Справа № 727/5646/17
Суддя: Чебан В. М.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/5646/17
Провадження № 2-а/727/263/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.,

при секретарі Меренчук Р.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйону УПП в м.Чернівці лейтенанта поліції Мельника Віталія Олександровича, де третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача виступає Управління патрульної поліції в м.Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови серії АР №417983 від 28.05.2017 року у справі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі до відповідача Інспектора роти №2 батальйону УПП в м.Чернівці лейтенанта поліції Мельника Віталія Олександровича.

Посилається на те, що 31 травня 2017 року інспектором роти №2 БУПП в м.Чернівці лейтенантом поліції Мельником В.О. було винесено постанову серії АР №404530 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Позивач вказує, що відповідно до змісту постанови, керуючи транспортним засобом «HYUNDAI 130» д.н.з. НОМЕР_1, ним нібито було порушено П.2.9Д ПДР (заборонено під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Стверджує, що в цей день він, дотримуючись всіх правил дорожнього руху, спираючи лівий лікоть на дверну карту автомобіля та опираючись лівою частиною обличчя на руку, рухався по вул.Хотинській, що в м.Чернівці. Інспектор Мельник В.О. знаходячись справа на тротуарі маневрував рукою в його сторону. Подивившись на інспектора, позивач продовжив рух, а останній сів у патрульний автомобіль і з червоно-синіми проблисковими маячками зупинив позивача.

Підійшовши, Мельник В.О. інкримінував позивачу вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. На прохання надати фото-відео фіксацію порушення інспектор відмовив (аргументуючи це тим, що у нього немає такої можливості, що при оскарженні постанови всі докази будуть представлені) та повідомив позивача, що є свідки, які бачили дане правопорушення.

Стверджує, що рухався у транспортному потоці зі швидкістю 30-40 км./год.. При цьому патрульні знаходились справа на тротуарі, тому побачити чи є щось в лівій руці, або що саме тримав водій при такій швидкості неможливо, а почути чи розмовляв водій по телефону свідки та сам інспектор, на думку позивача, фізіологічно не могли.

Позивачем було подано клопотання про необхідність звернення за юридичною допомогою, а тому є потреба у відкладенні розгляду справи, адже на момент складання постанови неможливо було повністю дослідити та документально підтвердити обставини, які пом'якшують чи обтяжують ступінь вини, також неможливо надати відомості про його майновий стан.

Вказує, що інспектор Мельник В.О. клопотання розглянув та прийняв рішення про його відхилення, чим порушив конституційні права позивача, а також ст.268 КУпАП. не надавши позивачу скористатись правами, передбаченими даною статтею, хоча останній їх знав та особисто зачитував.

В подальшому, дізнавшись зі слів інспектора, що свідками правопорушення є його колеги, позивач зрозумів, що свідчення будуть не об'єктивні та не будуть відповідати дійсності та в подальшому спробував подати заяву лейтенанту поліції 2 роти Дудчак (нагрудний знак НОМЕР_2), яка перебувала на службі разом із Мельником В.О., однак остання відмовилась прийняти від нього заяву нібито за їхньою внутрішньою інструкцією, номер якої не назвала.

Таким чином, на думку позивача, незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, Мельник В.О. суттєво порушив його права, а саме: незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча, на його думку, закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справі, тобто інспектор Мельник В.О. позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі правами передбаченими ст.268 КУпАП; постанова, яка винесена Мельником В.О., на думку позивач, ґрунтується на припущеннях та на його особистих доводах, що порушує ст.62 Конституції України.

На основі викладеного, позивач просить суд визнати протиправними дії інспектора роти №2 БУПП в м. Чернівці лейтенанта поліції Мельника Віталія Олександровича та визнати повне порушення законодавства при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №404530 відносно ОСОБА_1; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №404530, винесену інспектором роти №2 БУПП в м. Чернівці лейтенантом поліції Мельником Віталієм Олександровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Вказав суду, що на місці зупинки транспортного засобу йому інспектор вказав прізвище свідка «Дутчак», яка бачила правопорушення, однак вважає, що інспектори поліції факт вчинення ним правопорушення не бачили. Позивач на місці клопотав про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки хотів скористатись правовою допомогою, у чому йому було відмовлено. Також ствердив, що інспектор поліції не дав йому прочитати всі покази свідків, на підставі яких була винесена постанова. При цьому, пояснення одного зі свідків, які інспектор поліції дав прочитати позивачу були написані нерозбірливо. Також вказав, що в момент коли він здійснював рух автомобіля, вікна в авто були зачинені, працівники поліції ніяким чином не могли бачити факт розмови по телефону в момент здійснення руху транспортного засобу, оскільки в цей момент перебували на обочині. Заперечував факт здійснення ним розмови.

