Справа № 824/126/17-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/126/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Лелюк О.П.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

26 жовтня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М. ,

секретар судового засідання: Черняк А.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: Клюси Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної поліції України на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції України у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2017 року позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з адміністративним позовом до Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції України у Львівській області, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 03 лютого 2017 року №126 в частині звільнення його з посади, а саме: пункт 1 вказаного наказу.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 травня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

05 жовтня 2017 року до суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу від позивача.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала вимоги апеляційної скарги та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених в ній.

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечили проти апеляційної скарги та просили суд відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, зважаючи на наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 з жовтня 1996 року працював в органах внутрішніх справ на різних посадах. З 17 листопада 2015 року - займав посаду заступника начальника Головного управління - начальника кримінальної поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

30 листопада 2016 року з Генеральної прокуратури України директору Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України полковнику поліції ОСОБА_6 направлено лист прокуратури Чернівецької області від 18 листопада 2016 року №04/2/2-275-16 щодо проведення службового розслідування у кримінальному провадженні №0001537 за ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України за фактом безвісного зникнення ОСОБА_7, а також для перевірки причетності до інших фактів порушення законності окремими керівниками та працівниками управління кримінальної поліції ГУНП у Львівській області (вх. №6838 від 02 грудня 2016 року).

На підставі аналізу зібраних матеріалів, зокрема, рапортів ОСОБА_8 про надання йому відпусток, було встановлено, що під час перебування його у черговій відпустці (згідно наказу ГУНП у Львівській області від 21 листопада 2016 року № 232 о/с-в з 16 до 30 листопада 2016 року на підставі рапорту від 14 листопада 2016 року) до канцелярії УКЗ ГУНП надійшов рапорт ОСОБА_8 про надання йому відпустки у зв'язку із сімейними обставинами. При цьому, останній не міг передбачити настання конкретних сімейних обставин, про що свідчить не зазначення ним у рапорті дати написання та конкретного періоду відпустки, тому написання такого рапорту та подання його не в установленому порядку (без підтверджуючих обставин та без повідомлення про це свого керівника) вказує на заздалегідь сплановане відтягування терміну виходу ним на роботу після закінчення наданих йому відпусток в періоди з 16 до 30 листопада 2016 року, з 01 по 12 грудня 2016 року та з 13 до 26 грудня 2016 року, а також на безпідставний невихід його на роботу тривалий час у період з 27 грудня 2016 року по 12 січня 2017 року.

За результатами службового розслідування (висновок від 13 січня 2017 року) за фактом тривалого невиходу на службу ОСОБА_8 наказом ГУНП у Львівській області від 13 січня 2017 року № 111 за грубе порушення службової дисципліни, ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", що виразилося у невиході на службу тривалий час без поважних причин, на заступника начальника управління - начальника відділу розкриття злочинів проти особи ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_8 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

З приводу повідомлення про підозру працівникам блоку кримінальної поліції ГУНП у Львівській області у висновку службового розслідування від 30 січня 2017 року зазначено наступне.

За матеріалами УВБ у Львівській області 06 грудня 2016 року прокуратурою Львівської області розпочато кримінальне провадження №0000244 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України, за фактом перевищення службових повноважень працівниками кримінальної поліції (карний розшук) ГУНП у Львівській області, які 28 листопада 2016 року, перебуваючи на території АЗС "WOG" в с. Гамаліївка, Пустомитівського району, Львівської області, застосувавши спецзасоби "кайданки" та погрожуючи застосуванням вогнепальної зброї, незаконно заволоділи майном громадянина ОСОБА_9, а саме: грошовими коштами в сумі 4 100 доларів США та 1 кг необробленого каменю "бурштину".

За вказаним фактом в ГУНП у Львівській області проведено службове розслідування (висновок від 13 січня 2017 року), у ході якого встановлено, що поліцейські блоку кримінальної поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за попередньою змовою в групі осіб, вийшовши за межі наданих їм повноважень і без наявних законних підстав застосували фізичну силу до громадянина ОСОБА_9 з метою заволодіння особистим майном останнього, а саме: грошовими коштами в сумі 4 100 доларів США та необробленим камінням бурштину.

Як вказано у висновку від 30 січня 2017 року, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підозрюються у перевищенні влади та службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих їм повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян та супроводжувалися погрозою застосування насильства, застосуванням зброї, спеціальних засобів, за відсутності ознак катування, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного, 08 грудня 2016 року старшому оперуповноваженому кримінальної поліції (карний розшук) ГУНП у Львівській області капітану поліції ОСОБА_11, 12 грудня 2016 року старшому оперуповноваженому вказаного підрозділу капітану поліції ОСОБА_13 і лейтенанту поліції ОСОБА_12 прокуратурою Львівської області у кримінальному проваджені №0000244 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України та обрано міру запобіжного заходу тримання під вартою. Також, 05 січня 2017 року у вказаному кримінальному провадженні заочно, у зв'язку з переховуванням від органів досудового розслідування, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України оперуповноваженому кримінальної поліції (карний розшук) ГУНП у Львівській області капітану поліції ОСОБА_10 (12 січня 2017 року оголошений в розшук).

В ході службового розслідування також встановлено, що 14 грудня 2016 року прокуратурою Львівської області в межах розслідування кримінального провадження №0000244, розпочато кримінальне провадження №0000252 за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України за фактом перевищення службових повноважень працівниками кримінальної поліції (карний розшук) ГУНП у Львівській області.

У висновку службового розслідування також зазначено, що вказані працівники 19 липня 2016 року в м. Львові по вул. Патона, погрожуючи застосуванням вогнепальної зброї, вчинивши моральний тиск по відношенню до громадянина С., доставили його в приміщення кримінальної поліції (карний розшук) ГУНП у Львівській області, де під надуманим приводом (відкриття кримінального провадження) заволоділи його грошовими коштами в сумі 10000 доларів США. На причетність до вчинення кримінального правопорушення перевіряються співробітники кримінальної поліції (карний розшук) ГУНП у Львівській області капітани поліції ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_10, старший лейтенант поліції ОСОБА_12, підполковник поліції ОСОБА_14 та майор поліції ОСОБА_15

В ході службового розслідування за вказаним фактом опитаний заступник начальника управління - начальник відділу боротьби з організованою злочинністю УКР ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_16, який пояснив, що 07 грудня 2016 року йому стало відомо про затримання оперуповноваженого кримінальної поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_11, а у подальшому і працівників вказаного підрозділу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 по одному і тому ж факту, а також розпочате кримінальне провадження щодо перевищення останніми службових повноважень. Про дії вказаних працівників, які мали місце 28 листопада 2016 року йому нічого відомо не було, жодних усних та письмових вказівок з даного приводу він останнім не давав.

При цьому, у висновку від 30 січня 2017 року зазначено, що надавати письмове пояснення щодо можливої причетності поліцейських до зникнення громадянина ОСОБА_7, ОСОБА_16 відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

За результатами службового розслідування (висновок від 13 січня 2017 року), наказом ГУНП у Львівській області від 13 січня 2017 року №110:

- за грубі порушення службової дисципліни, вимог статей 6, 18 Закону України "Про Національну поліцію", щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, професійного виконання своїх службових обов'язків, відповідно до вимог нормативно-правових актів, а також поваги і не порушення прав і свобод людини, що призвело до надзвичайної події - розпочатого кримінального провадження, а також підриву авторитету і формування негативної думки про поліцію, на працівників управління карного розшуку ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12, капітана поліції ОСОБА_11, капітана поліції ОСОБА_13, капітана поліції ОСОБА_10 накладено дисциплінарні стягнення - звільнення зі служби в поліції;

- за неналежне виконання посадової інструкції в частині організації роботи з підтримання належного стану дисципліни та законності підлеглими працівниками, проведення виховної та профілактичної роботи, що призвело до надзвичайної події за участю підлеглих працівників, на заступника начальника управління - начальника відділу боротьби з організованою злочинністю УКР ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_16 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення з посади;

- за неналежний рівень організації контролю за дотриманням дисципліни і законності підлеглим особовим складом підлягав би притягненню до дисциплінарної відповідальності начальник УКР ГУНП у Львівській області полковник поліції ОСОБА_17, однак беручи до уваги незначний термін перебування у займаній посаді, його усно попереджено про необхідність покращення роботи в даному напрямку службової діяльності.

Поряд з вищевикладеним, у висновку від 30 січня 2017 року також зазначено про службові розслідування за фактом невиходу на роботу працівників блоку кримінальної поліції ОСОБА_14, ОСОБА_18 і ОСОБА_15, які перевіряються на причетність до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень.

Таким чином, у ході службового розслідування встановлено грубі порушення службової дисципліни, вимог Закону України "Про Національну поліцію" вчинені працівниками блоку кримінальної поліції ГУНП у Львівській області, які будучи працівниками поліції, обов'язками яких являється неухильне дотримання положень Конституції України, законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, професійне виконання своїх службових обов'язків, відповідно до вимог нормативно-правових актів, а також поважати і не порушувати права і свободи людини, систематично вчиняють порушення законодавчих актів, що завдає істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, які супроводжуються погрозою застосування насильства та застосуванням зброї, спеціальних засобів, що призводить до надзвичайних подій - розпочатих кримінальних проваджень і повідомлення останніх про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також підриву авторитету та формування негативної думки про поліцію.

За змістом висновку службового розслідування відповідно до посадових інструкцій заступників начальника ГУНП у Львівській області, затверджених наказом ГУНП від 27 липня 2016 року № 50, контролює та координує діяльність кримінальної поліції, у тому числі карного розшуку, а також несе персональну відповідальність за дотримання дисципліни і законності, виконавської дисципліни, попередження корупційних діянь серед підпорядкованих працівників заступник начальника Головного управління Національної поліції - начальник кримінальної поліції полковник поліції ОСОБА_2.

Також у даному висновку вказано, що під час проведення службового розслідування було здійснено вибіркову перевірку в управлінні карного розшуку ГУНП у Львівській області в частині дотримання дисципліни та законності, ролі керівництва в організації роботи щодо дотримання дисципліни і законності підпорядкованим особовим складом, попередження та недопущення надзвичайних подій.

Вивчення протоколів оперативних нарад в УКР ГУНП за період з вересня по грудень 2016 року засвідчило, що керівництвом кримінальної поліції області робота у даному напрямку проводиться на неналежному рівні, така робота велась формально.

В процесі службового розслідування також враховувались пояснення ОСОБА_2 щодо фактів, які були підставами його проведення.

На підставі викладеного відповідальними за проведення службового розслідування зроблено висновок, що заступником начальника Головного управління - начальником кримінальної поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області полковником поліції ОСОБА_2 порушено вимоги ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", статей 1, 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, Присяги працівника поліції, що виразилося у самоусуненні від виконання посадових обов'язків та не приділенні належної уваги організації роботи, спрямованої на зміцнення дисципліни і законності в підпорядкованому підрозділі.

За наслідками проведеного службового розслідування комісією вирішено:

- за результатами службового розслідування встановлені порушення службової дисципліни в діях ряду працівників управління карного розшуку ГУНП у Львівській області, до яких вжито заходів дисциплінарного впливу наказами ГУНП у Львівській області від 13 січня 2017 року №110 та №111, однак не вжито заходів дисциплінарного впливу до заступника начальника Головного управління - начальника кримінальної поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області полковника поліції ОСОБА_2;

- у ході службового розслідування, проведеного в межах компетенції підрозділів внутрішньої безпеки Національної поліції України не встановлено фактичних даних, які підтверджують причетність працівників поліції до викрадення громадянина ОСОБА_7;

- із заходами дисциплінарного впливу вжитими наказами ГУНП у Львівській області від 13 січня 2017 року №110 та №111 до працівників управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Львівській області, які допустили грубі порушення службової дисципліни, щодо звільнення зі служби в поліції: ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_10 та ОСОБА_16 погодитися;

- за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося в порушенні вимог ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", статей 1, 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV, неналежному виконанні посадової інструкції, затвердженої наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 27 липня 2016 року № 50, неналежному забезпеченні контролю за станом дисципліни в управлінні карного розшуку Головного управління Національної поліції у Львівській області, що призвело до вчинення надзвичайних подій серед підпорядкованого особового складу та підриву авторитету і формування негативної думки про поліцію, на полковника поліції ОСОБА_2, заступника начальника Головного управління - начальника кримінальної поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, накласти дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади;

- вказати начальникові Головного управління Національної поліції у Львівській області генералу поліції третього рангу ОСОБА_19 на необхідності невідкладного та принципового реагування на порушення службової дисципліни з боку працівників Головного управління Національної поліції у Львівській області;

- про результати службового розслідування поінформувати Генеральну прокуратуру України, прокуратуру Чернівецької області, народного депутата України ОСОБА_20 та громадянку ОСОБА_21

Пунктом 1 наказу Національної поліції України від 03 лютого 2017 року №126 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Головного управління Національної поліції у Львівській області" вирішено за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося в порушенні вимог ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", статей 1, 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV, неналежному виконанні посадової інструкції, затвердженої наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 27 липня 2016 року № 50, неналежному забезпеченні контролю за станом дисципліни в управлінні карного розшуку Головного управління Національної поліції у Львівській області, що призвело до вчинення надзвичайних подій серед підпорядкованого особового складу та підриву авторитету і формування негативної думки про поліцію, на полковника поліції ОСОБА_2, заступника начальника Головного управління - начальника кримінальної поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, накласти дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади.

Вважаючи вказаний наказ незаконним в частині звільнення із займаної посади ОСОБА_2, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності винесення оскаржуваного наказу в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

В силу вимог ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов'язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Положеннями п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23 грудня 2015 року №901-VIII встановлено, що до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" на поліцейських поширено дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

За приписами ст. 8 Дисциплінарного статуту начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобов'язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов'язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу.

Особливу увагу начальник повинен приділяти вивченню індивідуальних якостей підлеглих, дотриманню статутних відносин між ними, створенню здорового морально-психологічного клімату в колективі, його згуртуванню, своєчасному запобіганню порушенням службової дисципліни та виявленню причин їх учинення, формуванню нетерпимого ставлення до порушників, враховуючи при цьому думку колективу та громадськості.

Начальник зобов'язаний попередити про неприпустимість порушення службової дисципліни, а в разі вчинення підлеглим таких діянь за необхідності накласти на винного дисциплінарне стягнення або порушити клопотання про накладення стягнення старшим прямим начальником.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з ст. 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Рішення про звільнення або притягнення до дисциплінарної відповідальності таких осіб оскаржується в установленому законом порядку.

Положеннями ст. 16 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 18 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Також Відповідно до п. 2.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року №230 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за №541/23073 (далі - Інструкція №230) підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб рядового і начальницького складу чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового і начальницького складу і можуть викликати суспільний резонанс.

За приписами п.п. 2.5, 2.6 Інструкції №230 підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку. Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

У відповідності до п. 3.2 Інструкції №230 службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

Аналіз наведених вище правових норм вказує на те, що підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, що підтверджується фактичними даними, які свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість таких, обставини, за яких вони вчинені, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації.

Даючи правову оцінку доводам апелянта стосовно того, що позивач понад 6 місяців не виконував належним чином свої службові обов'язки, суд апеляційної інстанції зважає на наступне.

Як слідує з посадової інструкції заступника начальника Головного управління-начальника кримінальної поліції, затвердженої наказом ГУНП у Львівській області від 27 липня 2016 року №50 до обов'язків та повноважень заступника начальника Головного управління - начальника кримінальної поліції віднесено контроль та координацію за діяльністю кримінальної поліції, в тому числі карного розшуку. При цьому у межах компетенції, згідно названої інструкції, така особа проводить перевірки за фактами порушень законності та дисципліни, надзвичайних подій серед особового складу, що сталися в підпорядкованих ГУНП підрозділах. Несе персональну відповідальність за дотриманням дисципліни і законності, виконавської дисципліни, попередження корупційних діянь серед підпорядкованих працівників.

Так, у висновку від 30 січня 2017 року зазначено, що за результатами вивчення протоколів оперативних нарад в УКР ГУНП за період з вересня по грудень 2016 року керівництвом кримінальної поліції області робота з організації дотримання дисципліни і законності підпорядкованим особовим складом проводиться на неналежному рівні, така робота велась формально.

Колегія суддів вважає, що наявні в матеріалах справи протоколи оперативних нарад (т. 2 а.с. 1-11) не підтверджують належним чином тієї обставини, що позивач вживав неналежних або недостатніх заходів для підтримання службової дисципліни щодо працівників блоку кримінальної поліції.

Між тим, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції надавалась можливість надати відповідні докази, а саме: протоколи оперативних нарад, які б засвідчили неналежне виконання ОСОБА_2, як заступником начальника Головного управління - начальника кримінальної поліції, своїх посадових обов'язків щодо незабезпечення дотриманням дисципліни і законності підпорядкованим особовим складом. Проте, будь-яких інших протоколів оперативних нарад на підтвердження доводів апеляційної скарги, що позивачем на неналежному рівні проводилась відповідна робота, відповідачем не було надано, так само як і не надано доказів відсутності таких протоколів оперативних нарад за участю позивача.

Також судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції, що у висновках службових розслідувань не встановлені беззаперечні обставини, які б давали підстави для висновку про наявність вини саме позивача у вчиненні протиправних дій особами, які працювали в управлінні карного розшуку ГУНП у Львівській області, оскільки порушення службової дисципліни такими працівниками були вчинені не за дорученням чи під керівництвом позивача, а також без його безпосередньої участі.

Крім того, колегія суддів також приймає до уваги той факт, що наказ від 13 січня 2017 року № 110, яким накладені дисциплінарні стягнення на працівників кримінальної поліції (карний розшук) ГУНП у Львівській області оскаржено частиною із вказаних працівників в судовому порядку і за результатами розгляду таких справ скасовано відповідний наказ в частині звільнення відповідних посадових осіб.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що висновки службового розслідування про те, що заступником начальника Головного управління - начальником кримінальної поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області полковником поліції ОСОБА_2 порушено вимоги ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", статей 1, 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, Присяги працівника поліції, що виразилося у самоусуненні від виконання посадових обов'язків та не приділенні належної уваги організації роботи, спрямованої на зміцнення дисципліни і законності в підпорядкованому підрозділі не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а відтак і доводи апеляційної скарги відповідача про тривале (понад 6 місяців) невиконання позивачем своїх службових обов'язків не знайшли свого підтердження в ході апеляційного перегляду справи.

Щодо доводів апелянта про те, що саме відсутність належного контролю зі сторони ОСОБА_2 за станом службової дисципліни призвели до виникнення надзвичайних подій за участю підпорядкованого особового складу кримінальної поліції (карного розшуку), колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено апеляційним судом з пояснень представника відповідача, основною підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугавали ті обставини, що ряду працівників кримінальної поліції (ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_10) оголошено про підозру у вчиненні ними кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 28 та ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що сам по собі факт затримання та повідомлення про підозру у кримінальному провадженні не свідчить про скоєння зазначеними працівниками дисциплінарного проступку та порушення Присяги працівника поліції, за відсутності доведеного у законному порядку факту вчинення такими особами кримінального правопорушення, зважаючи на дію презумпції невинуватості, передбаченої ст. 62 Конституції України.

