Справа № 2-а-418/10
Суддя: Вуїв О. В.
Дата ухвалення: 2010-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-418/10
ПОСТАНОВА

іменем України

"14" жовтня 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Вуїва О.В., при секретарі Кашарайло А.А.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Вознесенську Миколаївської області про захист соціальних прав шляхом визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії дітям війни за період з 17 жовтня 2007 року по 01 жовтня 2008 року та здійснювати ці дії в майбутньому,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Вознесенську Миколаївської області, Кабінету Міністрів України про захист соціальних прав шляхом визнання бездіяльності протиправною, зобовязання здійснити нарахування підвищення до пенсії дітям війни та забезпечити їх виплату.

В обгрунтування позову зазначала, що є дитиною війни та відповідно до статті 6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» з 01 січня 2006 року має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком. Але відповідачі не проводили нарахування та не виплачували ці кошти протягом 2007 року, посилаючись на те, що через зміни до статті 6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни», внесені ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» нарахування та виплата таких коштів була призупинена.

Також вказуючи, що рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року вищезазначені положення ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» були визнані неконституційними, однак незважаючи на цю обставину відповідачі не призначили та не виплачували підвищення до пенсії у розмірі, передбаченому цим ОСОБА_2, а тому позивачка просила позов задовольнити.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2008 року справа була обєднана в одне провадження з іншими аналогічними адміністративними справами за позовами фізичних осіб - дітей війни до управління Пенсійного фонду України в м. Вознесенську Миколаївської області, Кабінету Міністрів України про захист соціальних прав шляхом визнання бездіяльності протиправною та зобовязання здійснити нарахування підвищення до пенсії дітям війни та забезпечення їх виплати.

В подальшому позивачка ОСОБА_1 збільшила розмір позовних вимог щодо зобовязання Пенсійного фонду України в м. Вознесенську Миколаївської області нарахувати та виплатити підвищення до пенсії дітям війни за період з 01 січня 2006 року по 01 жовтня 2008 р. в розмірі 3602,70 грн. та вчиняти ці дії в подальшому.

Крім того, позивачка зазначила про поважність причин пропуску нею строку на звернення до суду, оскільки про порушення свого права дізналася з засобів масової інформації лише в жовтні 2008 року, а тому просила про його поновлення.

Ухвалою суду від 03 листопада 2008 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання забезпечити виплату підвищення до пенсії було закрито в звязку з відмовою позивачки від цих вимог.

21 листопада 2008 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області було винесено постанову по справі, проте ця постанова в подальшому була скасована ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2010 р., а справа направлена на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 09 вересня 2010 року вимоги позивачів дітей війни були розєднані в окремі провадження.

Ухвалою суду від 14 жовтня 2010 року вимоги ОСОБА_1 за період з 01 січня 2006 року по 17 жовтня 2007 року були залишені без розгляду в звязку з пропуском строку на звернення до суду.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала свої вимоги в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в уточненому позові.

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України у м. Вознесенську Миколаївської області в судове засідання не зявився, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі до якої долучив заперечення проти позову.

Заперечення, що містяться в матеріалах справи обгрунтував відсутністю законодавчого врегулювання розміру мінімальної пенсії за віком для обчислення підвищень до пенсії особам, яким встановлено статус «дитина війни» та відсутністю бюджетного фінансування, а також їх частковою необгрунтованістю.

Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим розглядати справу без участі представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є отримувачем пенсії та дитиною війни, якій Управління Пенсійного фонду України у м. Вознесенську Миколаївської області не призначало за період з 17 жовтня 2007 року по 01 жовтня 2008 року та не проводило нарахування підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» у звязку з тим, що ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» була призупинена дія ст. 6 цього ОСОБА_2, а в 2008 році зазначена виплата проводилася на підставі ст. 6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни», в яку були внесені зміни ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Проте 09 липня 2007 року Конституційним Судом України прийнято рішення про визнання неконституційним положення пункту 12 статті 71 ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» з урахуванням статті 111 цього ОСОБА_2, а 22 травня 2008 року Конституційним Судом України прийнято рішення про визнання неконституційним пункту 41 Розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України за 2008 рік», якими було внесено зміни в ст. 6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішення Конституційного Суду України у зазначеній справі мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дій положень статей вказаних законів, що визнані неконституційними.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином положення статті 6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» поновили свою дію у 2007 році з 09 липня 2007 р., отже, право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни», мають діти війни: за 2007 рік з 09 липня 2007 р. до 31 грудня 2007 р.

Аналогічним чином було поновлено дію статті 6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» у 2008 році з 22 травня 2008 р., отже, право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни», мають діти війни: за 2008 рік з 22 травня 2008 р. до 31 грудня 2008 р.

Що стосується визначення розміру підвищення до пенсії, то суд виходить з наступного.

Згідно ст. 6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком, з якої потрібно обчислювати підвищення, цим ОСОБА_2 не передбачено. Пунктом 3 Прикінцевих положень ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» Кабінету Міністрів України доручено подати до Верховної ради пропозиції щодо приведення законодавчих актів та свої нормативно-правові акти у відповідність із цим ОСОБА_2.

