Справа № 595/312/17-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

31 жовтня 2017 року м. Київ К/800/35734/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги Міністерства оборони України на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання до вчинення дій,

встановив:

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року позов задоволено частково. Зобов`язано Міністерство оборони України відповідно повторно розглянути питання про призначення і виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення отриманого під час бойових дій в республіці Авганістан, і прийняти рішення згідно з чинним законодавством. В задоволенні позову до Тернопільського обласного військового комісаріату відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року змінено постанову суду першої інстанції. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової допомоги як інваліду ІІІ групи, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 28 квітня 2014 року.

23 листопада 2015 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» як інваліду внаслідок виконання обов`язків військової служби.

Листом від 02 грудня 2015 року № 10/2/10471 військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву ОСОБА_1 направлено на розгляд Департаменту фінансів Міністерства оборони України із висновком щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги рядовому запасу ОСОБА_1 , який 12 березня 2010 року вперше визнаний інвалідом ІІІ групи від загального захворювання, та 13 березня 2014 року повторно визнаний інвалідом ІІІ групи від поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Зі змісту висновку слідує, що ОСОБА_1 , який звільнений з військової служби 11 листопада 1987 року, має право на отримання грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. До висновку додано: заяву ОСОБА_1 на 1 арк, копії висновку МСЕК на 4 арк, копію витягу військово-лікарської комісії на 1 арк, копію висновку судово-медичної експертизи на 2 арк, довідку про проходження військової служби на 1 арк, копію військового квитка на 2 арк, копію паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на 3 арк.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскільки позивачу з 13 березня 2014 року повторно встановлено ІІІ групу інвалідності, тому він має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до статтей 16, 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011 - XII (далі Закон № 2011 XII) та «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі Порядок № 975),

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 16 Закону № 2011 - XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 16-2 Закону № 2011 - XII).

За змістом пункту 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога, зокрема, у разі встановлення інвалідності третьої групи призначається і виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядником бюджетних коштів відповідно до статті 23 Закону № 2011 XII є Міністерство оборони України.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Прийняття рішення про виплату чи про відмову у виплаті одноразової допомоги є компетенцією комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, що діє у складі Міністерства оборони України.

Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги відповідного рішення щодо задоволення вимог позивача про призначення спірної одноразової грошової допомоги чи відмови у її призначенні прийнято не було.

Таким чином, відповідним органом Міністерства оборони України не було розглянуто питання щодо призначення одноразової грошової допомоги та не було прийнято відповідного рішення по суті розгляду питання щодо наявності у позивача підстав для отримання такої допомоги.

У касаційній скарзі Міністерство оборони України, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що позивачем не надано документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п`ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень, в яких надана відповідна оцінка доказам, у тому числі доводам касатора, які він зазначав також у судах попередніх інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній аргументи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п`ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року та змінену постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання до вчинення дій.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак