Справа № 520/7846/17
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2017 р. Справа № 520/7846/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Пучкова І.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Шляхтицький О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на Постанову Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправним рішення Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 20.06.2017 р. № 3048 «Про відмову у призначенні пенсії". Зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити та виплатити ОСОБА_4 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку з 24.05.2016 року, відповідно до ст. ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням заробітної плати за період роботи в ЗАТ «АТП-15154» (Одеська автоколона 2211, АТП - 25154) з січня 1986 року по грудень 1990 року включно на підставі архівної довідки від 20.07.2016 р. № 1542-Д-11.1-21, виданої Департаментом архівної справи та діловодства Одеської міської ради, із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», - за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії.

Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 04 серпня 2017 по справі № 520/7846/17 та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволені позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 має статус учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 22 січня 2016 року, має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильськ катастрофи" для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, я працювали у зоні відчуження у травні і червні 1986 року, незалежно від кількості дні з 1 липня до 31 грудня 1986 року - не менше, ніж 5 робочих днів, у 1987 році - не менше, ніж 14 робочих днів.

24 травня 2016 року позивач звернувся до УПФ за призначенням пенсії відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

20 червня 2017 року Рішенням Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі за № 3048 Позивачу було відмовлено у призначені пенсії за віком згідно зі ст. 55 Закону № 796-ХІІ в зв'язку з тим, що довідка про заробітну плату ОСОБА_4 № 183 від 26.11.1997 р., на думку відповідача, не підтверджується первинними документами.

Згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до статті 10 цього Закону, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі, проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців; працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Стаття 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Частиною 1 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»визначено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на 10 років, а саме : учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01 липня 1986 року незалежно від кількості днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988р. №122, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об'єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач подав до пенсійного фонду для призначення пенсії, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС серії НОМЕР_1 с, видане 22.01.2013 року та перереєстроване у відповідності до вимог законодавства України, копії витягів з наказу від 01.07.1986 р. № 34, копії довідок від 26.11.1997 р. № 183, від 24.12.1992 р. №687, які містили відомості про участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження, вказаний період роботи, тобто, всі необхідні відомості, які підтверджують його особливий статус та пільги на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, також архівні довідки від 20.07.2016 р. № 1542-Д-11.1-21, від 11.01.2017 р. № 3540-11.1-33 та № 3543-11.1-21, копію особової картки та розрахункових відомостей за липень 1986 року та серпень 1986 року про нараховану та виплачену йому заробітну плату.

З інформації у цих документів вбачаться, що позивач дійсно перебував у відрядженні в період з 02 липня 1986 року по 24 серпня 1986 року, приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження, працював у зоні відчуження з ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС більше п'яти робочих днів.

При цьому, колегія суддів акцентує увагу на тому, що основним доказом участі позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є дійсне, ніким не оскаржене та не скасоване посвідчення учасника ліквідації (категорія 2), яке, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», підтверджує статус позивача як громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає позивачеві право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31 січня 2013 року по справі № К/9991/76144/12.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач у своєму адміністративному позові також просив суд зобов'язати відповідача призначити та виплачувати йому з 24.05.2016 р. пенсію на підставі ст. 55 Закону № 796-ХІІ із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за три роки, що передують року звернення, однак, як вбачається з матеріалів справи, такі позовні вимоги є передчасними, оскільки відповідачем взагалі не розглядалося питання про застосування показника середньої заробітної плати (доходу) за три роки, що передують року звернення.

З огляду на це, колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача в частині обґрунтування правових підстав для призначення йому пенсії на підставі ст. 55 Закону № 796-ХІІ із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за три роки, що передують року звернення.

Крім того, згідно ч.2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому колегія суддів зауважує, що у відповідності до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод і інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Зазначені положення кореспондуються з нормами ст. 162 КАС України, які визначають повноваження суду при вирішенні справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Як вбачається з приписів частин 2, 3 ст. 99 КАС України строк звернення до суду, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду з захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з 06.01.2017 року.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, - задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2017 року по справі № 520/7846/17, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_4, - задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 20.06.2017 р. № 3048 «Про відмову у призначенні пенсії".

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити та виплатити ОСОБА_4 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 06.01.2017 року.

В решті позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя О.І. Шляхтицький