Справа № 816/1339/17
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 р. Справа № 816/1339/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 30.08.2017 по справі № 816/1339/17

за позовом ОСОБА_1

доТериторіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, Оржицького районного суду Полтавської області, третя особа: Управління Державної казначейської служби України в Полтавській області

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області (далі - віжповідач 1, ТУ ДСА України в Полтавській обл.) та Оржицького районного суду Полтавської області (далі - відповідач 2, Оржицький районний суд Полтавської обл.) суму недоплаченого за січень 2017 року посадового окладу в розмірі 16000,00 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.08.2017 частково задоволено адміністративний позов.

Зобов'язано ТУ ДСА України в Полтавській обл. нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01.01.2017 по 31.01.2017, за період фактичної роботи та відпустки у розмірі, встановленому частинами другою, третьою, п'ятою статті 133, статтею 134 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІ, тобто виходячи із посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2017 Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VІІІ, в розмірі 3200 грн., з виплатою доплати за вислугу років - з 01.01.2017 по 31.01.2017 в розмірі 40% від посадового окладу з урахуванням проведених позивачу виплат у вказаному періоді.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач та відповідач 1, не погодившись з судовим рішенням, подали апеляційні скарги, в яких просили частково скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 30.08.2017 та винести нове судове рішення про задоволення всіх позовних вимог, обравши спосіб захисту, зазначений в позові, та про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі - відповідно.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що відповідачем 1 безпідставно та незаконно нараховується суддівська винагорода з урахуванням прожиткового мінімуму громадян на 2017 рік, що суперечить порядку визначення суддівської винагороди, встановленого п. 23 розд. ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VII (далі - Закон № 1402) та ч. 3 ст. 133 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VІІІ (далі - Закон № 2453).

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач 1 послався на ст. 149 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до якої суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затверджених відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України. З 01.01.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII (далі - Закон № 1774). Зазначений Закон вносить зміни до законодавчих актів України, в тому числі до Закону України "Про судоустрій та статус суддів". Положення зазначеного Закону, установлює що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень. У січні та лютому 2017 року суддям місцевих загальних судів, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання, відповідно до штатних розписів встановлено посадові оклади у розмірі 16000 гривень. Відтак, відповідач при виплаті позивачеві суддівської винагороди діяв в межах і в спосіб, передбачені Конституцією України та законами України і жодним чином не порушував прав позивача.

Від представника відповідача 1 надійшло письмове заперечення на апеляційну скаргу позивача, в якій останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача.

Сторони в судове засідання не з'явилися про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями.

Сторони надіслали заяви про розгляд справи без їх участі та участі їх представників.

Відповідно до положень ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства (далі -КАС України) справа розглянута без участі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг та письмових заперечень, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача 1 підлягає задоволенню та про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість в цій частині позовних вимог.

Колегія суддів з висновками суду в частині задоволення позовних вимог не погоджується виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що згідно довідки Оржицького районного суду Полтавської області від 08.08.2017 №05-17/5/17 ОСОБА_1 з 02.06.2004 по дату видачі довідки працює в Оржицькому районному суді Полтавської обл. на посаді судді, на яку призначений Указом Президента України від 13.05.2004 №539/2004 "Про призначення суддів".

ОСОБА_1 станом на 08.08.2017 не проходив кваліфікаційного оцінювання у відповідності до вимог Закону № 1402, про що свідчить довідка Оржицького районного суду Полтавської обл. від 08.08.2017 №05-17/6/17.

Згідно штатного розпису Оржицького районного суду Полтавської обл. на 2017 рік, затвердженого начальником ТУ ДСА України в Полтавській обл. 24.01.2017, посадові оклади суддів затверджені на рівні 16000 грн.

Відповідно розрахункового листа (а.с. 21), суддівська винагорода позивачу у період з 01.01.2017 по 31.01.2017 нараховувалася виходячи із посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат у розмірі 1600 грн., визначених згідно пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1774 (у загальному розмірі 16000 грн).

Доплата за вислугу років у розмірі 40 % посадового окладу судді, встановлена ОСОБА_1 згідно наказу Оржицького районного суду Полтавської області від 24.01.2017 №1(ОС)с, за період з 01.01.2017 по 31.01.2017 нараховувалася останньому виходячи із окладу 16000 грн.

За період з 01.01.2017 по 31.01.2017 позивачу згідно наказу Оржицького районного суду Полтавської області від 04.01.2017 №1(В)с, надавалася щорічна додаткова відпустка, яка також оплачувалася останньому із розрахунку окладу в розмірі 16000 грн.

Перевіряючи правомірність доводів апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Закон України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд (далі - Закон № 1402-VIII).

Відповідно до п. 22 Розділ XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 1 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" із наступними змінами.

Позивач кваліфікаційне оцінювання не проходив, на посаду був призначений до набрання чинності Законом № 1402, що не заперечується сторонами.

Пунктом 23 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402 передбачено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453.

Частиною 3 статті 133 Закону № 2453 передбачено, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

З 01.01.2017 набрав чинності Закон України № 1774, пунктом 3 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" якого встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Як вбачається з частини 3 статті 133 Закону № 2453 вказана норма містить сталу складову: "10" та динамічну: "мінімальних заробітних плат".

Конституційний Суд України в рішенні від 19.04.2000 № 6-рп/2000 охарактеризував сутність бланкетної норми, зазначивши, що основна особливість бланкетної диспозиції полягає у тому, що така норма має загальний і конкретизований зміст, а зміни, що вносяться до нормативно-правових актів інших галузей права, посилання на які містить бланкетна диспозиція, не змінюють словесно-документну форму кримінального закону.

Оскільки інститут мінімальної заробітної плати є міжгалузевим інститутом, положення Закону № 1774 не регулюють відносини судоустрою, проте, ними запроваджено зміни по відношенню до загального правового регулювання розміру заробітної плати, що має бути враховано при визначенні її величини.

В пункті 2.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 N 20-рп/2011 зазначено, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

У даному випадку, не відбулось звуження прав позивача, оскільки розмір суддівської винагороди порівняно з минулими періодами не змінився.

Згідно з частиною 1 статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

У відповідності до ст. 119 Бюджетного кодексу України нецільовим використанням бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають:

- бюджетним призначенням, встановленим законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет);

- напрямам використання бюджетних коштів, визначеним у паспорті бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі) або в порядку використання бюджетних коштів;

- бюджетним асигнуванням (розпису бюджету, кошторису, плану використання бюджетних коштів).

Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VIII видатки на оплату суддів, що не пройшли кваліфікаційне оцінювання, виходячи з посадового окладу 32 000 грн. не передбачені, а тому відповідач не мав правових підстав для перерахунку та виплати суддівської винагороди позивачу поза межами видатків державного бюджету на його оплату праці.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для часткового скасування постанови суду першої інстанції, на підставі п.4 ч.1 ст.202 КАС України, як така, що ухвалена з порушенням норм матеріального права та ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Зважаючи на відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, його апеляційна скарга також задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 209, 254 КАС України колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області - задовольнити.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2017 року по справі № 816/1339/17- скасувати в частині зобов'язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 01 січня 2017 року по 31 січня 2017 року, за період фактичної роботи та відпустки у розмірі, встановленому частинами другою, третьою, п'ятою статті 133, статтею 134 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VІ, тобто виходячи із посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21 грудня 2016 року №1801-VІІІ, в розмірі 3200 грн., з виплатою доплати за вислугу років - з 01 січня 2017 року по 31 січня 2017 року в розмірі 40% від посадового окладу з урахуванням проведених позивачу виплат у вказаному періоді.

Ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині.

В іншій частині постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2017 року по справі № 816/1339/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.І. Сіренко О.А. Спаскін
Повний текст постанови виготовлений 27.10.2017