Справа № 812/609/17
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

31 жовтня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/609/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Секірської А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Вакуленка А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Черненка Є.О., довіреність від 25.05.2017;

представника відповідача Удовиченка М.Ф., довіреність від 19.05.2017 № 40/35/34-631,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Східного територіального управління Національної гвардії України про визнання протиправними та скасування наказів, -

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2017 року ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Східного територіального управління Національної гвардії України (далі Відповідач) з вимогами про визнання протиправними та скасування наказів від 11.10.2016 № 41 о/с, від 31.10.2016 № 44 о/с та № 260, про існування яких позивачу стало відомо після ознайомлення 22.03.2017 адвокатом Бондаренком Ю.Ю. з матеріалами кримінального провадження.

Представник позивача в ході судового розгляду справи надав уточнений в частині підстав адміністративний позов від 26.05.2017 вх. № 12102/2017 (т.1 арк.спр. 112-115), зазначивши, що 03.10.2016 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 795, яким позивачу оголошено дисциплінарне стягнення звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю. Того ж дня, 03.10.2016, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 40 о/с розірвано контракт з сержантом ОСОБА_1 та звільнено його у запас Збройних Сил України. 04.10.2016 позивачу командуванням батальйону військової частини у м. Рубіжне оголошено про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю. 04.10.2016 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 233 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Проти розірвання контракту та звільнення з військової служби позивач не заперечував.

11.10.2016 командир військової частини НОМЕР_1 наказом № 41 о/с безпідставно відмінив наказ від 03.10.2016 № 40 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби. 31.10.2016 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 44 о/с ОСОБА_1 вдруге звільнений у запас Збройних Сил України та того ж дня наказом № 260 вдруге виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Про видання наказів від 11.10.2016 № 41 о/с, від 31.10.2016 № 44 о/с та № 260 позивача ніхто не проінформував.

Таким чином, позивач був звільнений 03.10.2016 з військової служби та у подальшому, в порушення прав позивача (як особи і людини) і проти його волі, фактично поновлений на військовій службі 11.10.2016, а потім повторно звільнений за той же дисциплінарний проступок, за який його вже було звільнено. Жодним нормативно правовим актом України не передбачено звільнення військовослужбовця у такий спосіб як повторне звільнення. Представник позивача послався на те, що відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Позивач просив суд, з урахуванням уточненого адміністративного позову:

1) визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Східного територіального управління Національної гвардії України від 11.10.2016 № 41 о/с, яким скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 Східного територіального управління Національної гвардії України від 03.10.2016 № 40 о/с в частині звільнення старшого інструктора (з водіння) відділення спеціальних автомобілів автомобільного взводу 2-го патрульного батальйону сержанта ОСОБА_1 у запас Збройних Сил України;

2) визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Східного територіального управління Національної гвардії України від 31.10.2016 № 44 о/с в частині звільнення старшого інструктора (з водіння) відділення спеціальних автомобілів автомобільного взводу 2-го патрульного батальйону сержанта ОСОБА_1 у запас Збройних Сил України;

3) визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Східного територіального управління Національної гвардії України від 31.10.2016 № 260 в частині виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення старшого інструктора (з водіння) відділення спеціальних автомобілів автомобільного взводу 2-го патрульного батальйону сержанта ОСОБА_1 ;

4) вийти за межі позовних вимог у разі, якщо суд вбачає в цьому необхідність для повного захисту прав, свобод та інтересів, про захист яких просить позивач, на підставі частин 2, 4 статті 11 КАС України.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали уточнений адміністративний позов в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеному в позові.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях від 03.05.2017 вхід.№ 9948/2017 (т.1 арк.спр. 19-20) та доповненнях до заперечень від 22.05.2017 № 11598/2017 (т.1 арк.спр. 98-102).

Так, представник відповідача з посиланням на норми Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, зазначив про пропущення позивачем строків звернення до суду з даним позовом, оскільки 04.10.2017 сержанту ОСОБА_1 наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності «звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю» було оголошено командуванням батальйону військової частини НОМЕР_1 у м. Рубіжне, де він проходив службу. Пізніше видані командиром військової частини НОМЕР_1 накази по особовому складу від 11.10.2016 № 41 та від 31.10.2016 № 44 є лише реалізацією вже оголошеного стягнення, не створюють самі по собі правових наслідків, а є підставою для видання у подальшому наказу по стройовій частині про виключення зі списків особового складу. Починаючи з 01.11.2017 позивачу припинено нарахування грошового забезпечення, протягом зазначеного часу позивач на службі не з`являвся та службові обов`язки не виконував, тобто про своє звільнення дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів звільнення ще у жовтні 2016 року і твердження про те, що про звільнення йому стало відомо від його захисника тільки 22.03.2017, є безпідставним та необґрунтованим.

Зазначив, що через значне службове навантаження у зв`язку зі звільненням у запас останньої хвилі мобілізованих військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 НГУ та неточним усвідомленням завдання, яке поставив командир військової частини НОМЕР_1 НГУ щодо ОСОБА_1 , начальник відділу кадрів старший лейтенант ОСОБА_2 помилково включив сержанта ОСОБА_1 до наказу від 03.10.2016 № 40 о/с в категорію звільняємих військовослужбовців, проект наказу з командиром військової частини не погодив та не врахував, що наказ від 03.10.2016 № 795 про оголошення стягнення на той час ще не був доведений до відома позивача, особа для прийняття посади в позивача, порядок здачі справи, посади і закріпленого за позивачем майна визначені не були. За даний проступок 10.10.2016 ОСОБА_2 оголошено догану. Помилку, допущену старшим лейтенантом ОСОБА_2 при формуванні наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ, було виправлено шляхом відміни пункту наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.10.2016 № 40 о/с в частині звільнення у запас Збройних Сил України за пунктом «е» частини шостої (через службову невідповідність) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» сержанта ОСОБА_1 як нереалізованого. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 04.10.2016 № 233 сержант ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення не виключався, що підтверджує факт помилки начальника відділу кадрів. Позивач в повному обсязі та своєчасно отримав заробітну плату за жовтень 2016 року, що було б неможливо при його виключенні зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 НГУ. Військовослужбовець за контрактом сержант ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення після остаточного прийняття командиром військової частини НОМЕР_1 НГУ рішення про звільнення сержанта ОСОБА_1 та видання наказу від 31.10.2016 № 260.

Представник відповідача зазначив, що оскаржувані накази видано законно, у встановлені строки та в межах повноважень відповідної посадової особи, позовні вимоги є необґрунтованими та просив з огляду на наведене відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Ухвалою суду від 11.10.2017 у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 Східного територіального управління Національної гвардії України про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду відмовлено.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

Згідно з пунктом 15 частини 1 статті 3 КАС України, публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункт 2 частини 2 статті 17 КАС України).

Позивач проходив військову службу за контрактом у Національній гвардії України, спірні правовідносини регулюються Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІ), Законом України від 13.03.2014 № 876-VII «Про Національну гвардію України» (далі Закон № 876), Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі Статут внутрішньої служби ЗСУ), Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі Дисциплінарний статут ЗСУ), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (Положення № 1153/2008).

Закон № 2232-ХІІ здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно із частиною третьою статті 2 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина четверта статті 2 Закону № 2232-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 876 Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Дія Статуту внутрішньої служби ЗСУ поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та на інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Судом установлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 10.06.2016 № 140 сержанта ОСОБА_1 (Г-023971), який відповідно до наказу командувача Національної гвардії України від 27.05.2016 № 79 о/с прибув із військової частини НОМЕР_2 (м. Павлоград) для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 м. Слов`янськ, зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення, призначено старшим інструктором (з водіння) відділення спеціальних автомобілів автомобільного взводу 2-го патрульного батальйону, з 10.06.2016 (т.1 арк.спр.22).

На підставі рапорту командира 2-го патрульного батальйону підполковника ОСОБА_3 від 29.09.2016 (т.1 арк.спр. 57) згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 Східного оперативно територіального об`єднання Національної гвардії України від 29.09.2016 № 790 призначено службове розслідування по факту прибуття на службу у стані алкогольного сп`яніння сержанта ОСОБА_1 (т.1 арк.спр.56).

За результатами проведеного службового розслідування 03.10.2016 командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 затверджено висновок службового розслідування по факту прибуття на службу в стані алкогольного сп`яніння сержанта ОСОБА_1 , складений 03.10.2016 т.в.о. заступника командира 2 ПБ по роботі з особовим складом капітаном ОСОБА_5 , погоджений начальником юридичної служби майором юстиції ОСОБА_6 (т.1 арк.спр. 53-55).

Висновком службового розслідування запропоновано факт прибуття на службу в стані алкогольного сп`яніння сержанта ОСОБА_1 вважати встановленим (п.2), за порушення вимог статей 11, 13, 16, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, розпорядження начальника Східного територіального управління від 05.04.2016 № 6/22/1-1825, особисту недисциплінованість, прибуття на службу в стані алкогольного сп`яніння на старшого інструктора з водіння відділення спеціальних автомобілів автомобільного взводу 2 патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення у виді звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю.

