Справа № 802/1032/17-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 жовтня 2017 р. Справа № 802/1032/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Фурмана В.В.

представника позивача: Кудельської В.В.

представника відповідача 3: Бачинської М.В.

у відсутність інших відповідачів та третіх осіб

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей -Колект", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_3

до: Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Староміського відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ПАТ "Укрсиббанк"

про: звільнення майна з під арешту та зняття заборони на відчуження

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей -Колект" (далі - ТОВ "Кей -Колект", товариство, позивач) з позовом до Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції (далі - Ленінський ВДВС, відповідач 1), Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі - ЦВ ДВС, відповідач 2), Староміського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі - Староміський ВДВС, відповідач 3), про звільнення з під арешту та зняття заборони на відчуження з цілого житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером 97, який знаходиться в місті Вінниця, по вулиці Лермонтова та земельної ділянки під номером 97, яка знаходиться в місті Вінниця, по вулиці Лермонтова, що були накладені постановами про арешт:

- №48196367 від 14.07.2015 р. - Ленінським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції;

- №52180553 від 13.09.2016 року - Центральним відділом державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області;

- №2054256 від 02.08.2010 р. - Ленінським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції;

- №22024870 від 20.10.2010 р. - Староміським відділом державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (правонаступник Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції);

- №26768324 від 06.02.2012 р. - Ленінським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції;

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що в ході виконавчих проваджень, згідно постанов від 02.08.2010р., 20.10.2010 р., 06.02.2012 р. 14.07.2015 р., 13.09.2016 р., Ленінським ВДВС ВМУЮ, Центральним ВДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області і Староміським ВДВС міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, накладено арешт на все майно ОСОБА_3, в тому числі на цілий житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером 97, який знаходиться в місті Вінниця, по вулиці Лермонтова та земельну ділянку під номером 97, яка знаходиться в місті Вінниця, по вулиці Лермонтова, які перебувають в іпотеці у товариства.

При цьому, як зазначає позивач, він не є стягувачем по виконавчим провадженням в межах яких накладено арешт на майно ОСОБА_3, відповідно накладений арешт позбавляє його можливості реалізувати свої права, як іпотекодержателя. У зв'язку із чим товариство звернулось із цим позовом до суду.

В ході підготовчого провадження, судом ухвалою від 13.07.2017 р. прийнято рішення про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3

Ухвалою від 20.10.2017 р. залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ПАТ "УКРСИББАНК".

Протокольною ухвалою від 20.10.17 р. прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову згідно якої позивач просить зобов'язати:

- Ленінський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції вчинити дії, а саме звільнити з під арешту та зняти заборону на відчуження з цілого житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером 97, який знаходиться в місті Вінниця, по вулиці Лермонтова та земельної ділянки під номером 97, яка знаходиться в місті Вінниця, по вулиці Лермонтова, що був накладений постановами про арешт №48196367 від 14.07.2015 р., №2054256 від 02.08.2010 р., №26768324 від 06.02.2012 р.;

- Староміський відділ державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області вчинити дії, а саме, звільнити з під арешту та зняти заборону на відчуження з цілого житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером 97, який знаходиться в місті Вінниця, по вулиці Лермонтова та земельної ділянки під номером 97, яка знаходиться в місті Вінниця, по вулиці Лермонтова, що був накладений постановою про арешт №22024870 від 20.10.2010 р.;

- Центральний відділ державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області вчинити дії , а саме, звільнити з під арешту та зняти заборону на відчуження з цілого житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером 97, який знаходиться в місті Вінниця, по вулиці Лермонтова та земельної ділянки під номером 97, яка знаходиться в місті Вінниця, по вулиці Лермонтова, що був накладений постановою про арешт №52180553 від 13.09.2016 року.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача 3 позов не визнала, обґрунтовуючи свою позицію правомірністю накладення арешту на майно боржника та просила відмовити у задоволенні позову.

Інші особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин. Про дату , час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи.

При цьому, представником ОСОБА_3, подано письмові заперечення в яких останній просив відмовити в задоволенні позову вказуючи на те, що постанови про накладення арешту є правомірними, оскільки на час прийняття таких у 2010 р. та 2012 р. у позивача було відсутнє право вимоги по іпотечному договору, за яким передано в іпотеку спірне арештоване майно.

Також від представника ПАТ "Укрсиббанк" надійшло клопотання за вх.№22953 від 27.10.2017 р. про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини четвертої статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи вищенаведену норму та належне повідомлення інших осіб, що беруть участь у справі, суд протокольною ухвалою прийняв рішення про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши пояснення та доводи представників позивача та відповідача 3, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

12.12.2011 р. між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кей -Колект" укладено договір факторингу №1, відповідно до умов якого банк відступив право вимоги фактору (позивачу) за договором про надання споживчого кредиту №0 від 10 жовтня 2008 року.

В свою чергу, згідно пункту 1.4 даного договору одночасно з відступленням прав вимоги до фактора переходять усі права клієнта за усіма договорами забезпечення.

При цьому, в якості забезпечення виконання зобов'язань по договору про надання споживчого кредиту №0 в іпотеку передано цілий житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером 97, який знаходиться в місті Вінниця, по вулиці Лермонтова та земельну ділянку під номером 97, загальною площею 0,0938 га, яка знаходиться в місті Вінниця, по вулиці Лермонтова, про що свідчить договір іпотеки.

Також, 12.12.2011 р. між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кей -Колект" укладено договір відступлення права вимоги, який посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В. за реєстровим №5207-5208, відповідно умов якого товариству передано право вимоги за договором іпотеки №0.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності , Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 12.04.2017 р. та від 24.10.2017 р. іпотека за договором про відступлення права вимоги від 12.12.2011р. зареєстрована в Державному реєстрі іпотек 15 жовтня 2012 року.

При цьому слід зазначити, що на примусовому виконанні Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 22024870 з виконання виконавчого листа №2-273/10, виданого Замостянським районним судом 14.07.2010 р. про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на користь ПАТ "Укрсиббанк".

В ході виконавчого провадження постановою державного виконавця ВП № 22024870 від 20.10.2010 р. накладено арешт на майно боржника ОСОБА_3, в тому рахунку на цілий житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером 97, який знаходиться в місті Вінниця, по вулиці Лермонтова та земельну ділянки під номером 97, яка знаходиться в місті Вінниця.

16 червня 2011 року, державним виконавцем винесено постанову № 22024870 про закінчення виконавчого провадження, з підстав визначених пунктом 4 частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження", про що зазначено в інформаційній довідці по ВП - спец розділ (а.с. 82-83).

Окремо, суд вказує, що виконавче провадження № 22024870 знищено, що підтверджується актом вилучення виконавчих проваджень для знищення від 26.02.2015 р., затвердженого начальником Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ.

Також, 02.08.2010 р. Ленінським ВДВС ВМУЮ відкрито виконавче провадження №20542526 з примусового виконання ухвали №2-4915-10, виданої 22.06.2010 р. Ленінським районним судом міста Вінниці про накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно ОСОБА_3

На виконання даної ухвали суду 02.08.2010 р. постановою №20542526 накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_3, серед іншого, і на цілий житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером 97, який знаходиться в місті Вінниця, по вулиці Лермонтова та земельну ділянки під номером 97, яка знаходиться в місті Вінниця.

Дане виконавче провадження також знищено, що підтверджується актом від 05.02.2014 р., який міститься в матеріалах справи.

Окрім того, на підставі акту від 10.02.2017 р, знищено і виконавче провадження №26768324 . Однак в ході даного виконавчого провадження 06.02.2012 р. накладено арешт на все, що належить ОСОБА_3, в тому числі й на іпотечне майно, про що зазначено інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності , Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 24.10.2017 р.

Також, у Ленінському ВДВС перебувало виконавче провадження №48196367 з виконання виконавчого листа №2-4915-10, виданого 21.07.2011 р. Ленінським районним судом міста Вінниці про стягнення, серед іншого, з ОСОБА_3 заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 25.07.2007 р., що відкрито 14.07.2015 р.

14.07.2015 р. в ході даного виконавчого провадження постановою №48196367 накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3, в тому числі і на а цілий житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером 97, який знаходиться в місті Вінниця, по вулиці Лермонтова та земельну ділянки під номером 97, яка знаходиться в місті Вінниця.

В подальшому, виконавчий лист №2-4915-10 згідно постанови №48196367 від 25.09.2015 р. на підставі пункту 2 частини першої статті 47, статті 50 ЗУ "Про виконавче провадження" повернуто стягувачу через відсутність ліквідного майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Окрім того, 13.09.2016 р. Центральним відділом державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52180553 з виконання виконавчого листа №2-4915-10, виданого 21.07.2011 р. Ленінським районним судом міста Вінниці про стягнення заборгованості в сумі 1 126 938, 44 грн. з ОСОБА_3 В межах даного провадження постановою № 52180553 від 13.09.2016 р. накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3, зокрема і на іпотечне.

Отже, суд констатує, що переліченими вище постановами відповідачів накладено арешт на житловий будинок з прибудовами та земельну ділянку, що знаходяться у іпотеці ТОВ "Кей -Колект", що стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Порядок зняття арешту з майна визначається статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404).

Так, перелік підстав для зняття арешту державним виконавцем, наведений у частині четвертій вказаної статті, а саме:

- отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

- надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

- отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

- наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

- відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

- отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

- погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

- отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Жодної з наведених підстав за якої державні виконавці могли би прийняти рішення про зняття арешту суд не встановив .

Водночас, законодавець у частині п'ятій статті 59 Закону №1404 передбачив, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Так, порядок реалізації/стягнення майна, що є предметом іпотеки визначається Законом України "Про іпотеку" (далі - Закон №898-15).

В розумінні статті 1 Закону №898-15, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини шостої статті 3 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Статтею 51 Закону №1404-19 визначено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо:

1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю;

3) наявна письмова згода заставодержателя.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку" .

Досліджуючи наявність перелічених вище підстав суд зазначає, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 24.10.2017 р. договір іпотеки, укладений між АК ІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5, право на іпотеку по якому в подальшому перейшло до позивача, зареєстровано у 2007 р., тобто право застави виникло до прийняття судами відповідних рішень про стягнення коштів з боржника - ОСОБА_3

Щодо вартості предмета іпотеки, то суд зауважує, що у цій же довідці розмір основного зобов'язання іпотекодавця визначено у загальній сумі 400 000 дол.США, тоді як ринкова вартість предметів іпотеки (житлового будинку та земельної ділянки), згідно договору іпотеки від 10.10.2008 р., складає 3 236 445 грн.

Окремо суд зазначає, що відповідно до статті 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Із положень статті 533 ЦК України випливає, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, як видно з аналізу процитованих норм, зобов'язання/заборгованість боржника може бути виражене в іноземній валюті, яка і підлягає поверненню та, у разі конвертації (здійснення платежу у в гривні), сума коштів , що підлягає сплаті визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день здійснення платежу.

За сукупністю наведених обставин, суд доходить висновку, що вартість предмета застави не перевищує розмір заборгованості боржника (ОСОБА_3.) заставодержателю (ТОВ «Кей-Колект»).

Не встановлено судом при вирішені цього спору і наявність письмової згоди позивача на стягнення заставленого майна.

Отже умови визначені статтею 51 Закону України «Про іпотеку», за яких стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, відсутні. Відтак, товариство має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

При вирішені цього спору, суд акцентує увагу на тому, що позивач просить зобов'язати вчинити дії саме щодо "звільнення майна з під арешту" , в той час, як Законом №1404-19, таке поняття, як "звільнення" не передбачено, натомість встановлено про можливість "зняття арешту" за рішенням суду.

За таких обставин, виходячи з викладеного, беручи до уваги, що позивач, як іпотекодержатель, має переважне право на задоволення своїх вимог перед іншими стягувачами цього боржника (іпотекодавця) за рахунок предмету іпотеки, а накладення арешту на майно боржника порушує права позивача, суд доходить висновку, що для належного захисту прав позивача, як іпотекодержателя є необхідним зобов'язати відповідачів вчинити дії щодо зняття арешту з іпотечного майна, а саме: з цілого житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером 97, який знаходиться в місті Вінниця, по вулиці Лермонтова та земельної ділянки під номером 97, який знаходиться в місті Вінниця, по вулиці Лермонтова.

При цьому визначаючись щодо позовної вимоги в частині зняття заборони на відчуження майна, суд зазначає про передчасність її заявлення, з огляду на наступне.

Згідно пунктів 2.14, 6.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, підставою для припинення іпотеки та зняття заборони відчуження предмета іпотеки у випадку укладення договору купівлі-продажу є заява іпотеко держателя.

Про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна.

З аналізу наведених норм видно, що саме нотаріус робить певні відмітки в реєстрі заборон і арештів за наявності відповідного судового рішення або постанови державного виконавця про зняття арешту. За відсутності таких досліджувана вимога є передчасною.

Так, відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Без встановлення такого порушення, а лише допускаючи можливість неправомірної поведінки суб'єкта оскарження, суд дійде помилкового висновку про можливість захисту прав у майбутньому, що не випливає із повноважень, визначених статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України. Відтак є неможливим.

Таким чином, прийняття судом рішення щодо захисту прав і інтересів осіб на майбутнє, у досліджуваному випадку шляхом зобов'язання зняти заборону на відчуження майна за відсутності відповідного судового рішення чи постанови державного виконавця є невірним.

Судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин.

За таких обставин та враховуючи відсутність спору в цій частині, позовна вимога в частині зобов'язання зняти заборону на відчуження майна задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити частково.

Зобов'язати Ленінський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції зняти арешт накладений постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 48196367 від 14.07.2015 р., № 20542526 від 02.08.2010 р., № 26768324 від 06.02.2012 р. з наступного майна :

- цілого житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1

- земельної ділянки під номером АДРЕСА_2

Зобов'язати Центральний відділ державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області зняти арешт накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 52180553 від 13.09.2016 р. з наступного майна :

- цілого житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1

- земельної ділянки під номером АДРЕСА_2

Зобов'язати Староміський відділ державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції зняти арешт накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 22024870 від 20.10.2010 р. з наступного майна :

- цілого житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1

- земельної ділянки під номером АДРЕСА_2

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна