Справа № 810/2451/17
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 року № 810/2451/17

Київський окружний адміністративний у складі головуючого судді Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області про визнання протиправними та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування від 12.03.2017 №276.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оспорюваний розрахунок, яким ОСОБА_1 визначено плату за проїзд великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами загального користування є протиправним, оскільки фактично посадові особи відповідача габаритно-вагового контролю не здійснювали, загальну масу транспортного засобу, що належить ОСОБА_1 та навантаження на його осі не перевіряли.

Позивач стверджує, що перевозив вантаж, вага якого разом з транспортним засобом не перевищує встановлених законом параметрів.

Відповідач позов не визнав, на обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що за результатами проведеного габаритно-вагового контролю транспортного засобу DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 було встановлено перевищення нормативно допустимого навантаження на строєну вісь, а також перевищення загальної маси транспортного засобу.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що правомірно визначив позивачеві плату за проїзд великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами загального користування.

Представники сторін у судове засідання, призначене на 10.10.2017, не з'явились.

Від представника позивача 10.10.2017 надійшло клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за відсутності його уповноваженого представника до суду не надходило.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, суд ухвалив розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 03.03.2017 №216 було затверджено графік проведення рейдових перевірок, які здійснюються територіальними органами Укртрансбезпеки у період з 06.03.2017 по 12.03.2017 та зобовязано територіальні органи Укртрансбезпеки забезпечити виконання щотижневого графіка проведення рейдових перевірок (а.с. 87).

Відповідно до додатку до наказу Укртрансбезпеки від 03.03.2017 №216, Управлінню Укртрансбезпеки у Черкаській області у період з 06.03.2017 по 12.03.2017 доручено організувати рейдову перевірку на ділянці дороги М-05 «Київ-Одеса» км. 210+450 м., де розташований пересувний пункт вагового контролю.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу Укртрансбезпеки від 03.03.2017 №216, Управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області було видано направлення на перевірку від 11.03.2017 №017966, яким посадовим особам Укртрансбезпеки у Черкаській області доручено проведення у період з 11.03.2017 по 12.03.2017 на ділянці дороги М-05 «Київ-Одеса» км. 210+450 м. рейдової перевірки дотримання вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с. 82).

Судом встановлено, що 12.03.2017 о 01:04 год. посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області на пересувному пункті вагового контролю на ділянці дороги М-05 «Київ-Одеса» км. 210+450 м. було проведено ваговий контроль вантажного автомобіля DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіпу Benalu T34C, реєстраційний номер НОМЕР_2, що підтверджується квитанцією №22793 (а.с. 11).

Згідно вказаної квитанції загальна маса автомобіля DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіпу Benalu T34C, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 44450 кг, навантаження на вісь №1 складає 7100 кг, на вісь №2 10950 кг, на вісь №3 11800 кг, на вісь №4 4800 кг, на вісь №5 6200 кг.

За результатами зважування посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області було складено довідку від 12.03.2017, до якої перенесені показники навантаження на осі та повну масу транспортного засобу DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіпу Benalu T34C, реєстраційний номер НОМЕР_2, які були отримані під час зважування на пересувному пункті вагового контролю.

Встановивши перевищення маси транспортного засобу DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 (44,45 тонн, при нормативно допустимій масі 40 тонн) та перевищення нормативно допустимого навантаження на строєну вісь (26,4 тонн при нормативно допустимому навантаженні 22 тонн) посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області був складений акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 12.03.2017 №0220136 (а.с. 86).

Судом встановлено, що на підставі акту від 12.03.2017 №0220136 Управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області був складений розрахунок №276 від 12.03.2017, у якому позивачеві визначено плату за проїзд великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами загального користування у розмірі 1534,02 євро (а.с. 85).

Не погоджуючись з таким розрахунком, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, за плату, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги», рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 3 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом (окрім зазначених у ч. 2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до пункту 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Пунктом 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 (далі Правила № 30), передбачено, що транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил №30).

У свою чергу згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Пунктом 4 Правил №30 визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Дозвіл оформлюється підрозділами Державтоінспекції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв'язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до пункту 6 Правил №30 дозвіл видається:

- департаментом Державтоінспекції МВС у разі виїзду за межі України або в'їзду на територію України виключно великогабаритними транспортними засобами;

- департаментом Державтоінспекції МВС або управліннями (відділами) Державтоінспекції головних управлінь (управлінь) МВС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі якщо маршрут пролягає в межах Автономної Республіки Крим, області, між областями або між Автономною Республікою Крим, мм. Києвом і Севастополем та іншими адміністративно-територіальними одиницями;

- міськими або районними підрозділами Державтоінспекції якщо маршрут проходить у межах міста, району.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 (далі - Порядок № 879).

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансінспекцією, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Відповідно до пункту 16 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

Згідно з пунктом 17 Порядку № 879, у разі виявлення під час здійснення попереднього габаритно-вагового контролю на стаціонарних або автоматичних зважувальних пунктах факту перевищення установлених габаритно-вагових параметрів здійснюється точний габаритно-ваговий контроль.

Пунктом 18 Порядку №879 передбачено, що за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Відповідно пункту 20 Порядку №879, за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та відповідного підрозділу МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху.

Пунктом 21 Порядку №879 передбачено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

У разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подвійний розмір застосовується в частині перевищення фактичних показників над показниками, визначеними у дозволі, за пройдену частину маршруту.

Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту.

Відповідно до пункту 22 Порядку №879, у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206 1 цього Кодексу, працівник Державної автомобільної інспекції тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення (частина 1 статті 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

З аналізу викладених положень Порядку №879 слідує, що транспортний засіб, у якого виявлено перевищення габаритно-вагових параметрів затримується та може продовжувати рух тільки після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд.

Як вбачається з розрахунку №276 від 12.03.2017, яким позивачеві визначено плату за проїз великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами загального користування, перевищення нормативно допустимої маси транспортного засобу DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіпу Benalu T34C, реєстраційний номер НОМЕР_2 склало 11,13 %, перевищення нормативно допустимого навантаження на строєну вісь склало 20 % (а.с. 12).

Таким чином, встановивши перевищення нормативно вагових праматерів транспортного засобу DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіпу Benalu T34C, реєстраційний номер НОМЕР_2, його подальший рух мав би бути заборонений до внесення плати за його проїзд.

Судом встановлено, що здійснивши габаритно-ваговий контроль транспортного засобу DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіпу Benalu T34C, реєстраційний номер НОМЕР_2, посадові особи Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області дій, направлених на тимчасову затримку транспортного засобу не вчиняли.

Суд також бере до уваги, що відповідно до пункту 23 Порядку №879, власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Згідно з пунктом 24 Порядку №879, після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Матеріали справи не містять жодних доказів з приводу того, що встановивши перевищення нормативно допустимих вагових параметрів, водієві або власникові транспортного засобу пропонувалось привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами чи доказів відмови водія або власника транспортного засобу привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами.

Наведені обставини у контексті тверджень позивача, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 взагалі не проводився, а також враховуючи відомості про значно меншу загальну масу транспортного засобу, що містяться у товарно-транспортній накладній від 11.03.2017 №235148 (37,4 тонн), ставлять під сумнів обєктивність проведеного габаритно-вагового контролю та достовірність його результатів.

Щодо розміру плати за проїзд, що була визначена позивачеві на підставі оспорюваного розрахунку, суд зауважує наступне.

Так, згідно з пунктом 28 Порядку №879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту встановлено у пункті 30 Порядку №879.

Відповідно до пункту 30 Порядку №879, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

При цьому, згідно з пунктом 31-1 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі;більше як на 40 відсотків - у пятикратному розмірі

Буквальний зміст пункту 31-1 Порядку № 879 дає підстави стверджувати, плата за проїзд визначається виходячи з пройденої відстані або відстані, яку перевізник має намір проїхати. Одночасне внесення плати і за пройдений, і за запланований маршрут не передбачено.

Визначаючи позивачеві розмір плати за проїзд великовагового транспортного засобу відповідач виходив із того, що відстань перевезення становить 691 км. При цьому, як вбачається зі змісту письмових заперечень відповідача та змісту розрахунку №276 від 12.03.2017, вказаний показник є відстанню від пункту відправлення, тобто м. Яготин, до місця зважування, тобто ділянки автомобільної дороги М-05 «Київ-Одеса» км. 210+450 м.

Як вбачається з картографічного сервісу Google, загальна відстань між населеними пунктами Яготин та Миколаїв через автомобільну дорогу М-05 «Київ-Одеса» становить 584 км.

Суд зазначає, що будь-яких пояснень з приводу того, якою методикою користувались посадові особи Управління Укртрансбезпеки Черкаської області, визначаючи відстань, зазначену у розрахунку від 12.03.2017 №276, матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного суд вважає, що розрахунок плати за проїзд великовагового транспортного засобу відповідачем було здійснено на підставі показників загальної маси транспортного засобу, навантаження на осі та відстані, що документально не підтверджуються.

Отже, розрахунок плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування від 12.03.2017 №276 є протиправним та підлягає скасуванню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування від 12.03.2017 №276, складений Управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панченко Н.Д.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 18.10.2017.