Справа № 755/9913/17
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 755/9913/17 Головуючий у 1-й інстанції: Катющенко В.П. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

31 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Лічевецького І.О. Сорочко Є.О.

за участю секретаря Данилюк Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст.41 КАС України апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила: визнати дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Києва протиправними щодо визначення їй щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 86% суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону; визначити їй щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% до суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до Закону України № 1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів» з дня його призначення; зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Києва зробити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з дня його призначення виходячи з розміру 90% до суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до Закону України № 1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів».

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року позов задоволено. Визнано дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Києва протиправними щодо визначення ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 86% суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. Визначено ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% до суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до Закону України № 1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів» з дня його призначення - 11 жовтня 2016 року. Зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Києва зробити ОСОБА_2 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з дня його призначення - 11 жовтня 2016 року, виходячи з розміру 90% до суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до Закону України № 1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів».

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою в задоволенні позову відмовити. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, без фіксації судового процесу.

Відповідно до положень ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 працювала на посаді судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та у вересні 2016 року подала заяву на відставку.

Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 22.09.2016 року № 1600-VІІІ ОСОБА_2 звільнена з посади судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Згідно з розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складеного Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ на день видання наказу про відрахування позивача ОСОБА_2 має стаж роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання - 36 років 01 місяць 22 дні, заробітна плата для обчислення щомісячного довічного грошового утримання становить 31 320 гривень.

Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці наданого Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, станом на 22 вересня 2016 року стаж роботи ОСОБА_2 складає 36 років 01 місяць 22 дні, з яких: інспектором, консультантом Управління судових органів, консультантом, старшим консультантом Управління організації роботи судів, судово-експертних установ і судової статистики, консультантом І категорії управління організації забезпечення судової діяльності, провідним консультантом управління організаційного забезпечення діяльності судів Міністерства юстиції УРСР - з 01 серпня 1980 року по 02 листопада 1992 року (12 років 02 місяці 28 днів); народного судді Радянського районного суду м. Києва - з 29 жовтня 1992 року по 02 червня 2008 року (15 років 7 місяців 5 днів); суддею апеляційного суду м. Києва - з 03 червня 2008 року по 20 червня 2011 року (3 роки 18 днів); суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ - з 21 червня 2011 року по 22 вересня 2016 року (5 років 3 місяці 2 дні).

Згідно з довідкою про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 347 від 04 жовтня 2016 року, виданої Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, оклад ОСОБА_2 становить 17 400,00 гривень, доплата за вислугу років - 13 920,00 гривень.

Однак відповідно до довідки № 7625 від 31 травня 2017 року, виданої Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Києва, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Києва та отримує пенсію довічне грошове утримання суддів з 11 жовтня 2016 року по теперішній час в розмірі 86 % суддівської винагороди в сумі 29 721,60 гривень.

У червні 2017 року позивач звернулася до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про визначення суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди з дня його призначення.

Проте листом від 07.07.2017 №5462/17 Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило позивачу в проведенні нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % суддівської винагороди, оскільки відповідно до ст. 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №1402 від 02.06.2016, стаж ОСОБА_2, складає 23 роки 10 місяців та 25 днів, тому розрахунок довічного грошового утримання застосовано у розмірі 86 % від суддівської винагороди, зазначеної в довідці №411 від 13.12.2016.

Не погоджуючись з такими діями відповідача ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги прийшов до висновку, що дії відповідача щодо відмови у здійсненні визначення ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% до суддівської винагороди судді безпідставні та необґрунтовані .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Відповідно до Конституції України, діяльність суддів гарантується, зокрема, особливим порядком їх обрання або призначення, звільнення з посади; обмеженням прав суддів на виконання іншої оплачуваної роботи, крім викладацької, наукової та творчої; фінансуванням функціонування судів та діяльності суддів виключно за рахунок коштів Державного бюджету України (стаття 126, частина 2 статті 127, стаття 128, стаття 130).

Таким чином, Конституція України не допускає обмеження чи скасування встановлених конституційних гарантій діяльності суддів.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд..

Відповідно до ст. 48 вказаного Закону незалежність судді забезпечується зокрема належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді, правом судді на відставку.

Частиною 7 вказаної статті передбачено, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Згідно з ч. 5 ст. 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Згідно з ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції відповідно до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 та відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Аналогічні норми містить і Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016, який набрав чинності 30.09.2016.

Так, відповідно до пункту 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення цього Закону, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Таким чином, Конституція України ті інші Закону України не допускають обмеження чи скасування встановлених конституційних гарантій діяльності суддів, а саме право отримання суддею у відставці щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання зі збільшення на два відсотки заробітку, проте не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, і без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних, про що також неодноразово було зазначено і Конституційним Судом України, зокрема, у рішеннях від 08.06.2016 № 4- рп/2016, від 03.06.2013 № 3-рп/2013, від 22.05.2008 № 10-рп/2008, від 11.10.2005 № 8-рп/2005.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28.03.2015 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Частиною 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24.02.1994 № 4015-ХІІ, було встановлено: до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих, за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем відповідно до наданих довідок не було враховано до стажу роботи ОСОБА_2 період її роботи інспектором, консультантом Управління судових органів, консультантом, старшим консультантом Управління організації роботи судів, судово-експертних установ і судової статистики, консультантом І категорії управління організації забезпечення судової діяльності, провідним консультантом управління організаційного забезпечення діяльності судів Міністерства юстиції УРСР - з 01 серпня 1980 року по 02 листопада 1992 року -12 років 02 місяці 28 днів.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми закону та встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані періоди повинні бути враховані при обрахуванні стажу роботи позивача і стаж роботи складає 36 років 01 місяць 22 дні, отже, такий стаж роботи дає право позивачу на отримання ним щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% суддівської винагороди.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначенні щомісячного грошового утримання у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди.

Посилання апелянта на відсутність підстав для проведення перерахунку довічного грошового утримання в розмірі 90%, з огляду на те, що відповідно до ч. 1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки згідно з п. 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28.03.2015, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Крім того, відповідно до ст.47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Згідно зі ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч.1 ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Нормами ст.126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

Проголосивши незалежність і недоторканість суддів, Конституція України передбачила однією з гарантій цієї незалежності право судді на відставку (п.9 ч.5 ст.126 Конституції України (в редакції, що була чинною на час звільнення у відставку).

З системного аналізу законодавства зміст поняття «право на відставку» слід розуміти як одну із позитивних підстав припинення суддею своїх повноважень з одночасним гарантуванням отримання належного матеріального забезпечення після відставки, а тому право судді на відставку, передбачене у п.9 ч.5 ст.126 Конституції України, передбачає припинення повноважень судді, а також призначення належного матеріального забезпечення. При цьому, пенсія за віком, призначена на загальних підставах, не є таким матеріальним забезпеченням.

Більш того, за своєю правовою природою щомісячне довічне грошове утримання, на відміну від пенсії на загальних підставах, є гарантованою державою щомісячною грошовою виплатою, що служить забезпеченням належного матеріального утримання судді, яка призначається і нараховується державою за результатом багаторічної праці особи саме на суддівській посаді, виплачується лише за умови наявності встановленого законом стажу роботи на посаді судді та є складовою правового статусу судді, як фінансова гарантія незалежності суддів.

Такий висновок ґрунтується на аналізі чинного законодавства, а також рішень Конституційного Суду України та Європейського Суду з прав людини.

Пунктами 8, 11 ч.4 ст.47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням, а також правом судді на відставку.

Таким чином доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: І.О. Лічевецький

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 31 жовтня 2017 року.