Також відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні від 10.02.1995 по справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

На підставі вищевказаного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта про те, що працівниками кримінальної поліції (карного розшуку) допущено порушення службової дисципліни, які стали наслідком неналежного виконанням позивачем своїх посадових обов'язків, не ґрунтуються на доведеному у законному порядку факті вчинення зазначеними особами кримінальних правопорушень, що виключає можливість звільнення позивача з підстав порушення службової дисципліни.

Колегією суддів приймається до уваги і та обставина, що при накладенні такого дисциплінарного стягнення як звільнення з посади відповідачем не надано обґрунтованих доводів щодо неможливості застосування до позивача іншого виду дисциплінарного стягнення.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на службі в органах внутрішніх справ (поліції) понад 20 років. За цей час заохочувався 28 разів. Станом на час винесення оскаржуваного наказу притягувався до дисциплінарної відповідальності лише 1 раз і діючих дисциплінарних стягнень не мав.

Однак, у висновку службового розслідування від 30 січня 2017 року при визначенні позивачу виду дисциплінарного стягнення відповідачем не наведено мотивів обрання такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення з посади, попри наявність менш суворих видів стягнення.

Крім того, так як негативні висновки службового розслідування тягнуть за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби, то таке рішення, незалежно від форми його оформлення (протокол, окремий акт, висновки) повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали значення для його прийняття.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Аналогічні положення містяться в Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", де зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

З огляду на вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з матеріалів справи неможливо встановити, якими саме критеріями керувався відповідач при застосуванні до позивача одного із найсуворіших заходів дисциплінарного впливу - звільнення з посади.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, відповідно до яких оскаржуваний наказ в частині, що є предметом спору, прийнято без врахування таких обставин, як наявність безпосередньої вини позивача у вчиненні проступку й безпідставно не врахована його попередня поведінка протягом тривалого часу на службі в органах внутрішніх справ (поліції).

Також, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що суд першої інстанції приймаючи постанову в частині визнання протиправним та скасування п. 1 наказу від 03 лютого 2017 року № 126 не втручався у дискрецію (вільний розсуд) діяльності суб'єкта владних повноважень, як на це вказує апелянт, з огляду на наступне.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що визнаючи протиправним та скасовуючи оскаржуваний наказ в частині, суд першої інстанції надав свою правову оцінку щодо незаконності прийнятого такого рішення суб'єктом владних повноважень, не зобов'язував останнього приймати інше рішення, яке б відповідало закону, а тому суд не втрутився у його дискреційні повноваження.

Також колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта, що оскаржуваний наказ не порушує прав позивача, враховуючи, що наразі його не реалізовано, тобто не прийнято наказу по особовому складу про звільнення ОСОБА_2 з посади.

Судова колегія вважає такі доводи апелянта безпідставними виходячи з того, що оскаржуваний наказ є наказом про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, який відповідно до ч. 17 ст. 14 Дисциплінарного статуту оскаржується в установленому законом порядку та впливає на права та інтереси позивача, оскільки після виходу його на службу з тимчасової непрацездатності, в якій наразі він перебуває на час розгляду справи, за умови чинності п. 1 наказу Національної поліції України від 03 лютого 2017 року №126 його буде звільнено з посади в порядку виконання дисциплінарного стягнення відповідно до ст. 18 Дисциплінарного статуту.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, прийшовши до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного рішення та порушення норм матеріального та процесуального права при його винесенні є безпідставними та такими, що не підтверджуються належними доказами та матеріалами справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Національної поліції України залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 травня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 01 листопада 2017 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.