Справа № 167/903/17
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року Справа № 167/903/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Денисюка Р.С.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Рожищенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області до ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Рожищенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі Рожищенське ОУПФУ, позивач) звернулося до Рожищенського районного суду Волинської області з позовом до ОСОБА_2 примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області) про визнання дій протиправними та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 05.10.2017, яка не оскаржена та набрала законної сили, зазначену справу передано за підсудністю Волинському окружному адміністративному суду (а. с. 24).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24.10.2017 допущено у справі заміну первинного відповідача ОСОБА_2 примусового виконання рішень ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на належного відповідача ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - УДВС ГТУЮ у Волинській області, відповідач) (а. с. 57).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Рожищенського районного суду Волинської області від 17.03.2015 зобовязано ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Рожищенському районі Волинської області провести ОСОБА_3 перерахунок пенсії у розмірі 90 % від заробітної плати з 01.07.2012, у звязку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівникам органів прокуратури», згідно довідки прокуратури Волинської області про розмір заробітної плати № 18/143 від 11.07.2012 та виплатити недоотримані кошти за даний період.

На виконання рішення суду розпорядженням Рожищенського ОУПФУ від 15.01.2016 №131749 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_3

Вказує на те, що постанова про закінчення виконавчого провадження винесена 30.06.2017, однак відповідно до вимог статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV виконавче провадження мало би бути закінчене протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто фактично дане виконавче провадження мало би бути закінчене 08.06.2016.

Таким чином вважає, що оскільки відповідачем при винесенні постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження було порушено вимоги законодавства України, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а дії старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області Грицені Г.Г. щодо винесення оскаржуваної постанови є неправомірними.

Поряд з цим, звертає увагу на ту обставину, що за приписами частини другої статті 6 пункту Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року № 1404-VIII виконання постанови про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору є виконавчим документом, тому її виконання повинні здійснювати органи державного казначейства.

Представник відповідача у письмових запереченнях на адміністративний позов позовних вимог не визнала, посилаючись на те, що у звязку з невиконанням боржником у наданий строк рішення суду, керуючись статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV, державним виконавцем 28.04.2016 було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 2040,00 грн. та керуючись вимогами пункту 9 частини першої статей 39, 40, 42 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, 30.06.2017 державним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 127,51 грн. та про закінчення виконавчого провадження. Враховуючи наведене, вважає, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до вимог чинного законодавства.

Позивач у клопотанні від 24.10.2017 № 6456/06-21 просив розгляд справи здійснювати у відсутності його представника (а.с. 55).

До судового засідання, представник відповідача подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти позовних вимог заперечила та просила в задоволенні позову відмовити повністю (а.с. 65).

З врахуванням вимог частини першої статті 41, частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розгляд справи здійснено за відсутності сторін, в порядку письмового провадження, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Відповідно до частини першої статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно із частинами першою, другою статті 74 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року № 1404-VIII (з наступними змінами та доповненнями) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За приписами частин сьомої, восьмої статті 22 КАС України адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, розглядається адміністративним судом, до якого вона надіслана. Спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Таким чином, оскільки ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 05.10.2017 року, яка не оскаржена в апеляційному порядку та набрала законної сили, дану справу передано за підсудністю Волинському окружному адміністративному суду, а спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються, тому розгляд та вирішення цієї справи проведено Волинським окружним адміністративним судом.

Судом встановлено, що 04.12.2015 Рожищенським районним судом Волинської області на виконання постанови суду від 17.03.2015 в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Рожищенському районі Волинської області (правонаступником якого є Рожищенське ОУПФУ) про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок та виплату пенсії видано виконавчий лист № 167/232/15-а про зобовязання ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Рожищенському районі Волинської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_3 відповідно до вимог статті 50-1 «Закону України» «Про прокуратуру» із розрахунку 90% від нарахованої заробітної плати для обчислення пенсії, починаючи з 19.08.2014 (а.с. 54).

04.12.2015 ОСОБА_3 звернувся до ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області із заявою про прийняття до виконання зазначеного виконавчого листа (а.с. 40).

08.12.2015 державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області Гриценя Г.Г. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №49562529) з виконання виконавчого листа № 167/232/15-а, виданого 04.12.2015 Рожищенським районним судом Волинської області, встановивши боржнику - ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Рожищенському районі Волинської області строк для виконання рішення до 14.12.2015 (а.с. 42).

Листом від 14.12.2015 № 5664/02-10-21 Рожищенське ОУПФУ повідомило ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області про самостійне виконання рішення, а саме про те, що здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_3, яка буде виплачена при надходженні фінансування на виплату пенсій в січні 2016 року. Вказаний лист отримано відповідачем 20.07.2016 за вх. № 1200/04-23, про що свідчить штемпель вхідної кореспонденції (а.с. 49).

Листом від 27.04.2016 № 501/07-21 Рожищенське ОУПФУ повідомило ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області про виконання 15.01.2016 в добровільному порядку постанови Рожищенського районного суду Волинської області від 17.03.2015 (а.с. 48) та 27.04.2016 державним виконавцем складено акт, яким встановлено, що розпорядженням ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Рожищенському районі Волинської області № 131749 від 15.01.2016 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_3 згідно з вищевказаним виконавчим листом. Виплата перерахованої пенсії стягувачу здійснена 24.02.2016 (а.с. 44).

У звязку з невиконанням виконавчого листа Рожищенським ОУПФУ у встановлений строк, 28.04.2016 державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області Гриценя Г.Г. винесла постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 2040,00 грн. (а.с. 47).

30.06.2017 виконавче провадження №49562529 закінчено на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України Про виконавче провадження (у звязку з виконанням рішення суду), про що винесено відповідну постанову (а.с.53).

Оскільки, на момент закінчення виконавчого провадження витрати виконавчого провадження стягнуті не були, то старший державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області Гриценя Г.Г. 30.06.2017 винесла постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (ВП №49562529), якою стягнуто з боржника ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Рожищенському районі Волинської області витрати виконавчого провадження в сумі 127,51 грн., а саме: витрати за користування АСВП 51,00 грн., обкладинка виконавчого провадження 0,22 грн., друк (копіювання) документів виконавчого провадження 6,60 грн., надсилання документів виконавчого провадження - 64,69, грн., витрати по забезпеченню службового приміщення 5,00 грн. (а.с. 51).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-ХІV (далі - Закон № 606-ХІV, чинний на момент відкриття виконавчого провадження) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 25 Закону № 606-ХІV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до частини першої - другої статті 63 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон від 02.06.2016 № 1404-VIII, чинний на момент прийняття оскаржуваного рішення) за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як передбачено частиною першою статті 42 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII, кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

За приписами частини другої статті 42 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Частиною четвертою статті 42 цього ж Закону визначено, що на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Згідно із пунктом 2 розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1302/29432, витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону. У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом. Державний виконавець зобовязаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження, виділеною в окреме провадження, не пізніше наступного робочого дня після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Системний аналіз вказаних нормативно-правових актів дає підстави суду дійти висновку про те, що витратами виконавчого провадження, що підлягають стягненню з боржника, є лише ті витрати, які органи державної виконавчої служби понесли у звязку з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення саме примусового виконання рішення після відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_3 відповідно до виконавчого документу від 04.12.2015, що підтверджується листом позивача від 16.05.2016 № 833/02-10-21 (а.с. 48). Тобто, перерахунок пенсії проведено після відкриття виконавчого провадження при здійсненні примусового виконання судового рішення. При цьому, виплата перерахованої пенсії здійснена в лютому 2016, що і не заперечується позивачем.

Отже, під час примусового виконання виконавчого листа від 167/232/15-а, виданого Рожищенським районним судом Волинської області 04.12.2015 були понесені витрати виконавчого провадження, які повинні бути стягнуті у встановленому законом порядку.

Оскільки рішення суду виконане позивачем в повному обсязі в ході примусового його виконання після відкриття виконавчого провадження, тому витрати виконавчого провадження підлягають стягненню з Рожищенського ОПФУ на підставі статті 42 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII згідно з постановою відповідача про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 30.06.2017 у виконавчому провадженні № 49562529.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 30.06.2017 № 49562529 винесена у відповідності до вимог Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Поряд з цим, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що виконавче провадження було закінчене з порушенням строків, визначених статтями 30, 49 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-ХІV та те, що постанова про відкриття виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору повинна виконуватися органами державної казначейської служби, оскільки вказані постанови не є предметом судового розгляду в даній справі, а тому суд не дає оцінку правомірності їх винесення.

Суд звертає увагу на ту обставину, що в даному випадку предметом розгляду даної справи є постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, якій судом надано правову оцінку.

Протилежного судом не встановлено.

Частинами 1 та 2 статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач довів правомірність своїх дій щодо винесення постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 30.06.2017 № 49562529.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, в звязку з чим у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 41, 122, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про виконавче провадження, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Рожищенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області до ОСОБА_1 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування постанови відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк