Справа № 804/5925/17
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 жовтня 2017 р. Справа № 804/5925/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Букіної Л.Є., розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче обєднання «ОСКАР» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - ОСОБА_2, ОСОБА_3, Компанія «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED), Компанія «ЕПЛБЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТІД» (APPLEEBAY INVESTMENTS LIMITED) , ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання протиправними дій про визнання протиправними дій, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче обєднання «ОСКАР» (далі ТОВ «ВО «ОСКАР» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» (далі ПАТ «АКТАБАНК») ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Компанія «ЕПЛБЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТІД», Компанія «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, у якому, із урахуванням зміни позовних вимог, просить:
визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» ОСОБА_1 щодо визнання нікчемними договорів та направлення повідомлень про нікчемність правочинів із вимогами про необхідність повного та належного виконання умов Кредитних договорів №01-887/Т від 06 березня 2012 року, №01-1074/Т від 10 серпня 2012 року, №01-1212/Т від 30 січня 2013 року, що укладені між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ОБЄДНАННЯ «ОСКАР», а саме щодо правочинів (договорів):
-Договору застави майнових прав №01-887/Т/10 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_5;
-Договору застави майнових прав №01-887/Т/11 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_2;
-ОСОБА_7 угоди №18 від 23 липня 2014 року до Кредитного договору №01-887/Т від 06 березня 2012 року, укладеної між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ОБЄДНАННЯ «ОСКАР»;
-Договору застави майнових прав №01-1074/Т/6 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_4;
-Договору застави майнових прав №01-1074/Т/7 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_5;
-Договору застави майнових прав №01-1074/Т/8 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_6;
-ОСОБА_7 угоди №10 від 23 липня 2014 року до Кредитного договору №01-1074/Т від 10 серпня 2012 року, укладеної між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ВО «ОСКАР»;
-Договору застави майнових прав №01-1212/Т/3 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_4;
-Договору застави майнових прав №01-1212/Т/4 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_3;
-Договору застави майнових прав №01-1212/Т/5 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_6;
-ОСОБА_7 угоди №10 від 23 липня 2014 року до Кредитного договору №01-1212/Т від 30 січня 2013 року, укладеної між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ВО «ОСКАР»;
визнати протиправним та скасувати наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 31.07.2017 року №59, наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 31.07.2017 року №60, наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 31.07.2017 року №61, прийняті Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» ОСОБА_1.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ВО «ОСКАР» укладено кредитні договори від 06.12.2012 року №01-887/Т, від 10.08.2012 року №01-1074/Т, від 30.01.2013 року №01-1212/Т. На забезпечення виконання зобовязань за кредитними договорами, укладені Договори застави майнових прав з ОСОБА_2, ОСОБА_3, КомпаніЄ «ЕПЛБЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТІД», Компанія «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 З урахуванням того, що в строк, визначений Кредитними договорами, ТОВ «ВО «ОСКАР» не виконано зобовязань щодо повернення сум кредитів, ПАТ «АКТАБАНК» повністю погасив заборгованість шляхом звернення стягнення на грошові кошти третіх осіб згідно договорів застави майнових прав.
Однак, на поштову адресу Позивача та Третіх осіб надійшли від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» ОСОБА_1 повідомлення про нікчемність зазначених вище правочинів №1265, №1274, №1268 №б/н, №1269 від 31 липня 2017 року, відповідно, а саме: Договору застави майнових прав №01-887/Т/10 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_5; Договору застави майнових прав №01-887/Т/11 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_2; ОСОБА_7 угоди №18 від 23 липня 2014 року до Кредитного договору №01-887/Т від 06 березня 2012 року, укладеної між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ВО «ОСКАР»; Договору застави майнових прав №01-1074/Т/6 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_4; Договору застави майнових прав №01-1074/Т/7 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_5; Договору застави майнових прав №01-1074/Т/8 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_6; ОСОБА_7 угоди №10 від 23 липня 2014 року до Кредитного договору №01-1074/Т від 10 серпня 2012 року, укладеної між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ОБЄДНАННЯ «ОСКАР»; Договору застави майнових прав №01-1212/Т/3 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_4; Договору застави майнових прав №01-1212/Т/4 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_3; Договору застави майнових прав №01-1212/Т/5 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_6; ОСОБА_7 угоди №10 від 23 липня 2014 року до Кредитного договору №01-1212/Т від 30 січня 2013 року, укладеної між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ВО «ОСКАР».
