Справа № 730/544/17
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 730/544/17 Головуючий у 1-й інстанції: Луговець О.А. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А
01 листопада 2017 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Чаку Є.В.,
суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.
за участю секретаря Муханькової Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Борзнянського районного суду Чернігівської області від 13 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Борзнянського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач), третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3-ої групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби; скасування Протоколу відповідача з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 53 від 26 травня 2017 року, затвердженого Міністерством оборони 29 травня 2017 року, в частині відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3-ої групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії; зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням 3-ої групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності; встановлення судового контролю за виконанням Міністерством оборони України рішення суду та зобов`язання Міністерство оборони України протягом місяця, з дня набрання рішенням суду законної сили, подати звіт про виконання рішення суду.
05 жовтня 2016 року позивач вже звертався з позовом до Міністерства оборони України. Постановою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25 листопада 2016 року у справі № 730/976/16-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року, позовні вимоги позивача було задоволено та зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути його заяву щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги та прийняти відповідне рішення.
На виконання вказаного судового рішення Міністерством оборони України заяву позивача про призначення одноразової грошової допомоги повторно розглянуто та 29 травня 2017 року було затверджено протокол № 53 від 26 травня 2017 року, відповідно до якого йому було відмовлено у призначенні даної допомоги, оскільки позивачем не подано документ, що свідчить про обставини справи.
Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, оскільки вважає його таким, що порушує його права і законні інтереси, знову звернувся до суду.
Борзнянський районний суд Чернігівської області своєю постановою від 13 липня 2017 року позов задовольнив повністю.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Борзнянського районного суду Чернігівської області від 13 липня 2017 року та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду без змін, з наступних підстав.
Як убачається з матеріалів справи, позивач в період з 10 травня 1969 року по 01 червня 1971 року проходив строкову військову службу в лавах Збройних сил колишнього СРСР, під час служби в період з 11 березня 1970 року по 31 травня 1971 року - проходив інтернаціональну військову службу та приймав участь в бойових діях в Об`єднаній Арабській Республіці, є учасником бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_1 від 14.03.2000 року) та інвалідом війни (посвідчення серії НОМЕР_2 від 23.10.2015р.).
За висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 1446/ж від 06.08.2015 року у позивача наявні рубці, які є наслідком загоєння ран, що могли утвориться внаслідок вогнепальних (осколкових) поранень, отриманих у 1970 році.
Також, відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВА № 018444 позивачу встановлена вперше 3-а група інвалідності, причина інвалідності - поранення, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Позивачу видано також посвідчення серія НОМЕР_2 , про те, що він є інвалідом 3-ої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни.
Згідно копії витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 2982 від 11 серпня 2015 року та згідно висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського бюро СМЕ №1446/ж від 06.08.2015р., у позивача наявні множинні рубці в анатомічних ділянках, що в подальшому призвело до розвитку захворювань, як наслідку перенесеної контузії - поранення, контузія, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
19 травня 2016 року позивач звернувся до Борзнянського районного військового комісаріату (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з заявою та копіями необхідних документів для виплати одноразової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, в країнах де велись бойові дії.
19 травня 2016 року Борзнянським РВК було надіслано до ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 ) документи позивача за № 1423 для призначення виплати одноразової грошової допомоги.
21 травня 2016 року Чернігівський ОВК надіслав висновок на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України за № 5/2128с щодо можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги позивачу.
10 червня 2016 року Комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, прийняла рішення, оформлене у формі Протоколу № 46, затвердженого Міністром оборони України 17 червня 2016 року, про повернення позивачу документів на доопрацювання. Протокол було направлено на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 , а одноразова грошова допомога позивачу призначена та виплачена не була. Про вищевказане рішення відповідача Чернігівський ОВК повідомив позивача листом № 5/2974с від 20.07.2016р.
Вважаючи дане рішення Міністерства оборони України неправомірним, позивач 05 жовтня 2016 року звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Постановою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25.11.2016 року у справі №730/976/16-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року, позовні вимоги позивача було задоволено та скасовано протокол Міністерства оборони України від 10 червня 2016 року № 46 про повернення документів позивача на доопрацювання та зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву позивача про призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги та прийняти відповідне рішення.
Проте, відповідачем повторно прийнято рішення про відмову в наданні одноразової грошової допомоги, оскільки позивачем не подано документ, що свідчить про обставини справи.
З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІІ від 25.03.1992р. (далі Закон № 2232-ХІІІ).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №2232-ХІІІ, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Згідно до ст. 41 Закону № 2232-ХІІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону №2232-ХІІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2232-ХІІІ (у редакції, чинній на час встановлення позивачу 3-ої групи інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року.
Згідно п .2 Порядку № 975 допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно із довідкою МСЕК серії АВА № 018444 3-а група інвалідності первинно встановлена позивачу 22 жовтня 2015 року безстроково.
