно вищевказаним підприємством, яке розташовувалося на нинішній тимчасово непідконтрольній українській владі території.

Стосовно не зарахування позивачу до стажу роботи періоду перебування на обліку в Стахановському міському центрі зайнятості з 14.05.2003 року по 07.05.2004 року, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

В трудовій книжці позивача наявний запис про початок виплати допомоги по безробіттю 14.05.2003 року Стахановським міським центром зайнятості із посиланням на дату та номер відповідного наказу. При цьому, запис від 07.05.2004 року про остаточне припинення виплати такої допомоги скріплено печаткою центру зайнятості та засвідчено підписом відповідальної посадової особи.

Суд звертає увагу на те, що із змісту абзацу 3 п. 2.4 вбачається, що записи у трудовій книжці виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення. Тобто, печаткою завіряється саме запис про звільнення працівника, а не запис про прийом його на роботу (в даному випадку запис про початок здійснення виплат по безробіттю). Правильність вказаного висновку суду додатково підтверджується, наприклад, записами 33-36 у трудовій книжці позивача, які не завірені печатками та до яких у органу Пенсійного фонду не виникло жодних зауважень.

Таким чином, не зарахування позивачу до стажу роботи періоду перебування на обліку в Стахановському міському центрі зайнятості з 14.05.2003 року по 28.12.2003 року є протиправним. Період перебування позивача на обліку з 13.01.2004 року по 07.05.2004 року не є спірним та був зарахований відповідачем самостійно, а період з 29.12.2003 року по 12.01.2004 року не може бути зарахований до стажу роботи позивача, адже в цей період позивачу було скорочено (тимчасово припинено) виплату допомоги по безробіттю, що підтверджується записом № 39 у трудовій книжці.

Стосовно не зарахування позивачу до стажу роботи періоду роботи в ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» з 25.05.2014 року по 25.03.2016 року, суд зазначає наступне.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області по справі № 428/6996/15-ц від 20 жовтня 2015 року було вирішено поновити позивача на посаді сторожа господарського обслуговування Стаханівського району електричних мереж Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» з 14.05.2014 р. та стягнути з ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» в особі Стаханівського РЕМ середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.05.2014 р. по 10.08.2015 р. в сумі 31284,66 грн.

Рішенням Апеляційного суду Луганської області по справі № 428/6996/15-ц від 09 грудня 2015 року було змінено вищевказане рішення суду в частині стягнення середнього заробітку, а саме вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» в особі Стаханівського РЕМ на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.05.2014 р. по 10.08.2015 р. в сумі 30310,06 грн., а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Тобто, позивач в період з 14.05.2014 року по 25.03.2016 року знаходився у трудових відносинах з ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання». Крім того, з довідки форми ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» стосовно позивача вбачається, що вищевказана сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 15.05.2014 р. по 10.08.2015 р. в сумі 30310,06 грн. була нарахована йому в березні 2016 року і з неї було сплачено страховий внесок, про що свідчить позначка «Так» у правій частині знаменнику відповідного запису.

Таким чином, не зарахування позивачу до стажу роботи періоду роботи в ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» з 25.05.2014 року по 10.08.2015 року є протиправним.

Стосовно періоду роботи з 11 серпня 2015 року суд враховує, що з цього часу позивач перебував у трудових відносинах з Сєвєродонецьким центром надання вторинної правової допомоги, при цьому страхові внески за нього в цей період сплачувала саме ця юридична особа.

Тобто, зарахування позивачу до стажу роботи періоду роботи в ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» з 11.08.2015 року по 25.03.2016 року є неможливим, адже по-перше за цей період ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» не сплачувало за позивача страхові внески і позивачу не нараховувалася за робітна плата (в тому числі за рішеннями суду), а по-друге цей період не є спірним та був зарахований відповідачем самостійно, що вбачається з відповідного розрахунку стажу позивача.

Стосовно не зарахування позивачу у страховий стаж військової служби в зоні проведення АТО за період з 11.05.2014 року по 17.07.2015 року з розрахунку один місяць за три, суд зазначає наступне.

