Справа № 461/5976/17
Суддя: Лялюк Є. Д.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/5976/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2017 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Лялюк Є.Д.,

при секретарі Станкевичі Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного правопорушення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №016121 від 14 серпня 2017 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. та закрити провадження у справі.

В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки були відсутні підстави для винесення такої, враховуючи, що він не перетинав суцільної смуги руху, керував транспортним засобом згідно Правил дорожнього руху. Також вказує на порушення працівником поліції процедури винесення постанови, мотивуючи тим, що йому не було надано копії постанови, працівник поліції відмовився надати йому можливість надати пояснення та скористатись допомогою адвоката.

До судового засідання позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позовних вимог.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції в судове засідання не зявився, до судового засідання подав заперечення проти адміністративного позову, в якому вказує, що для провадження у справах про адміністративне правопорушення характерним є специфічний вид доказу безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення чи винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються, за винятком випадків спрощеного провадження, у протоколі про адміністративне правопорушення. Просить в задоволенні позову відмовити повністю та розглядати справу без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як встановлено в судовому засіданні, 14 серпня 2017 року відносно позивача ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №016121, згідно якої 14 серпня 2017 року о 09 ГОД. 30 ХВ. У ОСОБА_2 на вул. Липинського, 45, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «КІА SPORTAGE» н.з. ВС5152ЕА, порушив вимогу дорожньої розмітки 1.3. подвійна вузька суцільна лінія, перетнув її, коли здійснював маневр випередження, чим порушив розділ 34 п.1.3. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до розділу 34 Правил дорожнього руху України, горизонтальна розмітка має таке значення: 1.3 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Однак, інспектором патрульної поліції не вказано в постанові, який саме пункт Правил дорожнього руху України порушив позивач ОСОБА_1, оскільки пункт 1.3 лише розяснює значення горизонтальної розмітки, однак не встановлює обовязок учасника дорожнього руху вчиняти певні дії чи утримуватись від таких.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суду не надано жодного доказу наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме, що 14 серпня 2017 року о 09 год. 30 хв. у м. Львові на вул. Липинського, 45, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «КІА SPORTAGE» н.з. ВС5152ЕА, порушив вимогу дорожньої розмітки 1.3. подвійна вузька суцільна лінія, перетнув її, коли здійснював маневр випередження.

Відповідно до п.9, 10 розділу ІІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст.283 КпАП України постанова повинна містити, серед іншого, опис обставин, установлених при розгляді справи; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Пленум Верховного суду України в пункті 24 постанови від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» розяснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, у справах з приводу оскарження актів індивідуальної дії, складених суб'єктами владних повноважень, обовязок по доведенню правомірності їх складання, покладається саме на зазначених осіб.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст.251 КУпАП, відповідачами в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП не надано.

При цьому, у відповідності до положень ст.251 КУпАП пояснення інспектора поліції не можуть вважатися доказом, що підтверджує наявність в діях водія складу адміністративного правопорушення, оскільки є лише його позицією, що оцінюються судом на загальних підставах.

З огляду на вищенаведене, факти, викладені у оскаржуваній постанові, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова від 05 квітня 2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП була винесена неправомірно, відтак, така підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Отже, судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ДСА України.

Щодо позовної вимоги про закриття провадження у справі, суд вважає за необхідне відзначити наступне.

У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до положень ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

З урахуванням викладеного, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення вирішується органом, який виносить постанову, а не при оскарженні постанови в адміністративному порядку відтак, така вимога задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 19 ч.2, ст.55 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 8, 11, 18, 70, 71, 86, 94, 99, 138, 154, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст.ст.122,251,268,283,293 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

позов задоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №016121 від 14 серпня 2017 року відносно ОСОБА_1.

Стягнути на користь Державної судової адміністрації України за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України судовий збір в сумі 640,00 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів після її проголошення або в порядку ч.2 ст.186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя: Лялюк Є.Д.