Справа № 161/7153/17
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8698/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Попка Я.С.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправним та скасування пункту постанови про відкриття виконавчого провадження,

встановив:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (надалі ГУПФУ у Волинській області) звернулося з позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправним та скасування пункту третього постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження ВП №53804510 від 24.04.2017 року .

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 липня 2017 року адміністративний позов задоволений.

Відповідач - відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області оскаржив постанову суду першої інстанції. Вважає, що вона винесена без належного зясування обставин справи і з порушенням норм матеріального права. Просить її скасувати і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 повторно відкрито виконавче провадження ВП №53804510 з виконання виконавчого листа №2а-9632/11/0308, виданого Луцьким міськрайонним судом, оскільки ГУПФУ у Волинській області судове рішення не виконало в повному обсязі, і це дає правові підстави для стягнення з боржника виконавчого збору.

В судовому засіданні представник позивача заперечила проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення представника позивача дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області Турчинського В.Є. від 06 жовтня 2014 року відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-9632/11/0308, виданого Луцьким міськрайонним судом, яким ГУПФ України у Волинській області, зобов'язано провести нарахування та виплату на користь ОСОБА_3 передбаченого підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» за період з 03 квітня 2011 року по 22 липня 2011 року включно, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленої абз. 1 ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням виплачених сум (а.с.8) і надано боржнику строк у 10 робочих днів для добровільного виконання рішення суду.

Постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області Турчинського В.Є. від 24 квітня 2017 року повторно відкрите виконавче провадження № 53804510 з виконання виконавчого листа №2а-9632/11/0308, виданого Луцьким міськрайонним судом. Пунктом 2 постанови визначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 днів, а пунктом третім - стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 12800,00 грн. (а.с.11).

Листом від 05 травня 2017 за вих. № 2425/02-60-38 (а.с.13) ГУПФ України у Волинській області повідомило відповідача про те, що рішення Луцького міськрайонного суду у справі 2а-9632/11/0308 виконано ГУПФ України у Волинській області до відкриття виконавчого провадження, а саме у листопаді 2014 року в рамках виконавчого провадження №44957421.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що підстав для стягнення виконавчого збору не було, оскільки примусове виконання судового рішення не відбулося рішення було виконане позивачем ще у 2014 році, до відкриття виконавчого провадження 24 квітня 2017 року

Апеляційний суд, не вдаючись до аналізу висновків суду першої інстанції щодо суті спору, зазначає, що судом першої інстанції порушені при вирішенні справи норми процесуального права, що призвело до неправильного її вирішення, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси.

Частиною 3 ст. 181 КАС України встановлено, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно - правові акти, прийняті на їх виконання.

Органами державної виконавчої служби відповідно до п. 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2832/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802, є:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Таким чином, структурні підрозділи органів державної виконавчої служби (відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, підрозділи примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції в АРК, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі) не є самостійними органами державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як сторони в адміністративному процесі.

Як розяснено Пленумом Вищого адміністративного суду у постанові «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» від 13.12.2010 року №3, судам варто враховувати, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби не визначені Законом як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як сторони в адміністративному процесі.

Апеляційний суд звертає увагу, що, враховуючи те, що наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним, а тому у разі подання позовної заяви до підрозділу примусового виконання рішень необхідно за правилами статті 52 КАС України здійснювати заміну первинного відповідача на належну управління державної виконавчої служби або, у разі наявності заперечень позивача, залучати зазначений орган як другого відповідача.

При цьому підстави та порядок заміни неналежної сторони у адміністративному процесі встановлені статтею 52 КАС України.

Згідно з частиною. 1 статті 52 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Відтак, допустити заміну належної сторони у справі може виключно суд першої інстанції за умови згоди позивача та незмінності підсудності адміністративної справи, а можливості заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції КАС України не передбачено.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що позов ГУПФУ у Волинській області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, який є неналежним відповідачем у даному спорі, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З врахуванням того, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової, якою в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 липня 2017 року у справі № 161/7153/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Постанова складена в повному обсязі 30.10.2017 року.