Відповідно до п. 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Східного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України від 03.10.2016 № 795 «Про результати проведення службового розслідування по факту прибуття на службу у стані алкогольного сп`яніння сержанта ОСОБА_1 » за порушення вимог статей 11, 13, 16, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 та керуючись ст. 59 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, розпорядження начальника Східного територіального управління від 05.04.2016 № 6/22/1-1825, особисту недисциплінованість, прибуття на службу в стані алкогольного сп`яніння на старшого інструктора з водіння відділення спеціальних автомобілів автомобільного взводу 2 патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю (т.1 арк.спр. 122-124).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Східного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України (по особовому складу) від 03.10.2016 № 40 о/с відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» припинено (розірвано) контракт та звільнено у запас Збройних Сил України за пунктом «е» частини шостої (через службову невідповідність) сержанта ОСОБА_1 , старшого інструктора (з водіння) відділення спеціальних автомобілів автомобільного взводу 2-го патрульного батальйону, підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 03.10.2016 № 795 (т.2 арк.спр. 185-186).

Позивач погоджується з наказами від 03.10.2016 № 795 та від 03.10.2016 № 40 о/с, вважає їх обґрунтованими та законними.

В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 Східного оперативно територіального об`єднання Національної гвардії України від 11.10.2016 № 41 о/с відмінено пункт наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.10.2016 № 40 о/с у частині щодо звільнення у запас Збройних Сил України за пунктом «е» частини шостої (через службову невідповідність) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» сержанта ОСОБА_1 , старшого інструктора (з водіння) відділення спеціальних автомобілів автомобільного взводу 2-го патрульного батальйону як нереалізований (т.2 арк.спр. 187-191).

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 Східного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України (по особовому складу) від 31.10.2016 № 44 о/с сержанта ОСОБА_1 , старшого інструктора (з водіння) відділення спеціальних автомобілів автомобільного взводу 2-го патрульного батальйону відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» припинено (розірвано) контракт та звільнено у запас Збройних Сил України за пунктом «е» частини шостої (через службову невідповідність) (т.2 арк.спр. 192-193).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 31.10.2016 № 260 сержанта ОСОБА_1 , старшого інструктора (з водіння) відділення спеціальних автомобілів автомобільного взводу 2-го патрульного батальйону, звільненого відповідно до п. «е» (через службову невідповідність) частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 Східного територіального управління від 31.10.2016 № 40 о/с у запас Збройних Сил України, 31.10.2016 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (т.1 арк.спр. 31-50).

Також судом установлено, що 27.10.2016 ОСОБА_1 затримано військовою прокуратурою Луганського гарнізону, ухвалою слідчого судді Старобільського районного суду Луганської області від 29.10.2016 у справі № 1-кс/431/895/16 по кримінальному провадженню № 0000462 від 10.10.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 368, частиною першою статті 190 КК України, застосовано до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 25.12.2016 (т.2 арк.спр. 129-131).

Представником позивача надано суду відповідь командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_4 від 03.05.2017 № 40/35/34-570 «АЗ» на адвокатський запит від 18.04.2017, в якій зазначено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 03.10.2016 на сержанта ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю. Порушення сержантом ОСОБА_1 військової дисципліни виявилося у прибутті на службу у стані алкогольного сп`яніння (т.1 арк.спр. 120). До цього листа додано завірену копію наказу командира військової частини від 03.10.2016 № 40 о/с (т.1 арк.спр.121).

Зазначена відповідь не містить посилань на оскаржувані накази, надана відповідачем після відкриття провадження у даній адміністративній справі ухвалою суду від 26.04.2017.

Спірним питанням у даній справі є правомірність та наявність у відповідача повноважень та підстав для видання наказу від 11.10.2016 № 41 о/с та похідних від нього наказів від 31.10.2016 № 44 о/с та від 31.10.2016 № 260.

Щодо вимоги про визнання протиправним та скасування наказу від 11.10.2016 № 41 о/с, суд зазначає таке.

Згідно із пунктом е) частини шостої статті 26 Закону № 2232-ХІІ контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби через службову невідповідність.

У відповідності до пункту и) статті 51 Дисциплінарного статуту ЗСУ на сержантів (старшин) (крім військовослужбовців строкової військової служби) може бути накладено стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Командир полку (корабля 1 рангу), бригади має право звільняти з військової служби солдатів (матросів), сержантів (старшин) (крім військовослужбовців строкової служби) за службовою невідповідністю (пункт ж) статті 59 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Статтею 87 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця. Особи, з вини яких не було виконане стягнення, несуть дисциплінарну відповідальність (частини перша та друга статті 96 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Відповідно до статті 97 Дисциплінарного статуту ЗСУ про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Згідно з вимогами пункту 12 розділу І Положення № 1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання підполковника (капітана 2 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністром оборони України.

Згідно із абзацом четвертим пункту 34 розділу ІІ Положення № 1153/2008 контракт припиняється (розривається) у день, зазначений у наказі командира (начальника) військової частини по стройовій частині про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (у разі дострокового припинення (розірвання) контракту, звільнення з військової служби або направлення для проходження військової служби до іншого військового формування з виключенням зі списків особового складу Збройних Сил України).

Відповідно до пункту 35 розділу ІІ Положення № 1153/2008 контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення) за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених пунктами "а", "б", "в", "г", "е", "є", "ж", "и", "і", "ї", "й" та "л" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

У разі припинення (розірвання) контракту, а також продовження його строку у випадках, визначених цим Положенням, у примірнику, що зберігається в особовій справі, робиться запис із зазначенням підстав та дати припинення (розірвання), продовження строку контракту, який завіряється підписом командира (начальника) військової частини та скріплюється відповідною гербовою печаткою.

Відповідно до положень пункту 228 розділу ХІІ Положення № 1153/2008 звільнення з військової служби через службову невідповідність здійснюється в разі застосування до військовослужбовця відповідного дисциплінарного стягнення, передбаченого Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Згідно із пунктом 238 розділу ХІІ Положення № 1153/2008 наказ про застосування до військовослужбовця такого дисциплінарного стягнення, як звільнення з військової служби через службову невідповідність, є підставою для видання наказу про його звільнення. Під час проведення мобілізації підставою видання наказу про звільнення через службову невідповідність осіб рядового складу, сержантського і старшинського складу з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період (крім прапорщиків і мічманів) є також рішення посадової особи, визначеної пунктом 225 цього Положення, про звільнення за підставою, визначеною підпунктом "е" пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (абзац четвертий пункту 241 Положення № 1153/2008).

Згідно із пунктом 246 розділу ХІІ Положення № 1153/2008 військовослужбовці, до яких згідно з Дисциплінарним статутом Збройних Сил України застосовано таке стягнення, як звільнення з військової служби через службову невідповідність, або військовослужбовці визначеної законодавством категорії, стосовно яких прийнято рішення про звільнення з військової служби через службову невідповідність під час проведення мобілізації, звільняються з військової служби на підставах, передбачених пунктом "е" частини шостої або пунктом "е" частини сьомої чи підпунктом "е" пункту 1 частини восьмої статті 26Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Таким чином, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення ОСОБА_1 з військової служби застосовано командиром військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 наказом від 03.10.2016 № 40 о/с на підставі наказу від 03.10.2016 № 795 внаслідок проведеного відносно військовослужбовця службового розслідування, висновки якого не ставляться під сумнів сторонами.

Тобто у відповідача були наявні підстави для видання наказу від 03.10.2016 № 40 о/с, і разом з тим відсутні законні підстави для його подальшого скасування оскаржуваним наказом від 11.10.2016 № 41 о/с. Підставою для відміни наказу зазначено «нереалізований», проте в даному випадку реалізацією наказу від 03.10.2016 № 40 о/с мало стати видання наказу по стройовій частині про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини, а не скасування самого наказу.

Крім того, наказ від 03.10.2016 № 40 є за своєю правовою суттю наказом про застосування дисциплінарного стягнення, нормами вищенаведених нормативно правових актів не передбачено право командира скасовувати такий наказ, право на його скасування надано виключно старшим командирам і лише у випадку, встановленому пунктом 94 Дисципілнарного статуту ЗСУ, а саме - старший командир має право скасовувати дисциплінарні стягнення, накладені молодшим командиром, якщо він визнає, що стягнення не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення, та накладати своєю владою більш суворі стягнення.

Також суд звертає увагу на те, що від 11.10.2016 № 41 о/с відмінено пункт наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.10.2016 № 40 о/с, при цьому відповідач пояснив, що при виготовленні тексту наказу допущено друкарську помилку та зазначено дату наказу, що скасовується 04.10.2016 замість вірної 03.10.2016.

Щодо посилань відповідача на помилковість видання наказу від 03.10.2016 № 40 о/с, та відповідно на наявність підстав для його скасування на підставі наказу від 11.10.2016 № 41 о/с, суд зазначає таке.

На підтвердження того, що позивача включено до наказу від 03.10.2016 № 40 о/с помилково, відповідачем надано суду службову картку начальника відділу кадрів старшого лейтенанта ОСОБА_2 , в якій містяться відомості про накладення дисциплінарного стягнення (усно) 10.10.2016 за прорахунки в роботі, що виразилось в неякісному відпрацюванні наказів по особовому складу (т.1 арк.спр.82-83).

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 , начальник відділу кадрів військової частини НОМЕР_1 , пояснив, що службове розслідування відносно ОСОБА_1 було закінчено 03.10.2016. Наказ № 795 було доведено до відома позивача, цей же наказ було отримано свідком, та включено позивача до наказу від 03.10.2016 № 40 о/с помилково, оскільки на той час йшло звільнення демобілізованих військовослужбовців. Командир частини підписав зазначений наказ, а 10.10.2016 викликав свідка ОСОБА_2 та сказав, що пункт наказу відносно ОСОБА_1 необхідно відмінити, 11.10.2016 відмінено пункт наказу від 03.10.2016 відносно ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 винесено догану за неналежне виконання наказів. Пояснив, що зі списків особового складу позивача було виключено наказом від 31.10.2016 на підставі висновку службового розслідування. Чи знаходився позивач у розпорядженні частини у період з 03.10.2016 по 31.10.2016 пояснити не може, оскільки проходить службу у м. Слов`янську, а позивач проходив її у м. Рубіжному.

Суд критично оцінює доводи представника відповідача про помилковість видання наказу від 03.10.2016 № 40 о/с, оскільки дисциплінарний наказ від 03.10.2016 № 795 ще не був доведений до відома позивача, у зв`язку з тим, що відповідних доказів суду не надано, а позивач у судовому засіданні пояснив, що був ознайомлений усно з цими наказами 03.10.2016 та погодився з ними.

Також судом досліджено матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до ЄДР за № 0000500 від 02.11.2016, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 366, частиною четвертою статті 426-1 КК України невстановлені службові особи військової частини НОМЕР_1 (НГУ), перевищивши надані службові повноваження, здійснили підробку офіційних документів, що призвело до тяжких наслідків (т.2 арк.спр. 1-108) та допитано в якості свідка старшого слідчого військової прокуратури Луганського гарнізону ОСОБА_7 .

При цьому встановлено, що постановою старшого слідчого першого відділу військової прокуратури Луганського гарнізону від 12.03.2017 кримінальне провадження № 0000500 від 02.11.2016, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 366, ч. 4 ст. 426-1 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КК України, тобто у звязку із відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

Постанову слідчого вмотивовано тим, що допитані у якості свідків заступник командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , начальник відділення обліку особового складу штабу ОСОБА_9 , начальник відділення кадрів ОСОБА_2 , командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 повідомили, що наказ № 40 о/с від 03.10.2016 в частині пункту про звільнення ОСОБА_1 виданий помилково, та є таким, що не відповідає дійсності. Так, у вересні-жовтні 2016 року у військовій частині НОМЕР_1 відбувалось звільнення військовослужбовців призваних за мобілізацією у звязку з підписанням Закону «Про демобілізацію». За вказаний період з військової служби було звільнено близько 500 мобілізованих військовослужбовців. У зв`язку із завантаженістю відділення кадрів, відділення обліку особового складу та малою штатною чисельністю даних підрозділів, прізвище ОСОБА_1 було включено до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.10.2016 № 40 о/с помилково. Додатково, начальник відділення кадрів військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_2 повідомив, що одразу після виявлення допущеної помилки він доповів командиру військової частини НОМЕР_1 , який у свою чергу, відповідно до наказу № 41 о/с від 11.10.2016 скасував попередній наказ № 40 о/с в частині пункту щодо звільнення ОСОБА_1 із військової служби. 15.02.2017 до першого відділу військової прокуратури Луганського гарнізону надійшло повідомлення командира військової частини НОМЕР_1 про вищевказаний факт, разом із належним чином завіреною копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.10.2016 № 41 о/с (т.2 арк.спр. 103-106).