Відповідно до положень пунктів 6, 7 Порядку № 975 військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, призначення і виплата одноразової допомоги здійснюється на підставі документів. У разі неподання повного комплекту документів (наприклад, відсутності свідоцтва про смерть у разі загибелі військовослужбовця), підстав для призначення одноразової допомоги немає.
При цьому, згідно п.13 цього Порядку керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Таким чином, враховуючи вищезазначені норми, порядок призначення та виплати допомоги, що відповідає чинному законодавству полягає у наступному: особи, які мають право на одноразову допомогу звертаються з документами в обласний військовий комісаріат; обласний військовий комісаріат подає розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, та надсилається за належністю до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для розгляду їх Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги; перевірені фахівцями документи розглядаються Комісією та подаються Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення одноразової допомоги; після прийняття рішення Міністром оборони України кошти надсилаються в обласний військовий комісаріат (військову частину), до якого були подані документи, для виплати одноразової допомоги отримувачам. Виплата одноразової допомоги провадиться в порядку черговості відповідно до дати подання документів після отримання Міністерством оборони коштів, передбачених на ці цілі.
Порядком № 975 до дискреційних повноважень відповідача, після надходження документів, віднесена лише можливість або прийняти рішення про призначення, або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.
З матеріалів справи убачається, що відповідачем заява про призначення одноразової грошової допомоги повторно розглянута 26 травня 2017 року, та 29 травня 2017 року Міністерством оборони України було затверджено протокол № 53, відповідно до якого йому було відмовлено у призначенні даної допомоги.
Згідно з п. 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Як убачається з матеріалів справи, до заяви від 19.05.2016 року позивачем були подані: копія довідки МСЕК серії АВА № 018444 від 22.10.2015 року; копії сторінок паспорта; копія ідентифікаційного номера; копія витягу з протоколу засідання ЦВЛК № 2982 від 11.08.2015 року; копія висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 1446/ж від 06.08.2015 року; копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2351; копія тимчасового посвідчення № НОМЕР_3 ; копія довідки № 90/д від 04.08.2015р. про участь у бойових діях та реквізити про відкриття рахунку в банку.
Отже, позивачем були надані всі документи передбачені для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Порядку «Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» затвердженого посановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013р.
Вищенаведені обставини також були встановлені постановою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25.11.2016 року, яка набрала законної сили 19.04.2017 року.
Підставою для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги були ті ж самі обставини, що й і перший раз, а саме: не подано документ, що свідчить про обставини поранення.
Таке твердження відповідача суд вважає помилковим у зв`язку з тим, що в даному випадку на підтвердження обставин поранення позивачем подано висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 1446/ж від 06.08.2015р., в якому встановлено, що рубець - в лобній ділянці зліва, невизначеної форми, подібних властивостей рубці невизначеної та дугоподібної розташовані - на долонній поверхні нігтьової фаланги 2 пальця лівої кисті, долонній поверхні нігтьової фаланги 1 пальця лівої кисті, передній поверхні лівої гомілки є наслідком загоєння ран, що могли утворитися в результаті вогнепальних (осколкових) поранень, отриманих у 1970 році.
Зазначений висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, яким встановлено причинно-наслідковий зв`язок між отриманням поранення та їх наслідками, що настали, підтвердив в діях позивача відсутність протиправного діяння на момнгт отримання поранення (контузії) і є належним документом, що свідчить про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.
Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 року, передбачено, що причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19 (п.21.3 Положення).
Причинний зв`язок поранення та інвалідності позивача підтверджується також витягом з протоколу Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України № 2982 від 11.08.2015р., в якому зазначено: «Поранення, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії».
У цьому протоколі не встановлено, що поранення пов`язане із вчиненням правопорушення є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Довідка, яку вимагає від позивача відповідач, наведена у додатку № 5 до Положення № 402, яка визначає, що поранення отримано не в стані алкогольного сп`яніння тощо, видається з 14.08.2008 року, тобто з часу видання Міністерством оборони України Наказу № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України».
Положенням № 402 чітко передбачено, що категорія громадян, до якої належить позивач, при встановленні причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) надавати довідку про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) не повинна.
З огляду на викладене, суд вважає неправомірним посилання відповідача на те, що позивачем не було подано документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Така позиція Міністерства оборони України позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на соціальний захист передбачений ст.46 Конституції України.
Право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, якому встановлено інвалідність внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, закріплене у ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII та в Порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року.
На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності посилання відповідача, що позивачем не надано документів про обставини поранення. Матеріалами справи доведено, що позивач надав усі необхідні документи, передбачені вказаним Порядком, відтак, має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності, яка настала внаслідок поранення та пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії.
Отже суд першої інстанції дійшов вірних висновків, про задоволення позову, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.
Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.
Керуючись статтями 160, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.
Постанову Борзнянського районного суду Чернігівської області від 13 липня 2017 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.В. Чаку

Судді В.В. Файдюк

Є.І. Мєзєнцев

Повний текст ухвали виготовлено 02.11.2017 року.