Справа № 758/4129/17
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 758/4129/17 Головуючий у 1-й інстанції: Ларіонова Н.М.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Подільського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач-2) про:

- визнання неправомірними дій відповідачів щодо відмови в зарахуванні до пільгового стажу роботи позивача для призначення пенсії за Списком № 2 періоду роботи з 11.08.1980 р. по 13.04.1994 р.;

- скасування рішення Комісії для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах працівниками підприємств та організацій, які ліквідовані без правонаступника, що діє при ГУ ПФУ в м. Києві, від 11.01.2017 р. № 8 про відмову позивачу в підтвердженні періоду роботи з 11.08.1980 р. по 13.04.1994 р. за Списком № 2;

- зобов'язання відповідача-1 призначити та виплатити позивачу пенсію на пільгових умовах за Списком № 2, не отриману з 12.12.2016 р., зарахувавши період роботи з 11.08.1980 р. по 13.04.1994 р. до пільгового стажу для призначення пенсії за Списком № 2, та провести виплату за весь період.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року адміністративний позов було задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії відповідачів щодо не зарахування періоду роботи з 11.08.1980 р. по 13.04.1994 р. до стажу позивача для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, скасовано рішення Комісії ГУ ПФУ в м. Києві від 22.03.2017 р. о/р № 9935 про відмову позивачу в зарахуванні періодів роботи з 11.08.1980 р. по 13.04.1994 р. до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, та зобов'язано відповідача-1 зарахувати позивачу стаж роботи в КП «Київтрактородеталь» на посаді електромонтера на гарячій дільниці з 11.08.1980 р. по 13.04.1994 р. до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за Списком № 2. В задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач - Центральне ОУПФУ в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду - зміні з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 12.12.2016 р. позивач звернувся до Центрального ОУПФУ в м. Києві із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком № 2.

У трудовій книжці позивача серія НОМЕР_1 міститься запис про те, що в період з 11.08.1980 р. по 13.04.1994 р. він працював в колективному підприємстві «Київтрактородеталь» на посаді електромонтера на гарячій дільниці.

Вказаний стаж роботи позивача підтверджується архівною довідкою Солом'янської РДА в м. Києві, згідно з якою він працював з: 11.08.1980 р. електромонтером 4 розряду на гарячій дільниці цеху №17 (наказ від 13.08.1980 р. № 256); з 16.08.1983 р. електромонтером 5 розряду на гарячій дільниці цеху № 17 (наказ від 16.08.1983 р. № 307); 01.06.1992 р. електромонтером 6 розряду на гарячій дільниці цеху №17 (наказ від 09.06.1992 р. № 296); 13.04.1994 р. звільнений за наказом директора заводу від 13.04.1994 р. № 152.

Листом від 21.12.2016 р. № 42704/05 Центральне ОУПФУ в м. Києві повідомило позивача, що його документи були передані до ГУ ПФУ у м. Києві на розгляд Комісії і рішення щодо його пенсійного забезпечення буде прийнято після їх розгляду Комісією.

11.01.2017 р. Комісією при ГУ ПФУ в м. Києві було прийнято рішення № 8 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком за заявою від 12.12.2016 р., відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.1 ч.2 розділу ХV «Прикінцеві положення «Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки чинним на період роботи ОСОБА_2 Списком № 2 та Класифікатором професій не було передбачено професії електромонтера.

10.02.2017 року ГУ ПФУ в м. Києві повідомило позивача, що рішенням Комісії від 11.01.2017 р. № 8 йому відмовлено в зарахуванні періодів роботи з 11.08.1980 р. по 13.04.1994 р. до страхового стажу.

22.03.2017 р. Центральним ОУПФУ в м. Києві прийнято рішення о/р №9935 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.1 ч.2 розділу ХV «Прикінцеві положення «Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки чинним на період роботи ОСОБА_2 Списком № 2 та Класифікатором професій не було передбачено професії електромонтера.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідачів щодо відмови в зарахуванні до його пільгового стажу для призначення пенсії за Списком № 2 періоду роботи з 11.08.1980 р. по 13.04.1994 р., а також протиправним рішення Комісії від 11.01.2017 р. № 8, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що ухвалюючи оскаржуване судове рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що посада, яку обіймав позивач у період з 11.08.1980 р. по 13.04.1994 р., належить до Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота на яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах.

Відмовляючи в частині позовних вимог щодо зобов'язання відповідача-1 призначити та виплатити позивачу пенсію на пільгових умовах за Списком № 2, суд першої інстанції виходив з того, що такі вимоги є передчасними на стадії виниклих правовідносин.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, однак вважає, що здійснюючи вихід за межі позовних вимог та фактично скасовуючи рішення Комісії і Центрального ОУФПУ про відмову в зарахуванні спірного стажу роботи позивача до пільгового, судом було допущено неточності при викладенні абзацу третього резолютивної частини рішення та неправильно обрано спосіб захисту порушеного права, що зумовлює необхідність зміни оскаржуваної постанови в цій частині, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Європейською соціальною хартією від 03.05.1996 р., ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої) № 137-V 14.09.2006 (далі - Хартія), Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ), «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), Порядком застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 р. № 383 (далі - Порядок № 383), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі - Порядок № 637).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Підпунктами 4, 23 частини 1 Хартії визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно зі ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій, є трудова книжка.

Аналогічне правове положення закріплено у ст.48 КЗпП України та в п. 1 Порядку № 637.

Крім того, у п. 1, 2, 20 Порядку № 637 закріплено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Постановою КМУ від 11.03.1994 р. № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XIV «Металообробка» передбачені електромонтери по ремонту і обслуговуванню електроустаткування, заняті на гарячих ділянках робіт.

Таким чином, з викладених законодавчих норм вбачається, що правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону № 1788-XII є набуття нею відповідного стажу при виконанні робіт, передбачених Списком № 2.

При цьому, за правилами застосування Списку № 2, визначеними у наведених вище правових нормах, якщо пільгова робота виконувалася до 31.12.1991 р., то застосовується Список № 2, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. № 1173; якщо виконання пільгової роботи продовжувалося після 01.01.1992 р. або розпочато після цієї дати, але не більше як до 11.03.1994 р., то застосовується Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 р. № 10; якщо пільгова робота продовжувалася після 11.03.1994 р. або розпочата після цієї дати, але не більше як до 16.01.2003 р., то застосовується Список № 2, затверджений постановою КМУ від 11.03.1994 р. № 162.

Водночас, основним документом, який підтверджує наявність в особи відповідного стажу роботи, є трудова книжка, а за відсутності записів в ній - уточнюючі первинні документи.

Виходячи з викладеного, колегія суддів звертає увагу на те, що записами у трудовій книжці позивача, а також архівними довідками підтверджується період його роботи з 11.08.1980 р. по 13.04.1994 р. на посаді електромонтера в гарячій дільниці в КП «Київтрактородеталь», яка була атестована на підставі наказу від 03.12.1996 р. № 265 і відповідно до Порядку № 383 та Постанови КМУ від 11.03.1994 р. № 162 належить до посад за Списком № 2, стаж роботи на яких підлягає зарахуванню до пільгового при вирішенні питання щодо пенсійного забезпечення особи.

Доводи апелянта щодо відсутності законних підстав для зарахування періоду роботи з 11.08.1980 р. по 13.04.1994 р. до пільгового стажу позивача є необґрунтованими з підстав, зазначених вище.

Посилання апелянта на відсутність правових підстав для призначення позивачу пенсії за п. «б» ст. 13 Закону № 1788-XII судова колегія до уваги не приймає, оскільки судом першої інстанції дане питання не вирішувалося і в позовних вимогах у цій частині відмовлено через їх передчасність, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не довів перед судом правомірності оскаржуваних дій та рішень і не переконав суд у своїй правоті.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання щодо наявності правових підстав для зарахування спірного періоду роботи позивача до пільгового стажу за Списком № 2 та визначенні обсягу позовних вимог, що підлягають задоволенню, зокрема виходу за межі позову, було повно встановлено обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права та ухвалено рішення, згідно з вимогами ст. 159 КАС України.

Разом з тим, перевіряючи оскаржувану постанову суду в межах апеляційної скарги, відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, судова колегія встановила, що в абзаці третьому резолютивної частини судом першої інстанції зазначено: «Скасувати рішення Комісії ГУ ПФУ в м. Києві від 22.03.2017 р. о/р № 9935 про відмову ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зарахуванні періодів роботи з 11.08.1980 р. по 13.04.1994 р. до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2».

Водночас, виходячи з мотивувальної частини оскаржуваного судового рішення, змісту та сутності спірних правовідносин і вимог ст. 11 КАС України, а також враховуючи спосіб захисту прав особи, регламентований ст. 162 КАС України, у даному випадку доцільним та необхідним є визнання протиправними та скасування рішень Комісії ГУ ПФУ в м. Києві від 11.01.2017 р. № 8 та Центрального ОУПФУ в м. Києві від 22.03.2017 р. № о/р 9935, що обумовлює необхідність вийти за межі доводів апеляційної скарги, згідно з ч. 1 ст. 195 КАС України, та у відповідності до ст. 201 КАС України є правовою підставою для зміни рішення суду першої інстанції в цій частині.

Отже, апеляційна скарга Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві підлягає задоволенню частково, постанова Подільського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року - зміні шляхом викладення абзацу третього її резолютивної частини в наступній редакції: «Визнати протиправними та скасувати рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11.01.2017 р. № 8 та Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 22.03.2017 р. о/р № 9935», а в іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - задовольнити частково.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року - змінити, виклавши абзац третій її резолютивної частини в наступній редакції: «Визнати протиправними та скасувати рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11.01.2017 р. № 8 та Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 22.03.2017 р. о/р № 9935».

В іншій частині постанову Подільського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Повний текст рішення, у відповідності до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 01 листопада 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді: