Справа № 822/2696/17
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2696/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року 10:45м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіШевчука О.П.
при секретаріБачку А.М.
за участі:представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №27797-0000 від 13 травня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №27797-0000 від 13 травня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем на підставі договору оренди земельної ділянки загальною площею 2516 кв.м., укладеного 15 січня 2008 року між позивачем та Летичівською районною державною адміністрацією Хмельницької області, винесено податкове повідомлення-рішення №27797-0000 від 13 травня 2017 року, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб 180010900, за період 2017 року в сумі 8973,57 грн.

Позивач не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням від 13 травня 2017 року №27797-0000, вважає його протиправним та таким, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства України, просить його скасувати, оскільки 29 жовтня 2013 року на підставі договорів купівлі-продажу на будівлі, що розташовані на вищевказаній земельній ділянці, відбулась зміна власника будівель, в зв'язку із чим договір оренди земельної ділянки припинив свою дію в силу закону.

В судове засідання позивач та його представник не з'явились, про дату час та місце розгляду справи належним чином повідомлені судом. На адресу суду 09 жовтня 2017 року представник позивача надіслав заяву в якій позовні вимоги підтримує та просить слухати дану справу за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з підстав викладених у наданих суду письмових запереченнях, оскільки договір оренди землі від 15.01.2008 року, укладений між позивачем та Летичівською районною державною адміністрацією (надалі-Летичівська РДА) достроково не розірваний, а тому згідно ст.288 Податкового кодексу України ОСОБА_3 ОСОБА_4 сплачувати орендну плату за землю.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх взаємному зв'язку і сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Згідно договору оренди земельної ділянки від 15 січня 2008 року, укладеного між Летичівською РДА Хмельницької області (орендодавець) та ОСОБА_3 (орендар) , останьому передано в оренду строком на 10 років земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 2516 кв.м., що розташована на території Летичівської селищної ради поза межами АДРЕСА_1

На підставі договорів купівлі-продажу від 29 жовтня 2013 року, номера за реєстром: 8283 та №8284, посвідчених приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новіковою Л.В, позивач продав ОСОБА_6 будівлю пожежного депо загальною площею 80,8 кв.м. та будівлю котельні загальною площею 108,1 кв.м., які розташовані на вище вказаній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1

Відповідачем на підставі договору оренди земельної ділянки загальною площею 2516 кв.м. укладеного 15 січня 2008 року між ОСОБА_3 та Летичівською районною державною адміністрацією Хмельницької області, винесено податкове повідомлення-рішення №27797-0000 від 13 травня 2017 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб 180010900, за період 2017 року в сумі 8973,57 грн.

З винесеним ГУ ДФС в Хмельницькій області податковим повідомленням-рішенням від 13 травня 2017 року №27797-0000, позивач не погодився та оскаржив його до суду.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню відповідача, суд встановив та враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Суд встановив, що відповідно до п.2.2, 2.3 вказаного договору оренди земельної ділянки від 15 січня 2008 року, зазначено, що на земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна - будівлі складу. Земельна ділянка передається в оренду разом з будівлею складу.

Також п.12.2 цього договору передбачено, що договір припиняється в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ч.1 ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно умов договорів купівлі-продажу від 29 жовтня 2013 року, номера за реєстром: 8283, 8284, посвідчених приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новіковою Л.В, ОСОБА_3 (продавець) передано у власність ОСОБА_6 (покупець) будівлю котельні загальною площею 108,1 кв.м. та будівлю пожежного депо загальною площею 80.8 кв.м., що розташовані за адресою АДРЕСА_1

Пунктами 9 та 11 з вказаних вище договорів купівлі-продажу передбачено, що право власності на нерухоме майно у покупця виникає з моменту державної реєстрації договору в Державному реєстрі прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новіковою Л.В. Після переходу права власності на вищевказане нерухоме майно до покупця, продавець добровільно відмовляється від права землекористування земельною ділянкою. Покупець самостійно оформляє необхідні документи на право землекористування у відповідних службах (організаціях).

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.10.2013 року № 11795017 та №11797163 власником об'єктів нерухомого майна, а саме: будівлі котельня (108,1 кв.м.) та будівлі пожежного депо (80,8 кв.м.) розташованих за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_6, на підставі рішень приватного нотаріуса Новікової Л.В. Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 7340603, 7341908 від 29.10.2013 року.

Згідно ч.3, 4, ст.334 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Таким чином, шляхом укладення вказаних договорів купівлі-продажу та реєстрації переходу права власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.10.2013 року відбулась зміна власника будівлі котельні (108,1 кв.м.) та будівлі пожежного депо (80,8 кв.м.), розташованих за адресою АДРЕСА_1, на території земельної ділянки загальною площею 2516 кв.м., що була предметом договору оренди земельної ділянки від 15 січня 2008 року.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України "Про оренду землі" №161-XIV від 06.10.1998 року (далі - Закон №161-XIV), до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Згідно абз.8, ч.1, ст.31 Закону №161-XIV, договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Статтею 120 Земельного кодексу України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У відповідності до п.288.1, 288.2 ст.288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Таким чином, враховуючи на те, що позивач відчужив 29.10.2013 року будівлі на підставі договорів купівлі-продажу нерухомого майна, які розташовані на земельній ділянці, яка перебувала в оренді у позивача на підставі договору оренди земельної ділянки від 15.01.2008 року, у позивача відсутні правові підстави для сплати зобов'язання за винесеним податковим повідомленням-рішенням №27797-0000 від 13 травня 2017 року, на суму 8973,57 грн., за період 2017 року.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За ч.ч.1-2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №27797-0000 від 13 травня 2017 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області №27797-0000 від 13 травня 2017 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 01 листопада 2017 року , 14:58.

Суддя/підпис/О.П. Шевчук
"Згідно з оригіналом" Суддя О.П. Шевчук