Проте на час розгляду справи законодавство не містить терміну «мінімальна пенсія за віком».

09 липня 2003 року законодавчим органом був прийнятий Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яким було запроваджено термін мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим ОСОБА_2. Проте вказаний в статті 28 цього ОСОБА_2 мінімальний розмір пенсії за віком у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим ОСОБА_2. У частині 1 статті 6 ОСОБА_2 зазначено, що непрацездатні громадяни, крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення, мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством. ОСОБА_2 України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту», Постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» свідчить, що розмір надбавок, підвищень, доплат та інших додаткових видів грошової компенсації різним категоріям осіб, визначається у кожному конкретному випадку окремо, чітко встановленими нормами. Таким чином, питання визначення величини мінімальної пенсії за віком, що застосовується для обчислення підвищення до пенсії особам, яким встановлено статус «дитина війни», має бути вирішено в законодавчому порядку. Норма статті 28 ОСОБА_2 України № 1058 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в силу її імперативного характеру не підлягає застосуванню за аналогією закону щодо спору про соціальні виплати (підвищення до пенсії дитини війни), не повязаного з спором про виплату з системи пенсійного забезпечення. Недотримання цієї імперативної норми порушує публічний порядок і ці твердження підтверджені ухвалою Конституційного Суду України від 19 травня 2009 року (справа 2-27у/2009).

Однак встановлені судом обставини не можуть жодним чином свідчити про те, що відсутність законодавчого врегулювання чіткого визначення розміру підвищення до пенсії дітям війни може бути підставою для невиконання державою своїх зобовязань перед власними громадянами.

Водночас підвищення до пенсії, як державна соціальна виплата, згідно ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» (ст.7) виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України на відміну від пенсії, яка виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України, і заперечення відповідача щодо відсутності бюджетних асигнувань для задоволення вимог позивачки є необґрунтованим, оскільки невиконання чи неналежне виконання законів про виплати через відсутність грошей для виплати не є підставою для виправдання. В даному випадку, в національному законодавстві мають бути визначені межі та спосіб здійснення відповідного права органів державної влади діяти з метою забезпечення громадян мінімальним ступенем захисту, на який вони, згідно з принципом верховенства права, мають право в демократичному суспільстві. Бездіяльність щодо реалізації права ОСОБА_1 на нарахування підвищення до пенсії дітям війни, передбаченого ст.6 ОСОБА_2 України «Про соціальний захист дітей війни» в період з 17 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 01 жовтня 2008 року є порушенням, яке створило для позивачки ситуацію непевності стосовно реалізації нею зазначеного права.

Тому, доводи відповідача про відсутність механізму нарахування підвищення до пенсії дітям війни, не можуть бути підставою для невиконання вимог законів, а тому позивачка ОСОБА_1 за періоди з 17 жовтня 2007 р. до 31 грудня 2007 р. та з 22 травня 2008 р. до 01 жовтня 2008 року мала право на отримання відповідного підвищення до пенсії.

Таким чином, враховуючи те, що закони та інші правові акти, які за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення ним рішення про їх неконституційність та не мають зворотньої сили, а тому позовні вимоги за період з 01 січня 2008 року по 22 травня 2008 року є необґрунтованими.

Що ж стосується вимог за періоди з 17 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 01 жовтня 2008 року, то вони є цілком обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Проте не підлягають задоволенню вимоги про зобовязання відповідачки в подальшому виплачувати щомісячне підвищення до пенсії дітям війни, оскільки суд не вирішує спір, який може виникнути у майбутньому.

В такому разі, а саме в разі подальшого виникнення у майбутньому між сторонами спору щодо розміру пенсійного забезпечення, позивачка має право на звернення до суду для подальшого захисту порушеного права.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 11, 158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Управління Пенсійного фонду України у м. Вознесенську Миколаївської області про захист соціальних прав шляхом визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії дітям війни за період з 01 січня 2008 року по 22 травня 2008 року в звязку з необґрунтованістю позовних вимог.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Вознесенську Миколаївської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії дітям війни в період з 17 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року (включно) та щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії дітям війни в період з 22 травня 2008 року по 01 жовтня 2008 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду в. м. Вознесенську Миколаївської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне підвищення до пенсії дітям війни, виходячи з розміру 30 відсотків мінімального розміру пенсії за віком за період з 17 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року (включно).

Зобовязати управління Пенсійного фонду в. м. Вознесенську Миколаївської області нарахувати та виплатити в повному обсязі ОСОБА_1 щомісячне підвищення до пенсії дітям війни, виходячи з розміру 30 відсотків мінімального розміру пенсії за віком за період з 22 травня 2008 року по 01 жовтня 2008 року.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Управління Пенсійного фонду України у м. Вознесенську Миколаївської області про зобов'язання здійснювати в подальшому виплату щомісячного підвищення до пенсії дітям війни.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а субєктом владних повноважень, що не був присутнім під час проголошення постанови протягом десяти днів з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання ним повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: