Справа № 199/6560/16-а(2-а/199/174/16)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 жовтня 2017 рокусправа № 199/6560/16-а(2-а/199/174/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Семененка Я.В. Добродняк І.Ю

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції

на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2016 р. у справі № 199/6560/16-а(2-а/199/174/16)

за позовом ОСОБА_1

до Поліцейського роти № 3 УПП в місті Дніпропетровську ОСОБА_2

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

"15" вересня 2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Поліцейського роти № 3 УПП в місті Дніпропетровську ОСОБА_2 в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову ДР № 105609 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляду штрафу в розмірі 255 грн.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2016 р. у справі № 199/6560/16-а(2-а/199/174/16) адміністративний позов ОСОБА_1 до Поліцейського роти № 3 УПП в місті Дніпропетровську ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову інспектора поліцейської роти №3 батальйону №3 УПП в місті Дніпропетровську ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення серії ДР №105609 від 20 серпня 2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 255 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, Управлінням патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2016 р. у справі № 199/6560/16-а(2-а/199/174/16), як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 20 серпня 2016 року відповідачем, інспектором поліцейської роти №3 батальйону №3 УПП в місті Дніпропетровську ОСОБА_2, у відношенні позивача було винесено постанову серії ДР № 105609 по справі про адміністративне правопорушення, де відповідач зазначив, що 20 серпня 2016 року о 17-58 год., ОСОБА_1, керуючи автомобілем DAEWOO NEXIA (державний номерний знак НОМЕР_1) на проспекті Гарагіна, 117 здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.41.1 (зупинка маршрутних ТЗ, а саме 4 м. 50 см. від знаку, чим порушив п.15.9 (е) ПДР. Згідно даної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255,00 грн. на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуюсь з такими діями та рішенням інспектора, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а також відповідно, з неправомірності спірного рішення відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктами 15.1, 15.2 Правил дорожнього руху передбачено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Відповідно п.п.«е» п.15.9 Правил зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

За змістом зазначених норм вбачається, що автобусна зупинка - це улаштоване місце посадочної площадки для пасажирів, межі якої визначаються довжиною такої посадочної площадки і починаються від місця установки відповідного дорожнього знака. І за п.15.9(е) Правил дорожнього руху водіям заборонено зупинку ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів або від дорожнього знака зупинки з обох боків (за відсутності відповідного майданчику).

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Слід також зазначити, що відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, показаннями свідків, показаннями технічних приладів чи засобів, фото- і кіно-зйомки, відеозапису, які використовувалися при нагляданні за виконанням правил норм і стандартів, що стосуються забезпечення дорожнього руху.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, показаннями свідків, показаннями технічних приладів чи засобів, фото- і кіно-зйомки, відеозапису, які використовувалися при нагляданні за виконанням правил норм і стандартів, що стосуються забезпечення дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових, доказів, висновків експертів.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, за ч.1 ст.122 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Згідно ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на час розгляду справи судом першої інстанції не було надано будь-яких доказів, що свідчать про порушення позивачем ч.1 ст.122 КУпАП. Таких доказів не надано заявником апеляційної скарги і суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, ані відповідач, ані заявник апеляційної скарги не довели суду правомірність прийняття постанови серії ДР № 105609 року, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2016 р. у справі № 199/6560/16-а(2-а/199/174/16) - залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2016 р. у справі № 199/6560/16-а(2-а/199/174/16) - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко