Справа № 583/1842/16-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 року м. Київ К/800/791/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого судді Мороза В.Ф.,

суддів: Голяшкіна О.В.,

Єрьоміна А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 жовтня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що одноразова грошова допомога, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців і на підставі частини другої статті 9, частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» має бути включена до складу одноразової грошової допомоги по інвалідності.

Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 жовтня 2016 року, залишеною без змін, ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 та Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року № 595, виданим на виконання постанови № 889, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога у зв`язку з інвалідністю, передбачена статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Не погоджуючись з судовими рішеннями, позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріально та процесуального права, подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до наказу Міністра оборони України по особовому складу від 26 липня 2005 року ОСОБА_1 звільнений з військової служби в запас з посади заступника начальника кафедри навігації та бойового застосування літальних апаратів льотного факультету.

З 01 грудня 2007 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

18 січня 2012 року Сумською обласною медико-соціальною експертизою ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.

Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2013 року, за ОСОБА_1 визнано право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю третьої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби та зобов`язано відповідача прийняти відповідне рішення.

На виконання постанови Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09 вересня 2013 року по ОСОБА_1 призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 27-місячного грошового забезпечення, визначеного на день звільнення з військової служби та з врахуванням раніше виплаченої страхової суми за державним обов`язковим особистим страхуванням в сумі 72227,06 грн.

Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2016 року, визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України, протокол від 07 травня 2014 року № 1, в частині визначення ОСОБА_1 розміру одноразової грошової допомоги по інвалідності. Зобов`язано Міністерство оборони України здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги по інвалідності, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» від 28 травня 2005 року № 499, виходячи з щомісячного розміру грошового утримання на дату встановлення позивачу обласною медико-соціальною експертизою ІІІ групи інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при виконання інтернаціонального обов`язку, а саме на 18 січня 2012 року.

На виконання постанови Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 листопада 2015 року, ОСОБА_1 було здійснено перерахунок одноразової грошової допомоги станом на 18 січня 2012 року, згідно якого розмір одноразової грошової допомоги становить 168433,02 грн.

23 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони України з листом, в якому просив до розрахунку розміру одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю третьої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби включити щомісячну грошову винагороду, встановлену для військовослужбовців постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» як військовослужбовцю льотного складу.

Міністерство оборони України листом від 07 квітня 2016 року повідомило позивача про те, що підстав для врахування даної винагороди до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 18 січня 2012 року немає.

Не погоджуючись з даним рішенням відповідача, вважаючи, що до складу грошового забезпечення, з якого повинна обчислюватись одноразова грошова допомога, повинна входити грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2007 № 1294 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 2 пункту 5 постанови Кабінетом Міністрів України від 07 листопада 2007 № 1294 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ» установлено, що військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, наказом Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року № 595 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати військовослужбовцям, які займають посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил України.

Згідно із підпунктом 2.3 пункту 2 Інструкції, щомісячна додаткова грошова винагорода для військовослужбовців, які проходять військову службу на посадах льотного складу у військових частинах, установах, військових навчальних закладах (навчальних центрах, на курсах), на підприємствах, в організаціях, а також у штабах і управліннях з`єднань і вище, 20 % місячного грошового забезпечення.

Пунктом 5 Інструкції передбачено така винагорода виплачується на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації), а командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Підставою для видання наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) про виплату зазначеної щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям, які проходять військову службу на посадах льотного складу у військових частинах, установах, військових навчальних закладах (навчальних центрах, на курсах), на підприємствах, в організаціях, а також у штабах і управліннях з`єднань і вище, є витяги з журналів хронометражу польотів або копії польотних листів про здійснення польотів за планами бойової (навчально-льотної) підготовки, а також витяги з льотної книжки військовослужбовця.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 та Інструкцією про розміри і порядок виплати військовослужбовцям, які займають посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил України має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2014 року (справа № 21-473а14), від 19 травня 2015 року (справа № 21-466а15).

Відповідно до статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та у апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 жовтня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року без змін.

Рішення набирає законної сили через п`ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді: В.Ф. Мороз

О.В. Голяшкін

А.В. Єрьомін