Підставою нікчемності правочинів є висновок відповідача, що вищевказані Договори були укладені з порушенням чинного законодавства України, вимог Національного банку України та внутрішніх процедур Банку, з чого він вбачає наявність підстав, визначених пунктами 1, 2, 5, 6 та 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
На думку позивача, відповідач неправомірно застосував до цих договорів вказані положення Закону, а також несвоєчасно здійснив процедуру проведення перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності, що здійснюється протягом процедури ліквідації банку. Також позивачем зазначено, що в оскарженому наказі не визначено, які саме ознаки нікчемності правочинів і які норми законодавства порушено при укладенні цих договорів (правочинів) із посиланням на нормативно-правовий акт, яким такий порядок затверджений, незважаючи на те, що це є обов'язковим для визнання правочинів недійсним. Позивач вважає наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 31.07.2017 року №59, наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 31.07.2017 року №60, наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 31.07.2017 року №61 винесені Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» ОСОБА_1 неправомірними, безпідставними та такими, що не ґрунтуються на встановлених фактах і доказах, а отже вони підлягають визнанню неправомірними з одночасним застосуванням наслідків такого визнання, шляхом їх скасування.
У судовому засіданні представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, щодо якого представник відповідача не заперечував.
Треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача, у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, просили розглядати справу без їх участі, надали письмові пояснення, згідно яких позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.
Частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на неявку у судове засідання третіх осіб, які беруть участь у справі на стороні відповідача, заявленого клопотання представника позивача розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи та які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, проаналізувавши чинне законодавство, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 16.09.2015 року № 576 «Про віднесення ПАТ «АКТАБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.09.2014 року прийнято рішення № 90 про запровадження в Банку з 17.09.2014 року тимчасової адміністрації.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 15.01.2015 №19 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКТАБАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.01.2015 № 6 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АКТАБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» термін дії ліквідації банку до 15 січня 2018 року.
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 31.05.2017 № 1217 «Про заміну уповноваженої особи фонду на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК», з 07.06.2017 року призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію та делеговано всі повноваження ліквідатора ОСОБА_8» ОСОБА_1 (далі - «Уповноважена особа Фонду»).
У відповідності до підпункту 8 частини 1 статті 48 Закону, Фонд/Уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону. Згідно частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі -Закон»), протягом дії тимчасової адміністрації Фонд/Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня: впровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), щодо нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
На виконання вищезазначених вимог Закону, Відповідачем проведена перевірка договорів при кредитуванні ТОВ «ВО «ОСКАР» за Кредитними договорами №01-887/Т від 06 березня 2012 року, №01-1074/Т від 10 серпня 2012 року, №01-1212/Т від 30 січня 2013 року за результатами якої прийнято наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 31.07.2017 року №59, наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 31.07.2017 року №60, наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 31.07.2017 року №61 та надіслано повідомлення про нікчемність наступних правочинів: Договору застави майнових прав №01-887/Т/10 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_5; Договору застави майнових прав №01-887/Т/11 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_2; ОСОБА_7 угоди №18 від 23 липня 2014 року до Кредитного договору №01-887/Т від 06 березня 2012 року, укладеної між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ВО «ОСКАР»; Договору застави майнових прав №01-1074/Т/6 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_4; Договору застави майнових прав №01-1074/Т/7 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_5; Договору застави майнових прав №01-1074/Т/8 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_6; ОСОБА_7 угоди №10 від 23 липня 2014 року до Кредитного договору №01-1074/Т від 10 серпня 2012 року, укладеної між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ВО «ОСКАР»; Договору застави майнових прав №01-1212/Т/3 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_4; Договору застави майнових прав №01-1212/Т/4 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_3; Договору застави майнових прав №01-1212/Т/5 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_6; ОСОБА_7 угоди №10 від 23 липня 2014 року до Кредитного договору №01-1212/Т від 30 січня 2013 року, укладеної між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ВО «ОСКАР» (надалі Оскаржувані правочини) як такі, що містять ознаки нікчемності, визначені пунктами 1, 2, 5, 6, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Суд, вирішуючи питання щодо правомірності дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» ОСОБА_1, виходить з такого.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються і регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Відповідно до п. 1 розділу III Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого Рішенням № 826 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016р., правочини (договори) є нікчемними у разі наявності підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та/або іншими законами, що підтверджується відповідними доказами.
Відповідач, обґрунтовуючи свої вимоги, викладені в оскаржуваних Наказах, повідомленнях про нікчемність правочинів, зазначає, що оскаржувані правочини є нікчемними з підстав, визначених пунктами 1, 2, 5, 6, 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Однак зазначені обставини не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.
Відповідно до ч. 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що між ПАТ «АКТАБАНК» та Позивачем укладено Кредитний договір від 06.03.2012 року №01-887/Т.
Відповідно до ч. 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до ч. 1 статті 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно ч.1. статті 583 Цивільного кодексу України, заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).
На забезпечення виконання Позивачем зобовязань за Кредитним договором №01-887/Т укладено договори:
-Договір застави товарів в обороті №01-887/Т/5 від 16 січня 2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ВО «ОСКАР»;
-Договір застави майнових прав №01-887/Т/6 від 17 січня 2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та Компанією «Елслі Ентерпрайзіс Лімітед»;
-Договір застави основних засобів №01-887/Т/7 від 31 січня 2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ВО «ОСКАР»;
-Договір застави майнових прав №01-887/Т/9 від 13 травня 2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та Компанією «Елслі Ентерпрайзіс Лімітед»;
-Договір застави майнових прав №01-887/Т/10 від 23 липня 2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_5;
-Договір застави майнових прав №01-887/Т/11 від 23 липня 2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_2
Між ПАТ «АКТАБАНК» та Позивачем укладено Кредитний договір від 10.08.2012 року №01-1074/Т.
На забезпечення виконання Позивачем зобовязань за Кредитним договором №01-1074/Т укладено такі договори:
-Договір застави товарів в обороті №01-1074/Т/2 від 10 серпня 2012 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ВО «ОСКАР»;
-Договір застави майнових прав №01-1074/Т/5 від 02 червня 2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та Компанією «ЕПЛБЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТІД»;
-Договір застави майнових прав №01-1074/Т/6 від 23 липня 2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_4;
-Договір застави майнових прав №01-1074/Т/7 від 23 липня 2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_5;
-Договір застави майнових прав №01-1074/Т/8 від 23 липня 2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_6
30.01.2013 року між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Позивачем укладено Кредитний договір №01-1212/Т.
На забезпечення виконання Позивачем зобовязань за Кредитним договором №01-1212/Т укладено договори:
-Договір застави майнових прав №01-1212/Т/2 від 17 січня 2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та Компанією «Елслі Ентерпрайзіс Лімітед»;
-Договір застави майнових прав №01-1212/Т/3 від 23 липня 2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_4;
-Договір застави майнових прав №01-1212/Т/4 від 23 липня 2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_3;
-Договір застави майнових прав №01-1212/Т/5 від 23 липня 2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_6
Суд зазначає, що факт укладання вищезазначених договорів застави майнових прав не може свідчити про укладання банком нікчемних правочинів, оскільки ці правочини були спрямовані на надання банку додаткових гарантій виконання зобов'язань за укладеними кредитними договорами.
Відповідно до ч. 1 статті 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
З урахуванням того, що в строк, визначений Кредитними договорами, ТОВ «ВО «ОСКАР» не виконало зобовязань щодо повернення сум кредитів, то ПАТ «АКТАБАНК» повністю погасив заборгованість за Кредитними договорами шляхом звернення стягнення на грошові кошти Третіх осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
Слід зазначити, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не забороняє відступлення права вимоги за зобов'язаннями банку, третім особам які виконали зобов'язання боржника, а згідно з положеннями статей 512 Цивільного кодексу України передбачено заміну кредитора у зобов'язанні та перехід до нового кредитора прав первісного кредитора у зобов'язанні у разі виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).
Відповідачем не заперечувалось, що третіми особами: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 здійснено погашення заборгованості ТОВ «ВО «ОСКАР» за Кредитними договорами, укладеними з ПАТ «АКТАБАНК».
Таким чином, укладення та фактичне виконання сторонами правочинів, призвело до погашення зобов'язання ТОВ «ВО «ОСКАР» перед ПАТ «АКТАБАНК» за рахунок майнових прав Третіх осіб, а визнання їх відповідачем нікчемними призвело до порушення прав позивача у справі.
Судом також встановлено з Протоколів ПАТ «АКТАБАНК»№ 27-29 від 31.07.2017р., що між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ВО «ОСКАР» укладено ОСОБА_7 угоду від 23.07.2014 року №18 до Кредитного договору №01-887/Т від 06.03.2012 року; ОСОБА_7 угоду від 23.07.2014 року №10 до Кредитного договору №01-1074/Т від 10.08.2012 року; ОСОБА_7 угоду від 23.07.2014 року №10 до Кредитного договору №01-1212/Т від 30.01.2013 року. Зазначеними ОСОБА_7 угодами, змінено кінцевий строк повернення кредитних коштів за Кредитними договорами.
Відповідно до ч. 1ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ч. 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
За нормами статей 1054, 1049 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Суд вважає, що укладення ПАТ «АКТАБАНК» Угод щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за Кредитними договорами не могло мати наслідок порушення чинного законодавства України, при цьому Цивільним кодексом України та Господарським кодексу України не встановлено заборони щодо дострокового виконання боржником зобов'язань за кредитним договором.
Суд вважає, що укладення між ПАТ «АКТАБАНК» та Позивачем ОСОБА_7 угоди від 23.07.2014 року №18 до Кредитного договору №01-887/Т від 06.03.2012 року; ОСОБА_7 угоди від 23.07.2014 року №10 до Кредитного договору №01-1074/Т від 10.08.2012 року; ОСОБА_7 угоди від 23.07.2014 року №10 до Кредитного договору від 30.01.2013 року №01-1212/Т (надалі разом - Угоди щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за Кредитними договорами) не могло мати наслідок порушення чинного законодавства України, при цьому Цивільним кодексом України та Господарським кодексу України не встановлено заборони щодо дострокового виконання боржником/третьою особою зобов'язань за Кредитним договором.
Вирішуючи питання, щодо нікчемності Угод щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за Кредитними договорами та Договорів застави майнових прав з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 5, 6, 7 ч. З ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд зазначає наступне.
У відповідності до частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Для встановлення правомірності дій Уповноваженої особи, щодо визнання правочинів нікчемними з підстав визначених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» суду слід перевірити можливість застосування ознак нікчемності правочинів, передбачених п. п. 1, 2, 5, 6, 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Суд вважає, що відповідачем не доведено наявності підстав для визнання укладених правочинів нікчемним з огляду на таке.
Так, за приписами п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.
Проте, як вбачається з копії Договорів застави майнових прав, Угоди щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за Кредитними договорами, вони містять в собі умови, що обов'язок ТОВ «ВО «ОСКАР», тобто позичальника за Кредитними договорами щодо повернення кредитних коштів додатково забезпечується договорами застави з заставодавцями (майновими поручителями). Третіми особами вчинено відповідні майнові дії на користь ПАТ «АКТАБАНК», оскільки було фактично здійснено погашення заборгованості Позивача на користь ПАТ «АКТАБАНК».
Треті особи вчинили на користь ПАТ «АКТАБАНК» відповідні майнові дії, а саме: передали Банку в заставу свої майнові права на отримання грошових коштів. Банк же не приймав на себе зобовязань взагалі, а навпаки - отримав погашення зобовязань на свою користь.
Суд погоджується з тим, що укладення Договорів застави майнових прав, призвело навпаки до того, що ПАТ «АКТАБАНК» отримав повне погашення заборгованості за Кредитними договорами, що підтверджує відсутність факту безкомпенсаційної відмови ПАТ «АКТАБАНК» від власних майнових вимог.
Відповідач також не зазначив посилань на будь-які докази, що підтверджують факт безоплатного відчуження майна з боку ПАТ «АКТАБАНК», або відмови останнього від майнових вимог, тому його твердження щодо нікчемності правочинів є лише припущенням.
З урахуванням викладеного, угоди вказані в Повідомленнях не містять ознак нікчемності правочинів визначених пунктом 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з огляду на відсутність обовязкових ознак, що вказують на їх нікчемність.
За приписами п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.
Диспозиція цього пункту встановлює наявність обовязкових елементів, які надають Фонду право віднести правочин до категорії нікчемних, а саме:
наявність конкретного зобовязання банку;
неплатоспроможність банку або неможливість виконання його грошових зобовязань, внаслідок цього зобовязання;
причинний звязок між укладеним правочином та, як наслідок, неплатоспроможність банку або неможливість виконання його грошових зобовязань.
Проте, Договори застави майнових прав та Угоди щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за Кредитними договорами не містять даних елементів, з огляду на наступне.
Наслідком укладення Договорів застави майнових прав, Угод щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за Кредитними договорами стало те, що ПАТ «АКТАБАНК» отримав повне погашення заборгованості за вищевказаними Кредитними договорами. Тобто, внаслідок даних правочинів кошти та/або майно не вибували із володіння ПАТ «АКТАБАНК», а навпаки, внаслідок даних правочинів ПАТ «АКТАБАНК» в повному обсязі задовольнив свої вимоги.
Уклавши зазначені вище договори, банк не приймав на себе жодних зобов'язань, а навпаки, набув можливість задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення, а отже такі договори не могли призвести до неплатоспроможності банку або неможливості виконання його грошових зобов'язань перед кредиторами.
Отже, оскаржені правочини не містять ознак нікчемності правочинів, визначених пунктом 2 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з огляду на відсутність обовязкових ознак, що вказують на їх нікчемність.
За приписами п. 5 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність».
Згідно розд.1, п.5 Положення про визначення банками України розміру кредитного ризику за активними банківськими операціями, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 30.06.2016 року № 351, кредитна операція - вид активних банківських операцій, пов'язаних із розміщенням залучених банком коштів таким шляхом: надання їх у тимчасове користування або прийняття зобов'язань про надання певної суми коштів; надання гарантій, порук, акредитивів, акцептів, авалів; розміщення депозитів; проведення факторингових операцій та операцій фінансового лізингу; видача кредитів у формі врахування векселів, у формі операцій зворотного репо; будь-якого продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання щодо сплати процентів та інших зборів за такою сумою (відстрочення платежу); розстрочення платежу за продані банком активи.
Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, зобовязання забезпечується такими способами як неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток.
Укладення Договорів застави майнових прав, що визнані Відповідачем нікчемними правочинами, забезпечило виконання зобовязань ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ОБЄДНАННЯ «ОСКАР» перед ПАТ «АКТАБАНК». В свою чергу ПАТ «АКТАБАНК» не приймав на себе зобовязання щодо забезпечення виконання грошових вимог, а отже в даному випадку не розглядається і не може розглядатись зазначена підстава нікчемності правочинів.
Договори застави майнових прав, не передбачають прийняття Банком на себе зобовязань по забезпеченню грошових вимог, а навпаки: Банк набув майнові права та реалізував це право на свою користь шляхом звернення стягнення. Тобто правова сутність цих угод взагалі не стосується прийняття на себе зобовязань Банком щодо забезпечення виконання грошових вимог в порядку іншому ніж здійснення кредитних операцій. Отже пункт 5 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» взагалі не може бути застосований до Договорів застави майнових прав.
Суд вважає, що укладені Договори застави майнових прав, Угоди щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за кредитними договорами не передбачають прийняття ПАТ «АКТАБАНК» на себе зобовязань, а навпаки, передбачають припинення зобовязань шляхом отримання виконання зобовязання ТОВ «ВО «ОСКАР» заставодавцями (майновими поручителями) та отримання грошових коштів саме ПАТ «АКТАБАНК», що свідчить про відсутність ознак нікчемності правочинів, визначених пунктом 5 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
За приписами п. 6 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.
Проте, вказані Уповноваженою особою Договори застави майнових прав, Угоди щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за Кредитними договорами не є банківським кредитом, визначення якого міститься в Закону України «Про банки і банківську діяльність».
Укладені Договори застави майнових прав, Угоди щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за Кредитними договорами не передбачають отримання будь-яких грошових коштів від ПАТ «АКТАБАНК», а навпаки передбачають отримання грошових коштів саме ПАТ «АКТАБАНК» від заставодавців (майнових поручителів).
Отже, Договори застави майнових прав, Угоди щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за Кредитними договорами не містить ознак нікчемності правочинів визначених пунктом 6 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
За приписами п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.
Втім, суд вважає, до Договорів застави майнових прав, Угод щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за Кредитними договорами також не може бути застосований і пункт 7 частини 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки внаслідок укладення Договорів застави майнових прав, Угод щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за Кредитними договорами, ПАТ «АКТАБАНК» не прийняв на себе жодних зобов'язань, не зазнав несприятливих наслідків, таких як погіршення фінансового стану банку або зниження його платоспроможності, не надано переваги Третім особам, оскільки грошові кошти з банку виведені не були, а за їх рахунок здійснено погашення зобов'язань за Кредитними договорами у сумі заборгованості ТОВ «ВО «ОСКАР».
Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 16.06.2016 року у справі №К/800/7723/16 зазначає, що «Крім того, Уповноваженою особою визнано нікчемними Договори поруки на підставі пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які посилання на те, які саме переваги отримали поручителі внаслідок укладення договорів. При цьому укладення Договорів поруки прямо передбачено нормами Цивільного Кодексу України.».
Суд погоджується з тим, що укладання вказаних договорів не може свідчити про укладання банком правочину, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, оскільки ці договори спрямовані на надання банку додаткових гарантій виконання зобов'язань за Кредитними договорами, та не містить положень щодо здійснення платежу чи передачі іншого майна не на користь банку або на пільгових умовах.
При цьому, перехід до Заставодавців права вимоги не є пільгою, оскільки такий перехід прямо передбачений статтями 512, 576 Цивільного кодексу України для будь-якого кредитора (заставодавця), який виконав забезпечене заставою зобов'язання.
У матеріалах справи не має належних і допустимих доказів того, що метою укладення Договорів застави майнових прав та Угод щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за Кредитними договорами було надання позивачу чи третім особам певних переваг (пільг).
Така правова позиція застосування п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» викладена у постанові Верховного Суду України від 23.11.2016 року у справі №3-869гс16, де Верховний Суд України, дійшов аналогічних висновків, зокрема, що «…оскільки у цьому разі не відбулося вчинення банком платежу на користь його кредитора чи передачі будь-якого майна, що належить банку, кредитор також не мав переваг перед іншими вкладниками, оскільки право нового кредитора вимагати від боржника повернення сплачених на виконання кредитного договору коштів передбачено нормами чинного законодавства, тому не було і підстав для встановлення нікчемності спірного договору-2.».
Згідно абз.2 ч.1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Таким чином, враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що Договори застави майнових прав та Угоди щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за Кредитними договорами не підпадають під ознаки нікчемності правочинів, передбачені п. п. 1, 2, 5, 6, 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
У направлених повідомлення про нікчемність правочинів здійснено посилання на наявність підстав визнання відповідних правочинів нікчемними, зазначених у пунктах 1, 2, 5, 6, 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
У наданих Відповідачем протоколах засідання комісії з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями не визначаються підстави визнання нікчемними правочинів із посиланням на відповідні пункти частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Визначена розбіжність свідчить про упередженість при наданні оцінки наявності підстав для визнання правочинів нікчемними, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.
Так, згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України правочин є нікчемним, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Положеннями статті 228 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Отже, положеннями ст. 228 Цивільного кодексу України визначено поняття нікчемного правочину і таким правочином є правочин, який порушує публічний порядок (ч.1, 2 ст.228 Цивільного кодексу України). При цьому, визнання такого правочину недійсним у судовому порядку не вимагається (ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України). Крім цього, ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки правочину, вчиненого з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам і такий правочин є оспорюваним, який може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.
Відповідачем не наведено, а судом не встановлено доказів, які б свідчили, що спірні правочини є такими, що порушують публічний порядок, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.
Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд доходить висновку про відсутність в Уповноваженої особи підстав для визнання правочинів нікчемними та прийняття відповідних наказів та направлення повідомлень про нікчемність правочинів.
Крім того, відповідно до п. 5 розділу II «Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення», затвердженого Рішенням № 826 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016р., перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку. У разі необхідності проведення перевірки протягом процедури ліквідації банку така перевірка повинна бути завершена не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку. За рішенням виконавчої дирекції Фонду перевірку може бути продовжено, але не більше, ніж на шість місяців.
Суд наголошує, що Відповідачем грубо порушено строк проведення перевірки правочинів ПАТ «АКТАБАНК» на предмет нікчемності, оскільки вона мала бути проведена та закінчена в річний (максимальний) термін від дня початку процедури ліквідації, тобто до 15.01.2016р.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.
У Рішенні від 20.10.2011 у справі «Rysovskyy v. Ukraine» Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування» передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб («Beyeler v. Italy», «Oneryildiz v. Turkey», «Megadat.com S.r.l. v. Moldova», «Moskal v. Poland»). На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Lelas v. Croatia» і «Toscuta and Others v. Romania») і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (Oneryildiz v. Turkey», та «Beyeler v. Italy»).
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків («Lelas v. Croatia»).
З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що відповідачем вчинено дії та прийнято рішення з порушення цього принципу, що свідчить про порушення при цьому гарантій, передбачених ст.1 Першого протоколу до Конвенції, як для позивача, так і для Третіх осіб.
Приймаючи до уваги те, що судом встановлено протиправність віднесення відповідачем зазначених вище Договорів застави майнових прав, Угод щодо зміни кінцевого терміну погашення заборгованості за Кредитними договорами до нікчемних, то в останнього обов'язок, визначений ч. 4 ст. 38 Закону №4452-VI, не виникає, у тому числі щодо повідомлення сторін про нікчемність цих договорів (правочинів).
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо визнання нікчемними договорів та направлення повідомлень про нікчемність правочинів, накази відповідача «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 31.07.2017 року №59, «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 31.07.2017 року №60, «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 31.07.2017 року №61 не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та підлягають визнанню протиправними та скасуванню, відповідно позовні вимоги задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи, що за поданий позивачем адміністративний позов немайнового характеру Компанією «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED» сплачено судовий збір у розмірі 3200,00 грн., то такий підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче обєднання «ОСКАР» задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» ОСОБА_1 щодо визнання нікчемними договорів та направлення повідомлень про нікчемність правочинів із вимогами про необхідність повного та належного виконання умов Кредитних договорів, що укладені між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ОБЄДНАННЯ «ОСКАР» від 06.03.2012 року№01-887/Т, від 10.08.2012 року №01-1074/Т у, від 30.01.2013 року № 01-1212/Т, а саме щодо правочинів (договорів):
-Договору застави майнових прав №01-887/Т/10 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_5;
-Договору застави майнових прав №01-887/Т/11 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_2;
-ОСОБА_7 угоди №18 від 23 липня 2014 року до Кредитного договору №01-887/Т від 06 березня 2012 року, укладеної між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ОБЄДНАННЯ «ОСКАР»;
-Договору застави майнових прав №01-1074/Т/6 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_4;
-Договору застави майнових прав №01-1074/Т/7 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_5;
-Договору застави майнових прав №01-1074/Т/8 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_6;
-ОСОБА_7 угоди №10 від 23 липня 2014 року до Кредитного договору №01-1074/Т від 10 серпня 2012 року, укладеної між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ОБЄДНАННЯ «ОСКАР»;
-Договору застави майнових прав №01-1212/Т/3 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_4;
-Договору застави майнових прав №01-1212/Т/4 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_3;
-Договору застави майнових прав №01-1212/Т/5 від 23 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_6;
-ОСОБА_7 угоди №10 від 23 липня 2014 року до Кредитного договору №01-1212/Т від 30 січня 2013 року, укладеної між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ОБЄДНАННЯ «ОСКАР».
Визнати протиправними та скасувати накази Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» ОСОБА_1 від 31.07.2017 року №59 «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів», від 31.07.2017 року №60 «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів», від 31.07.2017 року №61 «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів».
Присудити на користь Компанії «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED» за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» ОСОБА_1 здійснені та документально підтверджені судові витрати у розмірі 3200 (три тисячі двісті) гривень.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_9