Згідно із копією військового квитка позивача, а також згідно із іншими документами, наданими позивачем для призначення пенсії, позивач з 18.08.2014 року по 17.07.2015 року проходив військову службу в зоні проведення АТО.

Згідно із копією постанови Луганського окружного адміністративного суду по справі № 812/337/17 від 24 травня 2017 року, яка набрала законної сили 04 липня 2017 року:

- визнано проходження позивачем військової служби у військовій частині НОМЕР_4 у період з 11.05.2014 по 18.08.2014 на території Луганської області, як службу «під час мобілізації, на особливий період»;

- зобов`язано військову частину - польова пошта В 2950 внести зміни у військовий квиток позивача, зазначивши дату зарахування в списки в/ч та початок участі в бойових діях в зоні проведення АТО в Луганській області з 11.05.2014;

- зобов`язано військову частину - польова пошта В 2950 здійснити відповідні нарахування та виплати позивачу за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_4 у період з 11.05.2014 по 18.08.2014 на території Луганської області, під час мобілізації в особливий період.

Отже, факт проходження позивачем військової служби в зоні проведення АТО за період з 11.05.2014 року по 17.07.2015 року є встановленим та не підлягає сумніву.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ч. 3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Виходячи з системного аналізу вищевикладених норм законів суд приходить до висновку про те, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу в одинарному розмірі, адже іншого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачено.

Посилання позивача на Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою КМУ від 03 травня 1994 року № 283 є неспроможними, адже вказаний Порядок регулює зарахування певних періодів роботи до стажу державної служби, а не до страхового стажу для призначення пенсії за віком.

З урахуванням того, що в період з 11.05.2014 року по 17.07.2015 року позивач вже отримав страховий стаж в одинарному розмірі (перебуваючи у трудових відносинах з ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання»), то суд вважає, що для спірних правовідносин немає правового значення проходження позивачем військової служби в зоні проведення АТО за період з 11.05.2014 року по 17.07.2015 року.

Визначаючи остаточний спосіб захисту порушеного права позивача, із урахуванням ч. 2 ст. 11 КАС України, ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд вважає за необхідне часткового задовольнити позовні вимоги в такій редакції:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області № 731/2017 від 06.06.2017 року;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , пенсію за віком на підставі абзацу 6 пункту 3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 06.02.2017 року, зарахувавши при цьому до страхового стажу ОСОБА_1 , крім раніше зарахованих періодів, наступні періоди: період роботи в МП «ТЕСТ» з 01 листопада 1990 року по 15 червня 1991 року; період роботи в МП «Сатурн» з 16 червня 1991 року по 01 вересня 1993 року; період роботи в ПП «Орел» з 01 вересня 1993 року по 30 вересня 1998 року; період отримання допомоги по безробіттю в Стаханівському міському центрі зайнятості з 14 травня 2003 року по 28 грудня 2003 року; період роботи в ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання з 25 травня 2014 року по 10 серпня 2015 року.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позов задоволено частково, а ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області щодо вирішення питання про відкриття провадження у справі позивача було звільнено від сплати судового збору, у зв`язку із чим судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 8, 11, 17, 86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання призначити пенсію задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області № 731/2017 від 06.06.2017 року.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , пенсію за віком на підставі абзацу 6 пункту 3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 06.02.2017 року, зарахувавши при цьому до страхового стажу ОСОБА_1 , крім раніше зарахованих періодів, наступні періоди: період роботи в МП «ТЕСТ» з 01 листопада 1990 року по 15 червня 1991 року; період роботи в МП «Сатурн» з 16 червня 1991 року по 01 вересня 1993 року; період роботи в ПП «Орел» з 01 вересня 1993 року по 30 вересня 1998 року; період отримання допомоги по безробіттю в Стаханівському міському центрі зайнятості з 14 травня 2003 року по 28 грудня 2003 року; період роботи в ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» з 25 травня 2014 року по 10 серпня 2015 року.

Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення, або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, якщо судом було застосовано ч. 3 ст. 160 КАС України або якщо особа не була присутня в судовому засіданні, шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова у повному обсязі складена та підписана 30 жовтня 2017 року.

Суддя Д.Б. Баронін