Справа № 2-а-418/10
Суддя: Вуїв О. В.
Дата ухвалення: 2010-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-418/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Вуїва О.В., при секретарі Кашарайло А.А.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Вознесенську Миколаївської області про захист соціальних прав шляхом визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії дітям війни за період з 01 січня 2006 року по 17 жовтня 2007 року,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Вознесенську Миколаївської області, Кабінету Міністрів України про захист соціальних прав шляхом визнання бездіяльності протиправною, зобовязання здійснити нарахування підвищення до пенсії дітям війни та забезпечити їх виплату.

В обгрунтування позову зазначала, що є дитиною війни та відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01 січня 2006 року має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком. Але відповідачі не проводили нарахування та не виплачували ці кошти протягом 2007 року, посилаючись на те, що через зміни до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», внесені Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» нарахування та виплата таких коштів була призупинена.

Також вказуючи, що рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року вищезазначені положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» були визнані неконституційними, однак незважаючи на цю обставину відповідачі не призначили та не виплачували підвищення до пенсії у розмірі, передбаченому цим Законом, а тому позивачка просила позов задовольнити.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2008 року справа була обєднана в одне провадження з іншими аналогічними адміністративними справами за позовами фізичних осіб - дітей війни до управління Пенсійного фонду України в м. Вознесенську Миколаївської області, Кабінету Міністрів України про захист соціальних прав шляхом визнання бездіяльності протиправною та зобовязання здійснити нарахування підвищення до пенсії дітям війни та забезпечення їх виплати.

В подальшому позивачка ОСОБА_1 збільшила розмір позовних вимог щодо зобовязання Пенсійного фонду України в м. Вознесенську Миколаївської області нарахувати та виплатити підвищення до пенсії дітям війни за період з 01 січня 2006 року по 01 жовтня 2008 р. в розмірі 3602,70 грн. та вчиняти ці дії в подальшому.

Крім того, позивачка зазначила про поважність причин пропуску нею строку на звернення до суду, оскільки про порушення свого права дізналася з засобів масової інформації лише в жовтні 2008 року, а тому просила про його поновлення.

Ухвалою суду від 03 листопада 2008 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання забезпечити виплату підвищення до пенсії було закрито в звязку з відмовою позивачки від цих вимог.

21 листопада 2008 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області було винесено постанову по справі, проте ця постанова в подальшому була скасована ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2010 р., а справа направлена на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 09 вересня 2010 року вимоги позивачів дітей війни були розєднані в окремі провадження.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала свої вимоги в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в уточненому позові.

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України у м. Вознесенську Миколаївської області в судове засідання не зявився, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі до якої долучив заперечення проти позову.

Заперечення, що містяться в матеріалах справи обгрунтував відсутністю законодавчого врегулювання розміру мінімальної пенсії за віком для обчислення підвищень до пенсії особам, яким встановлено статус «дитина війни», відсутністю бюджетного фінансування, а також їх частковою необгрунтованістю та пропуском позивачкою строку звернення до суду за захистом порушеного права.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до чинної на час звернення позивачки до суду редакції ст. 99 КАС України адміністративний позов міг бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом, або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав особи встановлювався річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Незважаючи на те, що на час розгляду справи загальний строк звернення до адміністративного суду скорочений Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року, проте застосуванню підлягає саме строк, що був чинним на час звернення позивачки до суду, оскільки протилежне суперечило б принципам адміністративного судочинства.

Разом з тим відповідно до чинної на час розгляду справи редакції ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Для правильного обчислення позовної давності важливим є визначення її початкового моменту.

Виходячи з вимог ст. 99 КАС України (чинної на час звернення до суду) початок перебігу строку звернення до суду, суд повязує не з фактом обізнаності особи, якій належить порушене право в звязку з тим, що цей субєктивний момент є результатом недбалого ставлення особи до охорони власних прав, а з моменту, коли вона повинна була дізнатися про таке порушення.

Обєктивними даними про цей момент є актуальність положень рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року (офіційне опублікування в Офіційному Віснику України № 52 від 27 липня 2007 року), які широко обговорювалися в Україні засобами масової інформації, на телебаченні на той час, а тому позивачка не могла не знати про факт порушення її прав, адже з моменту публікації цього рішення в офіційному виданні вважається, що це рішення було доведене до невизначеного кола осіб, тобто до всього населення України, включаючи і позивачку.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом 17 жовтня 2008 року, а тому строк звернення з вимогами, що виникли до 17 жовтня 2007 року на час предявлення позову сплинув.

Позивачкою не зазначено, а судом не встановлено поважних причин для поновлення строку на звернення до суду.

Тому, враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 99 КАС України (в редакції від 06 липня 2005 року), 100, 107 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Вознесенську Миколаївської області про захист соціальних прав шляхом визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії дітям війни за період з 01 січня 2006 року по 17 жовтня 2007 року залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а субєктом владних повноважень, що не був присутнім під час проголошення ухвали протягом пяти днів з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання ним повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: