Справа № 822/2297/17
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2297/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі: представника позивачаОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 МВС України на Південно-Західній залізниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до відповідача, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_5 МВС України на Південно-Західній залізниці від 30.01.2017 року щодо відмови у виплаті ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію";

- зобов'язати ОСОБА_5 МВС України на Південно-Західній залізниці повторно розглянути заяву ОСОБА_4 про призначення йому одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію".

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 09.09.2013 року він пройшов військово-лікарську комісію ДУ "ТМО МВС України по Хмельницькій області" та постановою даної комісії встановлено, що в нього є захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

02.10.2013 року позивачу згідно виписки Хмельницької обласної медико-соціальної експертної комісії № 0168455 від 02.10.2013 року встановлено ІІІ групу інвалідності, із зазначенням причини інвалідності - захворювання пов'язане з проходженням служби в ОВС.

Інвалідність встановлена до 01.11.2016 року, а також призначено переогляд - жовтень 2016 року, за отримання ІІІ групи інвалідності позивачу було виплачено 26 442 грн.

Пройшовши переогляд у жовтні 2016 року МСЕК відповідно до виписки серії АВ № 0842918 від 26.10.2016 року позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності і видано відповідне посвідчення.

Після встановлення ІІ групи інвалідності позивач звернувся до відповідача із заявою (рапортом) з метою нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності.

ОСОБА_5 МВС України на Південно-Західній залізниці листом від 30.01.2016 року № 37/7-М/340 відмовило позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги.

В обгрунтування відмови відповідач зазначив, що у позивача пройшло більше двох років з первинного огляду МСЕК, а тому відповідно до пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 у нього немає права на отримання вказаного виду допомоги.

Позивач зазначає, що відповідачем неправомірно вказано пункт 4 Порядку № 850 як підставу відмови йому у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки вказаний пункт встановлює лише обмеження щодо визначення розміру такої допомоги. При цьому право на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням працівнику міліції інвалідності не обмежено в часі.

Таке право, як вказує позивач, у нього виникло у жовтні 2016 року після переогляду і встановлення ІІ групи інвалідності.

Позивач вважає вказану відмову щодо виплати одноразової грошової допомоги, у зв'язку зі встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 протиправною, а тому звернувся до суду з даною позовною заявою.

Позивач в судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та надав суду пояснення, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не прибув повторно, хоча відповідач був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності його представника до суду не подав.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ.

Відповідно до виписки Хмельницької обласної медико-соціальної комісії серії АВ № 0168455 від 02.10.2013 року, ОСОБА_4 встановлено ІІІ групу інвалідності, причиною інвалідності вказано захворювання, яке пов'язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Інвалідність встановлена до 01.11.2016 року, а також призначено переогляд - жовтень 2016 року.

Відповідно до довідки ОСОБА_5 фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області № 449 від 27.07.2017 року ОСОБА_4 згідно облікових списків по виплаті страхових сум, 18.12.2013 року одержав одноразову грошову допомогу відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ, а також Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року № 707 за ІІІ групу інвалідності від "захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС " (діагноз М 24) в сумі 26 442 грн. Днем виникнення права на отримання грошової допомоги за ІІІ групою є 02.10.2013 року.

Відповідно до виписки Хмельницької обласної медико-соціальної комісії серії АВ № 0842918 від 26.10.2016 року, ОСОБА_4 встановлено ІІ групу інвалідності, причиною інвалідності вказано захворювання, яке пов'язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Після проходження медобстеження та встановлення йому ІІ групи інвалідності позивач звернувся із заявою (рапортом) до ОСОБА_5 МВС України на Південно-Західній залізниці з проханням нарахувати та виплати йому одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням інвалідності.

ОСОБА_5 МВС України на Південно-Західній залізниці № 37/7-М/340 від 30.01.2017 року позивача сповіщено, що ліквідаційною комісією ОСОБА_5 МВС України на Південно-Західній залізниці розглянуто заяву ОСОБА_4 щодо виплати одноразової грошової допомоги та повідомлено його, що матеріали, які були направлені на розгляд до МВС України повернуті без затвердження.

На підставі пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850, грошова допомога не виплачується, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі. Також повідомлено, що оскільки пройшло більше двох років з первинного огляду МСЕК, у виплаті одноразової грошової допомоги відмовлено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02 липня 2015 року (далі - Закон № 580-VIII).

Розділом XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VIII встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Статтею 23 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ зі змінами (далі по тексту - Закон № 565-ХІІ) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Отже, статтею 23 Закону № 565-ХІІ передбачено, що право на одноразову грошову допомогу у працівника міліції виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, яке мало місце в період її проходження.

На виконання зазначеної норми постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку № 850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці МСЕК.

Пунктом 7 Порядку № 850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно пункту 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Пунктом 9 Порядку № 850 встановлено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Аналіз зазначених норм Порядку № 850 дає суду підстави для висновку про те, що повноваження щодо прийняття рішення про призначення чи про відмову в призначенні одноразової допомоги за результатами розгляду отриманих від органу внутрішніх справ документів є виключною компетенцією Міністерства внутрішніх справ України, а на орган внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, покладено обов'язок по проведенню відповідних процедурних дій по оформленню документів для вирішення питання про виплату такої допомоги та реалізації рішення головного розпорядника коштів (МВС) розпорядниками нижчої ланки.

Суд зазначає, що відповідач на виконання вимог пункту 8 Порядку № 850 направив документи та висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 у зв'язку із встановлення йому ІІ групи інвалідності, що підтверджується листом ОСОБА_5 МВС України на Південно-Західній залізниці від 30.01.2017 року № 37/7-М/340, але матеріали, які були направлені на розгляд в МВС України щодо призначення та виплати допомоги ОСОБА_4 повернуті МВС України до ОСОБА_5 МВС України на Південно-Західній залізниці без затвердження.

Тому суд вважає, що відповідач правомірно повідомив позивача про відмову у виплаті йому допомоги, оскільки як зазначалося вище - відповідач є лише виконавцем певних процедурних дій по оформленню відповідних документів для вирішення питання про виплату такої допомоги, а рішення про виплату чи відмову у виплаті допомоги приймає МВС України, а не ОСОБА_5 МВС України на Південно-Західній залізниці.

ОСОБА_5 МВС України на Південно-Західній залізниці могло провести виплату одноразової грошової допомоги тільки в разі прийняття МВС України рішення про призначення такої допомоги.

Окрім того суд вважає за необхідне зазначити, що він в даному провадженні не може надавати оцінку причин повернення без затвердження МВС України документів поданих відповідачем до МВС України щодо одноразової грошової допомоги ОСОБА_4, оскільки вони не є предметом розгляду в даній адміністративній справі.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що відповідач в межах своєї компетенції здійснив всі процедурні дії, які вимагалися від нього чинним законодавством щодо питання призначення, виплати або відмови у виплаті одноразової грошової допомоги.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв правомірно та із дотримання вимог частини 3 статті 2 КАС України.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статтею 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи зазначене, оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевівши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача до ОСОБА_5 МВС України на Південно-Західній залізниці задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

В повному обсязі постанова суду буде виготовлена 30.10.2017 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 30 жовтня 2017 року

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1