Справа № 623/2492/17
Суддя: Одарюк М. П.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер справи 623/2492/17
Номер провадження 2-а/623/159/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 року м. Ізюм

Суддя Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Одарюк М.П.,

розглянувши у порядку скороченого провадження в приміщенні суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізюмського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій субєкта владних повноважень щодо припинення виплати пенсії протиправними та зобов'язання поновити виплати пенсії,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом в якому просив:

1) Визнати протиправною бездіяльність Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо припинення виплати пенсії позивача з 01 квітня 2017 року;

2) Зобовязати Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області поновити виплату пенсії позивачу з 01 квітня 2017 року.

3) Звернути постанову до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць;

4) Стягнути з відповідача на його користь судовий збір в сумі 640,00 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що отримує пенсію за віком та перебуває на обліку в Ізюмському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області.

Має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою від 04.04.2016 року № НОМЕР_1.

У місці його проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 проводиться антитерористична операція і йому було припинено виплату пенсії за місцем його проживання у звязку з неможливістю доставки грошей на тимчасом окуповану територію.

У звязку з чим він звернувся до відповідача з заявою про виплату пенсії, на підставі чого відповідач почав виплачувати йому пенсію на його банківську картку і продовжував виплачувати до 01.04.2017 року, а починаючи з 01.04.2017 року виплати були припинені.

Будь-якої інформації щодо прийняття рішення про припинення виплати пенсії позивач не отримував. На звернення позивача до Ізюмського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області йому було повідомлено листом від 05.10.2017 року № 185/Т-14, що виплату пенсії йому припинено з 01.04.2017 року. Позивач не згоден з такими діями відповідача, в позовній заяві просить суд розглядати справу без його участі та участі його представника.

Відповідач, Ізюмське обєднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області, надало суду письмові заперечення в якому просить суд відмовити у задоволенні позову позивача у повному розмірі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово непідконтрольної Уряду України території. У зв'язку зі здійсненням антитерористичної операції на Сході України позивач змушений був виїхати з м. Антрацит Луганської області до м. Ізюм, Харківської області, де наразі мешкає, що підтверджується копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1 від 04.04.2016 р., виданою Управлінням праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області ( а.с.10).

Позивач отримував пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (в редакції на час призупинення пенсії позивачу) встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з

Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509.

Виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюються в установах Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" та з використанням його платіжних пристроїв. ОСОБА_1 виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому. Зазначені виплати припиняються з місяця, наступного за тим, у якому завершився строк дії такої довідки, виданої після 09.09.2015 року. У разі продовження строку дії довідки зазначені виплати поновлюються з дати припинення їх виплати.

Отже, умовами продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ "Державний ощадний банк" або з доставкою додому весь час дії такої довідки.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку як особа, переміщена з тимчасово окупованої території, що підтверджується копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1 від 04.04.2016 р., виданою Управлінням праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради Харківської області, яка дійсна по теперішній час.

З вказаної довідки та копії паспорта позивача слідує, що ОСОБА_1 перемістився з тимчасово окупованої території, де був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

Пунктом 1 ст. 1 Закону України від 24.12.2015 року "Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи було вилучено з переліку документів, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, визначених Законом України від 11.12.2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Відповідно до п. 4 частини 2 розділу І Закону України від 24.12.2015 року "Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" доповнена частина 1 статті 4 Закону України від 20.10.2014 року "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", яка наголошує, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Частина 1 статті 12 Закону надає вичерпний перелік підстав для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб і такими є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості. Цей перелік є вичерпним.

Отже, з часу набрання чинності цим Законом, а саме з 13.01.2016 року, проставлення територіальними підрозділами Державної міграційної служби України відмітки про реєстрацію місця проживання осіб, зазначених у довідці, не є необхідним, саме Міністерство соціальної політики визначено відповідальним за забезпечення формування та ведення, а на структурні підрозділи з питань соціального захисту населення покладено завдання щодо вирішення питання стосовно видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, реєстрації та постановки її на облік в Єдиній інформаційній базі.

Такий висновок також випливає з того, що вносячи зміни Законом України від 24.12.2015 року "Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", законодавець виключив п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону, норма якого передбачала обов'язок внутрішньо переміщеної особи один раз на шість місяців з'являтися до відповідного структурного підрозділу уповноваженого органу міграційної політики.

Обставин для скасування такої довідки з підстав, визначених ст. 12 Закону, в ході розгляду справи не встановлено.

Крім того, відповідно до статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Стаття 5 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" № 637 від 05.11.2014р. встановлено, що продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою.

Статтею 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлено, що виплата пенсії припиняється за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.

В листі № 14127/14-ов від 20.10.2017 р. відповідач зазначив, що Ізюмським обєднаним управління Пенсійного фонду України Харківської області рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 не приймалось, пенсія нараховувалась та виплачувалась останньому з 01.08.2014 року по 01.04.2017 року.

Надані суду копія рішення засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщенням особам, копія акта обстеження матеріально - побутових умов сім'ї стосується іншого періоду призначення (відновлення) виплат пенсії позивачу,а саме -2016 рік. За оскаржуваний позивачем період щодо припинення виплати йогои пенсії, а саме з 01.04.2017 року відповідачем не надано суду копії рішення засідання комісії з питань призначення ( відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщенням особам, копії акта обстеження матеріально - побутових умов сім'ї.

Рішенням ЄСПЛ у справі "Пічкур проти України", зокрема ст. 53, встановлено, що "підвищення мобільності населення, більш високі рівні міжнародного співробітництва та інтеграції, а також розвиток банківського обслуговування та інформаційних технологій більше не виправдовують здебільшого технічних обмежень щодо осіб, які отримують соціальні виплати…".

У пункті 54 цього ж рішення ЄСПЛ також зазначив про порушення статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії" ЄСПЛ визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем "Молдавської Республіки Придністров'я" (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

У пункті 333 цього рішення ЄСПЛ зазначив: "Суд вважає, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території відповідно фактичній ситуації (наприклад, сепаратистський режим, військова окупація), держава не перестає нести відповідальність та здійснювати юрисдикцію. Воно повинно усіма доступними дипломатичними та правовими засобами із залученням іноземних держав та міжнародних організацій продовжувати гарантувати права та свободи, передбачені Конвенцією".

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" № 8 від 13.06.2007 року, зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач, припиняючи 01 квітня 2017 року виплату позивачу його пенсії, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки припинення виплати пенсії особі у зв'язку з відсутністю підтвердження проходження позивачем перевірки фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи не відноситься до законодавчо визначених підстав припинення виплати пенсії та суперечить приписам Конституції України.

Крім того, всупереч ст. 49 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відповідачем у незаконний спосіб припинено виплату пенсії, а саме не надано відповідного рішення Ізюмського об'єднанного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про підстави припинення виплати пенсії позивачу.

Суд вважає систематичною проблему невинесення Ізюмським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області рішень, винесення яких передбачено чинними нормативно - правовими актами, що позбавляє можливості взагалі перевірити чи відповідають дії органів Пенсійного фонду актами нормативно - правового регулювання.

Відповідно ст. 94 КАС України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позтвача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 22, 46, 58, 64 Конституції України, ст. ст. 6-11, 69-71, 86, 94, 99, 158-163, 167,183-2, 186 КАС України, ст. ст. 47, 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ізюмського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій субєкта владних повноважень щодо припинення виплати пенсії протиправними та зобов'язання поновити виплати пенсії задовольнити.

Визнати протиправними дії Ізюмського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо припинення виплати ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2, пенсії з 01.04.2017 року.

Зобовязати Ізюмське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області поновити ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2 виплату пенсії з 01.04.2017 року.

Допустити до негайного виконання постанову в межах суми стягнення за один місяць відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 КАС України.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ізюмський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду М.П.Одарюк