Проте згідно інформації, наданої військовою прокуратурою Луганського гарнізону від 10.10.2017 № 14/6331вих-17 (вх. № 24512/2017 від 10.10.2017), постановою першого заступника військового прокурора Луганського гарнізону від 15.08.2017 постанову від 12.03.2017 про закриття криміналього провадження № 0000500 від 02.11.2016 скасовано як передчасну (т.3 арк.спр.89, 90-91), тобто на теперішній час питання законності видання відповідачем наказу від 03.10.2016 № 40 о/с досліджується в межах кримінального провадження № 0000500 від 02.11.2016. Остаточне рішення на час розгляду даної адміністративної справи не прийнято.

Доводи відповідача щодо помилкового включення позивача до наказу від 03.10.2016 № 40 о/с також спростовуються тим, що зазначений наказ стосувався виключно ОСОБА_1 , питання щодо інших військовослужбовців в ньому не вирішувалися.

Станом на дату розгляду справи наказ від 03.10.2016 № 795 є чинним та не скасованим, питання щодо його законності не є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000500 від 02.11.2016, виключно з метою його реалізації командиром військової частини НОМЕР_1 на виконання пунктів 238, 246 розділу ХІІ Положення № 1153/2008 видано наказ від 03.10.2016 № 40 о/с про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, тому на теперішній час, з огляду на встановлені в ході судового розгляду справи обставини, у суду відсутні обгрунтовані та об`єктивні сумніви в законності наказу від 03.10.2016 № 40 о/с, доводи про помилковість його видання мали б значення у разі його видання без наявних на те підстав.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав та повноважень командира військової частини НОМЕР_3 для видання наказу від 11.10.2016 № 41 о/с, який відповідно є протиправним та підлягає скасуванню.

Накази від 31.10.2016 № 44 о/с в частині звільнення старшого інструктора (з водіння) відділення спеціальних автомобілів автомобільного взводу 2-го патрульного батальйону сержанта ОСОБА_1 у запас Збройних Сил України та від 31.10.2016 № 260 в частині виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення старшого інструктора (з водіння) відділення спеціальних автомобілів автомобільного взводу 2-го патрульного батальйону сержанта ОСОБА_1 є похідними від наказу від 11.10.2016 № 41 о/с, виданими на підставі останнього, тому також є протиправними та підлягають скасуванню.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , командир автомобільного взводу 2-го патрульного батальйону, пояснив, що 29.09.2016 ОСОБА_1 прибув на службу у нетверезому стані, що було виявлено на ранковому шикуванні. ОСОБА_10 доповів про цей факт командиру, було проведено службове розслідування і приблизно 03.10 чи 04.10.2016 затверджено висновок. Про те, що ОСОБА_1 звільнений, свідок дізнався під час звірки по особовому складу 31.10.2016, при цьому ОСОБА_1 знаходився на робочому місці. Пояснив, що позивач з 05.10.2016 по 31.10.2016 знаходився на роботі у м. Рубіжне, за виключенням вихідних, здійснював обслуговування техніки. На шикуванні ОСОБА_10 як командиром здійснювалась перевірка особового складу згідно з графіком, відсутності позивача не відмічав. Не може дати пояснень щодо місця перебування позивача кожного дня у період з 05.10.2016 по 31.10.2016, у вихідні дні позивач не знаходився на робочому місці, міг поїхати додому, та зазначив, що вихід за межі військової частини можливий з дозволу командира.

Свідок ОСОБА_3 , командир 2 патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 , пояснив, що 29.09.2016 йому доповів командир підрозділу про знаходження ОСОБА_1 у нетверезому стані. Зазначив, що позивач не допускався до виконання службових обов`язків, які командири підрозділів доводять до відома працівниківю З дозволу безпосереднього керівника можливий вихід військовослужбовця за межі території службової частини, у вихідний день позивач знаходився за місцем проживання, як контрактник має право проживати за межами території частини. Свідок ОСОБА_3 пояснив, що періодично бачив ОСОБА_1 у період до 31.10.2016 на роботі.

Щодо посилань представника відповідача на те, що показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_3 , надані в судовому засіданні, суперечать показанням, наданим ними в межах кримінального провадження відносно ОСОБА_1 , внесеного до ЄРДР за № 0000462 від 10.10.2016 (протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 09.03.2017 - т. 2 арк.спр. 147-149, протокол допиту свідка ОСОБА_3 від 09.03.2017 т.2 арк.спр. 159-161), суд зазначає, що питання, які досліджувалися в межах даної адміністративної справи, відрізняються від обставин, які встановлюються в межах кримінального провадження.

Разом з тим, суд зазначає, що у відповідності до частини другої статті 24 Закону № 2232-ХІІ закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до абзацу першого пункту 242 розділу ХІІ Положення № 1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Представник позивача у судовому засіданні посилався на те, що ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини на підставі наказу від 03.10.2016 № 232, який є помилковим, оскільки неможливо одночасне видання наказів про звільнення та виключення зі списків через обов`язок військовослужбовця здати посаду, та наказу від 04.10.2016 № 233, тобто станом на 04.10.2016 позивач вже не був військовослужбовцем.

Судом оглянуто оригінали наказів командира Військової частини НОМЕР_1 НГУ по стройовій частині від 03.10.2016 № 232 та від 04.10.2016 № 233 (належним чином завірені копії т.1 арк.спр. 65-81, т. 3 арк.спр. 55-64), та встановлено, що зі списків особового складу на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 НГУ від 03.10.2016 № 40 о/с ОСОБА_1 не виключався.

Та обставина, що ОСОБА_1 не виключався зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 НГУ до видання наказу від 31.10.2016 № 260, підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_9 , начальника відділення обліку особового складу Військової частини НОМЕР_1 НГУ.

При цьому судом встановлено, що листом Військової частини НОМЕР_1 НГУ від 21.11.2016 № 2/1522 надано відповідь на адвокатський запит від 11.11.2016, зазначено, що ОСОБА_1 дійсно проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ (м. Словянськ) на посаді старшого інструктора (з водіння) відділення спеціальних автомобілів автомобільного взводу 2-го патрульного батальйону з 10.06.2016 по 03.10.2016; ОСОБА_1 звільнено відповідно до п. «е» (через службову невідповідність) частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 Східного територіального управління від 03.10.2016 № 40 о/с у запас ЗСУ. Виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ (по стройовій частині) від 04.10.2016 № 233. Наявний у сторони захисту документ, а саме витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ (по стройовій частині) від 03.10.2016 № 232 не відповідає дійсності, оскільки при його видачі відбулася друкарська помилка, у зв`язку з чим дата та номер наказу були вказані неправильно (арк.спр. 118).

До цього листа додано витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 04.10.2016 № 233 про виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення ОСОБА_1 (т.1 арк.спр.118 зв.), довідку від 18.11.2016 № 6/3269 про проходження служби ОСОБА_1 у період з 10.06.2016 по 03.10.2016 (т.1 арк.спр. 119).

Наданий на адвокатьский запит витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 04.10.2016 № 233 не відповідає оригіналу зазначеного наказу, таку невідповідність представник відповідача пояснює помилкою особи, яка надавала відповідь на запит.

Зазначені обставини є підставою для постановлення судом окремої ухвали.

Той факт, що ОСОБА_1 після видання наказу від 03.10.2016 № 40 о/с не виключався зі списків особового складу військової частини до 31.10.2016 включно (до видання наказу від 31.10.2016 № 260) підтверджується також наступними обставинами.

Так, відповідачем надано довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 , згідно з якими позивач у жовтні 2016 року отримав грошове забезпечення (т.1 арк.спр. 84, т.3 арк.спр. 19), копії наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2016 № 892 «Про виплату військовослужбовцям частини премії за жовтень 2016 року» (т.3 арк.спр. 13-15), від 04.11.2016 № 893 «Про виплату військовослужбовцям частини щомісячної додаткової винагороди за жовтень 2016 року» (т.3 арк.спр. 16-18), відомість № 210 на перерахування грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 НГ України за жовтень 2016 року від 13.10.2016 (т.3 арк.спр. 20-22), витяг з відомості на нарахування грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за жовтень 2016 року (т.3 арк.спр. 25-26).

На запит суду Слов`янською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області надано, зокрема, Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів форми № Д4 за жовтень 2016 року (міститься на дисках т.3 арк.спр. 76, 108). У таблиці 6 «Відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам» додатка 4 до Звіту під порядковим номером 471 зазначено відомості щодо ОСОБА_1 , та кількість календарних днів перебування у трудових відносинах протягом звітного місяця - 31 день (т.3 арк.спр.125).

Факт отримання позивачем грошового забезпечення у жовтні 2016 року підтверджується також наданою представником позивача випискою по картці/рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 у ПАТ КБ «Приватбанк» за період з 01.08.2016 по 31.12.2016 (т.2 арк.спр. 198-204).

У книзі обліку і закріплення озброєння та боєприпасів автомобільного взводу 2 патрульного батальйону у частині ІІ закріплення озброєння під порядковим номером 13 містяться відомості щодо отримання ОСОБА_1 зброї АК-74, інв.номер 4286953-80, та відмітка старшини підрозділу про здавання зброї від 31.10.2016 (т.3 арк.спр.42-43).

Також на запит суду Комунальною установою «Територіальне медичне обєднання м. Лисичанськ» надано відповідь від 22.08.2017 № 2514 (вх.№ 20766/2017 від 23.08.2017), згідно з якою гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець ВЧ № НОМЕР_1 , сержант, знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні № 1 ЦМЛ ім. Титова з 05.10.2016 по 13.10.2016, також перебував на амбулаторному лікуванні в амбулаторії № 3 ЦПМСД № 2 у лікаря терапевта дільничного; звільнявся від роботи за довідкою № 20 з 17.10.2017 з порушенням режиму лікування. З 24.10.2016 продовжував лікування у лікаря отоларинголога за довідкою № 20 з 24.10.2016 по 26.10.2016, 26.10.2016 на прийом до лікаря не звявився, за медичною допомогою до ЦПМСД № 2 м. Лисичанськ у період з 26.10.2016 не звертався (т.2 арк.спр. 231).

Тобто, під час перебування на лікуванні у жовтні 2016 року позивач зазначав те, що є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 .

На виконання ухвали суду від 11.08.2017 Лисичанський міський військовий комісаріат та Слов`янський об`єднаний міський військовий комісаріат надали інформацію від 30.08.2017 № 4/3353 (вх. № 21253/2017 від 30.08.2017) та від 18.09.2017 № 3/5381 (вх.№ 22654/2017 від 18.09.2017) відповідно, згідно з якими ОСОБА_1 на військовому обліку не перебуває, інформація щодо його звільнення з військової служби в запас Збройних Сил України за пунктом «е» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від військової частини НОМЕР_1 не надходила (т.2 арк.спр. 237, 241).

Військовий квиток серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_1 вилучено 17.11.2016 у відділі кадрів військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується протоколом обшуку від 17.11.2016, проведеного в межах досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000500 від 02.11.2016 (т.2 арк.спр. 17-25).

При цьому, зазначений військовий квиток на стор. 9 містить запис про виключення зі списків в/ч на підставі наказу від 04.10.2016 № 40 о/с (т.2 арк.спр. 135-138), проте відомості щодо видання наказу від такої дати з таким номером у матеріалах справи відсутні, і відсутні посилання на будь-який наказ по стройовій частині.

Аналогічні відомості містяться і у послужному списку ОСОБА_1 (т.2 арк.спр. 139-146).

Зазначені обставини узгоджуються з тим, що 03.10.2016 до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з військової служби на підставі наказу № 40 о/с та до кінця жовтня 2016 року він не виключався зі списків особового складу частини та мав статус військовослужбовця у відповідності до частини другої статті 24 Закону № 2232-ХІІ.

У зв`язку з тим, що наказ від 31.10.2016 № 260 по стройовій частині в частині виключення зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 видано на підставі наказу від 31.10.2016 № 44 о/с, який є протиправним та підлягає скасуванню, він також підлягає скасуванню.

Питання щодо виключення позивача зі списків особового складу військової частини має бути вирішено окремим наказом на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 Східного територіального управління Національної гвардії України від 03.10.2016 № 40 о/с.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн (т.3 арк.спр.116), судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджентих асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Східного територіального управління Національної гвардії України про визнання протиправними та скасування наказів задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Східного територіального управління Національної гвардії України від 11.10.2016 № 41 о/с в частині відміни наказу командира військової частини НОМЕР_1 Східного територіального управління Національної гвардії України від 03.10.2016 № 40 о/с в частині звільнення старшого інструктора (з водіння) відділення спеціальних автомобілів автомобільного взводу 2-го патрульного батальйону сержанта ОСОБА_1 у запас Збройних Сил України;

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Східного територіального управління Національної гвардії України від 31.10.2016 № 44 о/с в частині звільнення старшого інструктора (з водіння) відділення спеціальних автомобілів автомобільного взводу 2-го патрульного батальйону сержанта ОСОБА_1 у запас Збройних Сил України.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Східного територіального управління Національної гвардії України від 31.10.2016 № 260 в частині виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення старшого інструктора (з водіння) відділення спеціальних автомобілів автомобільного взводу 2-го патрульного батальйону сержанта ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Східного територіального управління Національної гвардії України (ідентифікаційний код юридичної особи 23313902, 84100, Донецька область, м. Словянськ, вул. Добровольського, буд. 2) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640,00 грн (шістсот сорок гривень 00 коп.).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 01 листопада 2017 року.

Суддя А.Г. Секірська