Справа № 813/3696/17
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2017 року справа № 813/3696/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Новак Л.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Чабана О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

Встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_3) до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Львівській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 18.09.2017.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем було проведено фактичну перевірку позивача за наслідками якої складено акт та прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Позивач вважає, протиправними та необґрунтованими висновки, що містяться в акті перевірки, а податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню. В обґрунтування зазначив, що доводи відповідача, що позивач зберігав алкогольні напої у місцях не внесених до Єдиного державного реєстру місця зберігання (далі - Єдиний реєстр) є необґрунтованим. Позивач стверджує, що обов'язок внесення інформації до Єдиного державного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв поширюється на місця зберігання та не поширюється на місця торгівлі алкогольними напоями. Враховуючи, що позивач здійснює торгівлю алкогольними напоями в закладі громадського харчування, адреса якого вказана у ліцензії на право здійснення торгівлі вказаними товарами, то вносити цю адресу до Єдиного реєстру не потрібно. Посилається на Постанову Кабінету Міністрів України № 854 від 30 липня 1996 року «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями». Що стосується доводів відповідача, що позивач не надав довідки про внесення місця зберігання алкогольних напоїв до Єдиного реєстру, то позивач зазначив, що вказана довідка позивачу не є необхідною, оскільки обов'язок внесення інформації до Єдиного реєстру алкогольних напоїв не поширюється на місця торгівлі алкогольними напоями. На переконання позивача вказані обставини спростовують доводи відповідача вказані в акті перевірки, а отже у відповідача були відсутні підстави для прийняття оскаржуваного повідомлення-рішення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позові, просив суд адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та зазначив, що рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 18.09.2017 № "Про застосування фінансових санкцій" прийнято відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". В обґрунтування заперечень зазначив, що місце реєстрації фізичної особи-підприємця не збігається з місце реалізації алкогольних напоїв, що підтверджується Додатком № 1. Окрім того, відповідач стверджує, що позивач не надав довідку про внесення місця зберігання алкогольних напоїв до Єдиного реєстру та жодних заперечень на акт перевірки № від 06.09.2017 № 13/391/4000/18408/4809. З огляду на викладе відповідач вважає, що Головне управління ДФС у Львівській області в ході винесення рішення про застосування фінансових санкцій жодним чином не порушило прав та інтересів позивача.

Заслухавши доводи представника позивача і представника відповідача, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Відповідно до ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа-підприємець 06.04.2009 та перебуває на обліку в ДПI у Шевченківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області.

06 вересня 2017 року ГУ ДФС у Львівській області проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань додержання суб'єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

За результатами проведеної фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 складено акт від 06.09.2017 №13/391/4000/18408/4809, яким встановлено порушення вимог ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме: зберігання алкогольних напоїв в місцях не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

18 вересня 2017 року Головним управлінням ДФС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення № "Про застосування фінансових санкцій", яким до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000, 00 грн.

Позивач не погодившись із вказаним рішенням звернувся з даним позовом до суду.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 р. № 481/95 (далі - Закон №481/95).

Статтею15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено, що зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесене до Єдиного реєстру.

Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання регламентовано Наказом ДПА України від 28.05.02р. № 251 (далі - Порядок). Даним наказом визначено порядок реєстрації та вимоги до заяви та обов'язкових документів, що подаються при включені місця зберігання до Єдиного реєстру.

Згідно з пунктом 1.1 вказаного Порядку (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Єдиний державний реєстр місць зберігання (далі - Єдиний реєстр) - це перелік місць, що використовуються для зберігання спирту, та приміщень, що використовуються для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - місце зберігання), який містить відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Пунктом 2.1 зазначеного Порядку (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що до Єдиного реєстру вносяться місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Із змісту порядку вбачається, що передумовою для включення місця зберігання до Єдиного реєстру є отримання ліцензії на право роздрібної або оптової торгівлі алкогольними та тютюновими виробами (нотаріально посвідчена копія якої є обов'язковим додатком до заяви).

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, якщо суб'єкт господарювання, який здійснює реалізацію і збереження алкогольних напоїв та тютюнових виробів в одному торгівельному приміщенні (будівлі), не має відокремленого від об'єкта роздрібної торгівлі місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, то у такого суб'єкта господарювання відсутні підстави для внесення до Єдиного реєстру відомостей про місце зберігання, з огляду на його відсутність.

Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" встановлює, що до заяви додаються копія виданої заявнику ліцензії на відповідний вид діяльності, засвідчена нотаріально або посадовою особою органу ліцензування, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням.

Законодавцем виключається можливість реєстрації місця зберігання для тих СПД, що не отримали відповідної ліцензії.

Судом встановлено, що строк дії старої ліцензії серії № НОМЕР_2 на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, виданої позивачу закінчився 31 серпня 2017 року, а нову ліцензію серії № НОМЕР_3 на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями ФОП ОСОБА_3 отримала 07 вересня 2017 року.

Відповідачем 06 вересня 2017 року проведено перевірку, за результатами якої прийнято рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 18.09.2017 № "Про застосування фінансових санкцій" на суму 17000, 00 грн. Перевіркою не встановлено, що позивач здійснював торгівлю алкогольними виробами за відсутності ліцензії. Однак, перевіркою виявлено зберігання алкогольних напоїв на загальну суму 6430, 00 грн у місці зберігання не внесеному до Єдиного реєстру.

Стаття 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначає, що суб'єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Отже, як встановлено судом, місце здійснення торгівлі та зберігання позивачем алкогольних напоїв є тотожними, а тому, в суб'єкта господарювання не має обов'язку вносити до Єдиного реєстру будь яких даних про місце зберігання алкогольних напоїв.

Також встановлено, що позивач здійснює свою підприємницьку діяльність, зокрема, роздрібну торгівлю алкогольними напоями, в приміщенні закладу громадського харчування за адресою: м. Львів, вул. Валова, 13. За цією ж адресою контролюючим органом проведено перевірку та виявлено порушення зберігання товарів (алкогольних напоїв) як в місці, що не внесено до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Статтею 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" дано визначення поняттю " місце зберігання" як місця, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів згідно з ч. 30 ст. 15 цього ж Закону здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесене до Єдиного реєстру.

Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб'єкта господарювання з обов'язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

До заяви додаються нотаріально засвідчена копія ліцензії на відповідний вид діяльності, виданої заявнику, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням, (частини 31 та 32 цієї статті),

Отже, Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено поняття "місце зберігання" та "місце торгівлі" і вони не є тотожними, об'єкти роздрібної торгівлі не можуть відноситись до місць зберігання, щодо яких цим Законом встановлена вимога про обов'язкову реєстрацію у відповідному державному реєстрі. Алкогольні напої були виявленні контролюючим органом в магазині, тобто в місці роздрібної торгівлі, тому суд дійшов до висновку, що позивач не порушив вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", який не передбачає внесення місця здійснення роздрібної торгівлі до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Відтак, оскільки позивач зберігав алкогольні напої за місцем здійснення торгівлі, та на час проведення перевірки торгівлю цими алкогольними напоями не здійснював, а нову ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями отримав лише 07 вересня 2017 року, тобто після проведення перевірки, суд дійшов до висновку, що у нього не має підстав для включення вказаного місця до Єдиного реєстру.

Таким чином рішення відповідача про застосування фінансових санкцій на суму 17000, 00 грн є протиправним і таким, що підлягає до скасування.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте контролюючий орган цього обов'язку не виконав.

Таким чином, сукупність вищенаведених, підтверджених документально та встановлених обставин дає суду підстави визнати позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, судові витрати у формі судового збору належить стягнути на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

Постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області № від 18.09.2017.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань 640 (шістсот сорок) гривень сплаченого судового збору на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 01.11.2017.

Суддя Р.М. Брильовський