Представник третьої особи в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову. Вказав, що посилання позивача на дослідження майнового стану правопорушника в даному випадку при винесенні працівником поліції постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху до уваги не береться. Також посилання позивача на рішення Конституційного суду України з приводу розгляду справи на місці його вчинення є безпідставними, оскільки в даному випадку, відповідно до вимог КУпАП працівник поліції діяв у межах повноважень, наданих йому Законом та правомірно виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності на місці вчинення адміністративного правопорушення. Також звернув увагу суду на те, що враховуючи категорію правопорушення (у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) протокол інспектором поліції не складається. Вказав, що на відеозаписі з нагрудник бодікамер працівників поліції видно як сторонній свідок каже, що бачила, як позивач розмовляв по мобільному телефону. Також ствердив, що позивачу ніхто не забороняв звертатись за юридичною допомогою, однак працівник поліції зобов'язаний на місці розглянути справу та негайно винести постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Інспектор поліції Мельник В.О. в судовому засіданні пояснив, що у вказані в протоколі час та місці він знаходився на проїжджій частині та оформляв ДТП. Побачив водія ОСОБА_1, який в цей час керував транспортним засобом та розмовляв по мобільному телефону. Інспектор поліції зробив тому усне зауваження, на що водій розвернув обличчя в інший бік та продовжив розмовляти по телефону. Поліцейські вирішили наздогнати позивача та, наздогнавши його, запитали у чому причина нагальної необхідності розмовляти по телефону. Позивач заперечував проти вчинення ним правопорушення та просив відкласти розгляд справи. Йому були зачитані усі права. Ствердив, що ОСОБА_1 на нього було написано скаргу, а також на момент вчинення правопорушення вікна у автомобілі ОСОБА_1 були відчинені.

Свідок Дутчак Н.Б. в судовому засіданні пояснила, що являється інспектором поліції. Того дня вона працювала разом з Мельником В.О. в складі екіпажу. Повз них проїхав автомобіль марки «Хюндай». Водій автомобіля (позивач) пригальмовував та дивився в їх сторону, при цьому у руці тримав мобільний телефон поблизу вуха. Візуально було видно, що водій автомобіля розмовляє. Жестом йому вказали припинити розмовляти по телефону, однак він не зреагував. Після цього поліцейськими позивача було зупинено, той вину не визнавав.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, вважає що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно постанови про адміністративне правопорушення серії АР №404530 від 31.05.2017 року, винесеної інспектором роти №2 батальйону УПП в м.Чернівці лейтенантом поліції Мельником Віталієм Олександровичем, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень (а.с.8). З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 31 травня 2017 року о 10:10 год. керуючи транспортним засобом марки «Hyundai I30» д.н.з. НОМЕР_1, по вул.Хотинська, 9А, користувався засобом зв'язку, а саме розмовляв по мобільному телефону під час руху автомобіля, чим порушив вимоги п.2.9Д ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно зі ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КпАП України, передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим кодексом та іншими законами України.

Згідно ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У частині другій ст.258 КпАП України визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно ч. 4 ст. 258 КпАП України, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП України, передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до п.2.9.д. Правил дорожнього руху України водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Разом з тим, доказів, які б однозначно свідчили про вину ОСОБА_1 в порушенні зазначених вимог Правил дорожнього руху України суду не надано.

Як вбачається з дослідженого судом відеозапису з нагрудних бодікамер працівників поліції, 31.05.2017 року по вул.Хотинській поліцейські розмовляють з водієм вказаного в постанові автомобіля та в подальшому виносять відносно нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому, з вказаного відеозапису не вбачається факт розмови водія ОСОБА_1 по мобільному телефону в момент здійснення руху його автомобіля, оскільки відеозапис розпочинається о 10:18 год., коли автомобіль стоїть, при цьому у постанові вказано час вчинення правопорушення 10:10 год.

При цьому, особа, яка, як вбачається з наданого відеозапису, була свідком події, в судове засідання не з'являлась, незважаючи на неодноразові виклики суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не дослідив усіх передбачених нормою матеріального права юридичних (доказових) фактів, наявність чи відсутність яких впливає на остаточний результат справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що під час винесення оспорюваної постанови, інспектором поліції не зібрано достатніх достовірних фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України.

Статтею 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. за № 1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2 цього ж Розділу передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». У аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Слід також зазначити, що Законом №596-УІІІ від 14.07.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» законодавець відніс розгляд справ про скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху до скороченого провадження.

Аналізуючи наведені вище норми у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом №596-VІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Вказаний Закон не визнаний неконституційним, а відтак, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

А тому в цій частині, доводи позивача - судом не беруться до уваги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутні подія і склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП і тому відповідно до п.1 ч.1 ст.242 КУпАП постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Разом з тим, повного порушення законодавства при винесенні оскаржуваної постанови з боку інспектора поліції Мельника В.О. судом не встановлено, оскільки останній діяв в межах наданих йому Законом повноважень при складанні оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 слід задовольнити, скасувавши постанову в справі про адміністративне правопорушення, а провадження по справі щодо ОСОБА_1 - закрити.

Керуючись ст. ст. 6-14, 17, 45-46, 69-71, 90, 94, 99, 100, 158-163, 171 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйону УПП в м.Чернівці лейтенанта поліції Мельника Віталія Олександровича, де третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача виступає Управління патрульної поліції в м.Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі- задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №404530, винесену інспектором роти №2 батальйону УПП в м.Чернівці лейтенантом поліції Мельником Віталієм Олександровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП- скасувати.

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці з одночасним надісланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні постанови в той же строк з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ :