Справа № 810/2078/16
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2078/16 Головуючий у 1-й інстанції: Лиска І.Г.
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Собківа Я.М., Шелест С.Б.,

секретаря Андрієнко Н.А.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Кальковця В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Києво - Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, третя особа: Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень, за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 звернулася у суд із позовом до Києво - Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, у якому, із урахуванням уточного адміністративного позову, просила: визнати протиправними дії відповідача щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача за період з 01.01.2012 по 31.12.2014 року, проведеної на підставі наказу №106 від 05.04.2016, за результатами якої складено (повторний) акт №343/1730/НОМЕР_1 від 15.04.2016 року; визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № від 06.05.2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення відповідача № від 06.05.2016 року; визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача про сплату боргу №Ф - від 09.06.2016 року.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року позов задоволено частково: визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу від 06.05.2016 року №Ф-, видану Васильківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, в частині суми недоїмки на суму 26314,75 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню в частині, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що дії по проведенню перевірки та складанню за її результатами акта від 15.04.2016 року, є правомірними.

З таким висновком суду не можна не погодитися, ураховуючи наступне.

Судом установлено, що у період з 05.04.2016 року по 11.04.2016 року, на підставі наказу Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 05.04.2016 року №106 та відповідно до направлення на перевірку від 05.04.2016 року №81, відповідачем проведено позапланову документальну виїзну перевірку ФОП ОСОБА_4 за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт №343/1730/НОМЕР_1 від 15.04.2016 року.

Згідно висновків акту перевірки встановлено порушення позивачем: п.п. 1 п. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (із змінами та доповненнями) в результаті чого ФОП ОСОБА_4 не утримала та не перерахувала суму єдиного соціального внеску, яка підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 174490,00 грн., в т.ч. за 2012 рік - 26314,75 грн.,за 2013 рік - 63223,40 грн., за 2014 року - 84951,85 грн.; п. 177.2, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), чим занижено до сплати суму податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на загальну суму 188 838, 75 грн., в т.ч. за 2012 рік - 26 314,75 грн., за 2013 рік - 63223,40 грн., за 2014 рік - 84951,85 грн.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято:

- рішення № від 06.05.2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 14 517, 14 грн.;

- податкове повідомлення - рішення № від 06.05.2016 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання - за податковими зобов'язаннями на 188 838, 75 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 47 209, 69 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.05.2016 року № Ф- на суму 174 490 грн.

Уважаючи дії відповідача щодо проведення документальної позапланової перевірки, а також прийняті за її наслідками рішення та вимоги, протиправними, позивач звернувся у суд із даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку вказаним діям та рішенням, колегія суддів виходить з наступного.

Судом установлено, що на підставі наказу Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 11.12.2015 року №431, у період з 21.12.2015 року по 13.01.2016 року відповідачем проведено планову документальну виїзну перевірку ФОП ОСОБА_4 за період з 01.01.2012 по 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт № 60/1730/НОМЕР_1 від 19.01.2016 року.

Згідно висновків акту перевірки встановлено порушення ФОП ОСОБА_4: п.п. 1 п. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (із змінами та доповненнями) в результаті чого ФОП ОСОБА_4 не утримала та не перерахувала суму єдиного соціального внеску, яка підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 174490,00 грн., в т.ч. за 2012 рік - 26314,75 грн.,за 2013 рік - 63223,40 грн., за 2014 року - 84951,85 грн.; п. 177.2, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), чим занижено до сплати суму податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на загальну суму 188 838, 75 грн., в т.ч. за 2012 рік - 26 314,75 грн., за 2013 рік - 63223,40 грн., за 2014 рік - 84951,85 грн.

25.01.2016 року позивачем подано заперечення на вказаний акт, у якому позивач просила скасувати висновки перевірки, викладені у даному акті, та визначити суму грошових зобов'язань з урахуванням вказаних заперечень та додаткових документів, які було поновлено після крадіжки. Додатками до заперечення зазначено: заява про намір взяти участь у розгляді заперечень до акту перевірки; реєстр документів, які додаються до заперечення на двох аркушах.

За наслідками розгляду заперечень висновки акту від 19.01.2016 року № 60/1730/НОМЕР_1 залишені без змін (відповідь №726/К/10-07-17-03-22 від 29.01.2016 року).

01.02.2016 року контролюючим органом прийнято: податкове повідомлення - рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 236 048,44 грн.; рішення №000143702 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 14517,14 грн.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- на суму 174490 грн.

11.02.2016 року позивачем подано заперечення на рішення № від 01.02.2016 року про застосування штрафних санкцій та податкове повідомлення - рішення від 01.02.2016 року №, у яких позивач просила скасувати зазначені рішення. Додатками до заперечення зазначено: копії реєстрів документів, що були подані для перевірки (4 арк.); акт прийому - передачі оригіналів документів (4 арк.).

17.02.2016 року позивач подала скаргу на податкове повідомлення - рішення від 01.02.2016 року №, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 01.02.2016 року №Ф- та на рішення від 01.02.2016 року №, у якій просила їх скасувати.

У скарзі позивач посилалася на те, що є незрозумілим яким чином встановлена сума не підтверджених первинними бухгалтерськими документами витрат на загальну суму 1258925, 00 грн., інспектором не було вказано за яку саме кількість календарних місяців було проведено нарахування та яким чином визначалася база нарахування ЄСВ з чистого доходу. Також, позивач зазначала, що контролюючий орган не надав належної оцінки, проігнорувавши та не врахувавши документи, які були поновлені нею після викрадення та подані згідно реєстру документів за період 2012-2014 року.

05.04.2016 року Васильківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийнято наказ №106 «Про проведення документальної позапланової перевірки» ФОП ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.

06.04.2016 року позивач звернулася з листом до ГУ ДФС у Київській області про повернення оригіналів бухгалтерських документів, що були подані для розгляду заперечення на рішення про застосування штрафних санкцій та донарахування податків за №2003752 від 11.02.2016 року у кількості 71 арк.

08.04.2016 року позивач звернулася із заявою до Васильківської ОДПІ, у якій просла провести документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014 терміном 5 робочих днів з 05.04.2016 за місцем знаходження бухгалтерських документів, а саме в ГУ ДФС у Київській області, оскільки оригінали бухгалтерських документів перебувають в ГУ ДФС у Київській області та на даний час не були повернуті.

ГУ ДФС у Київській області листом від 20.04.2016 №707/14/10-36-10-01-04 повідомило позивача, що оригінали бухгалтерських документів до адміністративної скарги ФОП ОСОБА_4 від 12.02.2016 б/н (від 17.02.2016 вх.№1030/14 ГУ ДФС у Київській області) не надавались.

У період з 05.04.2016 року по 11.04.2016 року відповідачем проведено позапланову документальну виїзну перевірку ФОП ОСОБА_4 за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт №343/1730/НОМЕР_1 від 15.04.2016 року та прийнято: рішення № від 06.05.2016 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 14 517, 14 грн.; податкове повідомлення - рішення № від 06.05.2016 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання - за податковими зобов'язаннями на 188 838, 75 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 47 209, 69 грн.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.05.2016 року № Ф- на суму 174 490 грн.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки на підставі наказу від 05.04.2016 року №106, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п.п. 75.1.2 п. 75 ст. 75 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно із п.п. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 цього кодексу документальна позапланова перевірка здійснюється якщо платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об'єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Як зазначалося вище, 17.02.2016 року ФОП ОСОБА_4 було подано скаргу на податкове повідомлення - рішення від 01.02.2016 року №, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 01.02.2016 року №Ф- та на рішення від 01.02.2016 року №. У скарзі позивач посилалася, у тому числі, на те, що при прийняті спірних рішень та вимоги контролюючим органом не було враховано документи, які були поновлені нею після викрадення та подані згідно реєстру документів за період 2012-2014 року разом із запереченнями на акт перевірки.

Колегія суддів уважає, що об'єктивний розгляд вказаної скарги був неможливий без проведення перевірки, позаяк податковим органом заперечується факт подачі позивачем первинних документів, які підтверджують витрати на загальну суму 1258925, 00 грн. Відтак, дії відповідача щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, є правомірними.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на те, що позапланова виїзна перевірка податковим органом взагалі не проводилася, адже такі спростовуються актом від 15.04.2016 року №343/1730/НОМЕР_1.

Також, не заслуговують на увагу покликання позивача в апеляційній скарзі на п. 85.9 ст. 85 Податкового кодексу України та на лист від 25.05.2016 №903/14/10-36-03-02 ГУ ДФС у Київській області, оскільки із змісту вказаного листа убачається, що заперечення від 11 лютого 2016 року отримано загальним відділом управління інфраструктури та були передані на розгляд заступнику начальника Головного управління ДФС у Київській області, у подальшому правоохоронними органами в процесі проведення слідчих дій дані документи були вилучені та до ГУ ДФС у Київській області не повернуті. Однак, до них було додано лише копії реєстрів документів, що були подані для перевірки (4 арк.) та акт прийому - передачі оригіналів документів (4 арк.).

Надаючи оцінку спірним рішенням та вимозі по суті, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно висновків акту перевірки встановлено порушення позивачем: п.п. 1 п. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (із змінами та доповненнями) в результаті чого ФОП ОСОБА_4 не утримала та не перерахувала суму єдиного соціального внеску, яка підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 174490,00 грн., в т.ч. за 2012 рік - 26314,75 грн.,за 2013 рік - 63223,40 грн., за 2014 року - 84951,85 грн.; п. 177.2, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), чим занижено до сплати суму податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на загальну суму 188 838, 75 грн., в т.ч. за 2012 рік - 26 314,75 грн., за 2013 рік - 63223,40 грн., за 2014 рік - 84951,85 грн.

При цьому, в акті перевірки зазначено, що за період проведення документальної позапланової перевірки позивачем не було надано запитуваних документів для перевірки. Перевіркою правильності визначення витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу, відображених в декларації про доходи, з даними про суми витрат, визначеними в ході перевірки встановлено завищення витрат. Також, зазначено, що в ході проведення перевірки ФОП ОСОБА_4 не підтверджено первинними бухгалтерськими документами витрати на загальну суму 1258925, 00 грн.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 розділу III Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з п.138.4 п.138.6 - 138.9, пп. 138.10.2 - 138.10.4 п. 138.10, п. 138.11 ст. 138 ПК України та інших витрат.

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем завищено витрати, безпосередньо пов'язані з одержанням доходу, зокрема, ФОП ОСОБА_4 не підтверджено первинними бухгалтерськими документами витрати на загальну суму 1258925, 00 грн.

Судова колегія ураховує, що ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час розгляду справи апеляційним судом, позивачем не було надано вказані первинні документи.

Посилання позивача на те, що вказані бухгалтерські документи перебувають у ГУ ДФС у Київській області, оскільки були додані до заперечень на акт перевірки та рішення, а також на те, що згідно акту прийому - передачі вказані документи були одержані працівником ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_5, не заслуговують на увагу, позаяк, із змісту вказаних заперечень убачається, що до них було додано лише заяву про намір взяти участь у розгляді заперечень до акту перевірки; реєстр документів, які додаються до заперечення на2 арк., а до заперечень на рішення лише копії реєстрів документів, що були подані для перевірки (4 арк.); акт прийому - передачі оригіналів документів (4 арк.).

Акт прийому - передачі, на який посилається позивач, судова колегія розцінює критично, оскільки у вказаному акті зазначено, що він складений стосовно фінансово - господарських документів, що були подані 25.01.2016 року додатком до заперечення на акт №60/1730/НОМЕР_1 від 19.01.2016 року, у той час як зазначене спростовується змістом вказаних заперечень, про що було зазначено вище. Окрім того, акт прийому - передачі датований 04 лютим 2016 року, що також свідчить на користь того, що до заперечень , поданих ГУ ДФС у Київській області 25.01.2016 року, первинні документи не подавалися.

До того ж, колегія суддів ураховує, що згідно із п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті, платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно п. 56.2 ст. 56 Податкового кодексу України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь - яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених ПК України або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Відповідно до пункту 56.3 ст. цієї статті скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 ПКУ) протягом 10 календарних днів що настають за днем отримання платником податків ППР або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Отже, платник податку повинен був згідно Податкового кодексу подати саме копії документів, а не самі оригінали.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, колегія суддів погоджується із висновком контролюючого органу, що позивачем занижено до сплати суму податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, чим порушено п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України.

Також, матеріалами справи підтверджується, що ФОП ОСОБА_4 в період з 01.01.2012 по 31.12.2014 була платником єдиного внеску.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (у редакції чинній на час винескнення спірних правовідносин) платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною 2 ст. 7 цього закону передбачено, що єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Згідно п. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) розмір єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) становить 34,7% визначеної ч.2 п.1. ст.7 даного Закону бази нарахування єдиного внеску. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу на місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Отже, базою нарахування ЄВ для ФОП, які обрали загальну систему оподаткування, є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, але не менше за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток) та не більше максимальної величини бази нарахування ЄВ, встановленої Законом.

Ураховуючи вищевикладене, а також те, що витрати позивача на суму 1258925,00 грн. не підтверджено бухгалтерськими документами, внаслідок чого занижено суму чистого оподаткованого доходу, колегія суддів дійшла до висновку, що ФОП ОСОБА_4 порушено п.п.1 п.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в результаті чого вона не утримала та не перерахувала суму єдиного соціального внеску, яка підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 174490 грн., в т.ч. за 2012р. - 26314,75 грн., за 2013р. - 63223,40 грн., за 2014р. - 84951,85 грн.

Разом із тим, згідно п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Місцевий суд залишив поза увагою, що приймаючи оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 06.05.2016 року № , контролюючий орган, усупереч вимогам наведеної правової норми, визначив грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік на суму 11 375, 25 грн. та штрафні (фінансові) санкції на суму 2 843,81 грн., у той час як перевірка проводилася 05.04.2016 року, у зв'язку із чим вказане податкове повідомлення рішення у цій частині підлягає скасуванню.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 06.05.2016 року № на суму 14 219, 06 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції від 06.05.2016 року № в частині податкового зобов'язання на суму 11 375,25 грн. та штрафних (фінансових) санкцій на суму 2843,81 грн.

У решті постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя Я.М. Собків
суддяС.Б. Шелест

(Повний текст постанови складений 30 жовтня 2017 року.)