Справа № 461/3088/17
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/3088/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2017 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Коружинець Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові обєднану справу за адміністративними позовами ОСОБА_1, Первинної профспілкової організації працівників Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м.Львова Профспілки працівників охорони здоровя України, Первинної профспілкової організації працівників Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м.Львова Профспілки працівників охорони здоровя України до Львівської міської ради, треті особи: Комунальна 1-а стоматологічна поліклініка м.Львова, Комунальна 3-а стоматологічна поліклініка м.Львова, Комунальна 4-а стоматологічна поліклініка м.Львова, Комунальна 5-а стоматологічна поліклініка м.Львова, Управління охорони здоровя Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, голова комісії з припинення шляхом перетворення Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м.Львова директор департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради ОСОБА_2 про скасування ухвал,

встановив:

позивачі звернулись до суду з позовами, в яких просять скасувати ухвали Львівської міської ради №1480 від 09.02.2017 року «Про припинення Комунальної 1-ї стоматологічної поліклініки м.Львова шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка №1»; №1481 від 09.02.2017 року «Про припинення Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м.Львова шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка №3»; №1482 від 09.02.2017 року «Про припинення Комунальної 4-ї стоматологічної поліклініки м.Львова шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка №4»; №1483 від 09.02.2017 року «Про припинення Комунальної 5-ї стоматологічної поліклініки м.Львова шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка №5»; №1489 від 09.02.2017 року «Про затвердження Міської програми фінансування стоматологічної допомоги окремим категоріям населення м.Львова на 2017-2018 роки»; №1614 від 02.03.2017 року «Про внесення змін до ухвали міської ради від 09.02.2017 року №1480»; №1615 від 02.03.2017 року «Про внесення змін до ухвали міської ради від 09.02.2017 року «1482»; №1616 від 02.03.2017 року «Про внесення змін до ухвали міської ради від 09.02.2017 року №1482»; №1617 від 02.03.2017 року «Про внесення змін до ухвали міської ради від 09.02.2017 року №1483»; ухвалу №1804 Львівської міської ради від 06.04.2017 року «Про затвердження Типового статуту комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка».

В обґрунтування позову покликаються на те, що оскаржуваними ухвалами порушується закріплене у ст.49 Конституції України право на охорону здоровя, право на отримання безоплатної медичної допомоги, принцип рівності усіх людей у своїй гідності та правах, оскільки такі ухвали прийняті з метою реалізації положень законодавства України щодо забезпечення окремих категорій громадян м.Львова безоплатною стоматологічною допомогою, що фактично означає, що окремі категорії населення м.Львова будуть мати можливість отримати безоплатну стоматологічну допомогу, а інші категорії населення не будуть мати такої можливості. Крім того, оскаржуваними ухвалами порушується Закон України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків». Також, оскаржувані ухвали прийняті з порушенням Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», з використанням наданого повноваження не метою з якою воно надане, непропорційно, без дотримання балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення.

Представники позивачів в судовому засіданні, кожен окремо, позов підтримали, дали пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. Просять позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила з мотивів, викладений у письмових запереченнях. Просить відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи Управління охорони здоровя Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради в судовому засіданні позов заперечила з мотивів безпідставності. Просить відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи Комунальної 1-ої стоматологічної поліклініки м.Львова, в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, згідно якого також повідомив, що ухвала Львівської міської ради №1480 від 09.02.2017 року виконана, підтримує позицію Львівської міської ради та просить відмовити в задоволенні позову. Суд ухвалив слухати справу у відсутності представника третьої особи.

Представники третіх осіб Комунальної 1-ої стоматологічної поліклініки м.Львова, Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м.Львова, Комунальної 4-ої стоматологічної поліклініки м.Львова, Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м.Львова в судове засідання не зявились, хоч про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд ухвалив слухати справу у відсутності представників третіх осіб.

Третя особа голова комісії з припинення шляхом перетворення Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м.Львова директор департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд ухвали слухати справу у відсутності третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст.6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів належним і неупередженим судом.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 49 Конституції України кожному гарантується право на охорону здоров'я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров'я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм.

Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров'я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.

З матеріалів справи видно наступне.

Львівською міською радою прийнято:

- ухвалу №1480 від 09.02.2017 року «Про припинення Комунальної 1-ї стоматологічної поліклініки м.Львова шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка №1» /Т.1 а.с.26/;

- ухвалу №1481 від 09.02.2017 року «Про припинення Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м.Львова шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка №3» / Т.1 а.с.28/;

- ухвалу №1482 від 09.02.2017 року «Про припинення Комунальної 4-ї стоматологічної поліклініки м.Львова шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка №4» / Т.1 а.с.30/;

- ухвалу №1483 від 09.02.2017 року «Про припинення Комунальної 5-ї стоматологічної поліклініки м.Львова шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка №5» / Т.1 а.с.32/;

- ухвалу №1489 від 09.02.2017 року «Про затвердження Міської програми фінансування стоматологічної допомоги окремим категоріям населення м.Львова на 2017-2018 роки» / Т.1 а.с.34-36/;

- ухвалу №1614 від 02.03.2017 року «Про внесення змін до ухвали міської ради від 09.02.2017 року №1480» /а.с.40/;

- ухвалу №1615 від 02.03.2017 року «Про внесення змін до ухвали міської ради від 09.02.2017 року «1482» / Т.1 а.с.42/;

- ухвалу №1616 від 02.03.2017 року «Про внесення змін до ухвали міської ради від 09.02.2017 року №1482» / Т.1 а.с.44/;

- ухвалу №1617 від 02.03.2017 року «Про внесення змін до ухвали міської ради від 09.02.2017 року №1483» / Т.1 а.с.46/;

- ухвалу №1804 Львівської міської ради від 06.04.2017 року «Про затвердження Типового статуту комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка» / Т.1 а.с.48-56/.

Згідно п.30 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Відповідно до п.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності.

За змістом ст.106 ЦК України, перетворення юридичної особи здійснюється за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Як встановлено судом, засновником та власником комунальних установ Комунальних стоматологічних поліклінік м.Львова №№1,3,4,5 є Львівська міська рада, а відтак саме остання вправі приймати рішення про перетворення юридичних осіб комунальних установ у комунальні некомерційні підприємства.

Відтак, оскаржувані ухвали прийняті відповідачем у межах наданих повноважень та з метою з якою ці повноваження надані.

Відповідно до ст.7, 8 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоровя», держава згідно з Конституцією України гарантує всім громадянам реалізацію їх прав у сфері охорони здоров'я шляхом, зокрема створення розгалуженої мережі закладів охорони здоров'я та надання всім громадянам гарантованого рівня медичної допомоги у обсязі, що встановлюється Кабінетом Міністрів України. Також, закріплено право кожного на безоплатне отримання у державних та комунальних закладах охорони здоров'я медичної допомоги, до якої належать:

- екстрена медична допомога;

- первинна медична допомога;

- вторинна (спеціалізована) медична допомога, що надається за медичними показаннями у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я;

- третинна (високоспеціалізована) медична допомога, що надається за медичними показаннями у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я;

- паліативна допомога, що надається за медичними показаннями у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Держава гарантує безоплатне надання медичної допомоги у державних та комунальних закладах охорони здоров'я також за епідемічними показаннями та безоплатне проведення медико-соціальної експертизи.

Частиною 2 ст.13 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоровя» передбачено, що складовою частиною державної політики охорони здоров'я в Україні є політика охорони здоров'я в Автономній Республіці Крим, місцеві і регіональні комплексні та цільові програми, що формуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування та відображають специфічні потреби охорони здоров'я населення, яке проживає на відповідних територіях.

Держава сприяє розвитку закладів охорони здоров'я усіх форм власності.

Порядок створення, припинення закладів охорони здоров'я, особливості діяльності та класифікація закладів визначаються законом.

Мережа державних і комунальних закладів охорони здоров'я формується з урахуванням потреб населення у медичному обслуговуванні, необхідності забезпечення належної якості такого обслуговування, своєчасності, доступності для громадян, ефективного використання матеріальних, трудових і фінансових ресурсів. Існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена.

Планування розвитку мережі державних і комунальних закладів охорони здоров'я, прийняття рішень про її оптимізацію, створення, реорганізацію, перепрофілювання державних і комунальних закладів охорони здоров'я здійснюються відповідно до закону органами, уповноваженими управляти об'єктами відповідно державної і комунальної власності (ст.16 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоровя»).

Положеннями ст.18 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоровя» передбачено, що фінансування охорони здоров'я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством.

Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, асигновані на охорону здоров'я, використовуються для забезпечення населенню гарантованого рівня медичної допомоги, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров'я та фундаментальних наукових досліджень з цих питань.

Відповідно до статті 7 Основ законодавства України про охорону здоров'я з метою реалізації прав громадян України на безоплатну медичну допомогу постановою Кабінету Міністрів України №955 від 11.07.2002 року затверджено Програму подання громадянам гарантованої державою безоплатної медичної допомоги (далі Програма).

Цією Програмою, розробленою на підставі базових показників формування витрат на охорону здоров'я в бюджетах усіх рівнів, визначається перелік видів медичної допомоги, яка подається населенню безоплатно, обсяги безоплатної медичної допомоги, нормативи фінансування охорони здоров'я на 1 жителя, які забезпечують подання гарантованих обсягів медичної допомоги.

На основі Програми і методичних рекомендацій щодо порядку формування та економічного обгрунтування регіональних програм подання громадянам гарантованої державою безоплатної медичної допомоги, що затверджуються МОЗ (далі - методичні рекомендації), органи виконавчої влади розробляють і затверджують регіональні програми подання громадянам гарантованої державою безоплатної медичної допомоги, якими можуть передбачатися додаткові обсяги подання та види медичної допомоги за рахунок коштів місцевих бюджетів.

Пунктом 2 Програми встановлено перелік видів безоплатної медичної допомоги.

Так, державними та комунальними закладами охорони здоров'я подається безоплатна медична допомога таких видів:

- швидка та невідкладна - на догоспітальному етапі станціями (відділеннями) швидкої медичної допомоги, пунктами невідкладної медичної допомоги у стані, що загрожує життю людини;

- амбулаторно-поліклінічна;

- стаціонарна - у разі гострого захворювання та в невідкладних випадках, коли потрібне інтенсивне лікування, цілодобовий медичний нагляд та госпіталізація, в тому числі за епідемічними показаннями, дітям, вагітним та породіллям, хворим за направленнями медико-соціальних експертних комісій, лікарсько-консультативних комісій;

- невідкладна стоматологічна допомога (у повному обсязі - дітям, інвалідам, пенсіонерам, студентам, вагітним, жінкам, які мають дітей до 3 років);

- долікарська медична допомога сільським жителям;

- санаторно-курортна допомога інвалідам і хворим у спеціалізованих та дитячих санаторіях;

- утримання дітей у будинках дитини;

- медико-соціальна експертиза втрати працездатності.

Безоплатна медична допомога перелічених видів подається дозволеними до застосування в Україні методами діагностики та лікування (відповідні протоколи, стандарти), включаючи лікарські засоби, кров та її компоненти і препарати, апаратуру, лабораторні та інші дослідження з використанням наявної матеріально-технічної бази.

Держава гарантує подання медичної допомоги, передбаченої державними цільовими програмами.

Як видно з ухвали Львівської міської ради №1489 від 09.02.2017 року «Про затвердження Міської програми фінансування стоматологічної допомоги окремим категоріям населення м.Львова на 2017-2018 роки», прийнятої з метою реалізації положень законодавства України щодо забезпечення дітей та окремих категорій дорослого населення м. Львова безоплатною стоматологічною допомогою, така гарантує надання безоплатної стоматологічної допомоги окремим категорям населення м. Львова на виконання вимог законодавства України, зокрема Конституції України, Законів України Основи законодавства України про охорону здоровя, Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії, Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні, Про донорство крові та її компонентів, Про внесення змін до Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні від 15.06.2004, постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 955 Про затвердження Програми надання громадянам гарантованої державою безоплатної медичної допомоги, наказу Міністерства охорони здоровя України від 23.11.2004 № 566 Про затвердження Протоколів надання медичної допомоги за спеціальностями ортопедична стоматологія, терапевтична стоматологія, хірургічна стоматологія, ортодонтія, дитяча терапевтична стоматологія, дитяча хірургічна стоматологія(надалі Протоколів надання медичної допомоги).

Виконавцями даної Міської програми фінансування стоматологічної допомоги окремим категоріям населення м.Львова на 2017-2018 роки є: Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка №1», Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка №3», Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка №4», Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка №5» (п.3.3 Міської програми фінансування стоматологічної допомоги окремим категоріям населення м.Львова на 2017-2018 роки).

При цьому, як вбачається із вищевказаної ухвали, такою жодним чином не обмежено ні переліку, ні видів, ні обсягів безоплатної медичної допомоги та передбачено надання усіх видів та обсягів медичної допомоги, передбаченої законодавством.

Більше того, жодною із оскаржуваних ухвали не передбачено зменшення обсягу бюджетного фінансування медичної стоматологічної допомоги, яка надається Комунальними стоматологічними поліклініками м.Львова.

Також, оскаржувані ухвали не скасовують права будь-якої категорії громадян на отримання безоплатної медичної допомоги, в т.ч. стоматологічної, оскільки дані ухвали не обмежують права громадян на отримання такої допомоги у державних медичних закладах (установах) таких як лікарні швидкої медичної допомоги, профільні відділення лікарень, тощо. Тобто, з прийняттям оскаржуваних ухвал, громадяни жодним чином не позбавляються можливості реалізувати своє конституційне право на отримання безоплатної медичної допомоги у державних медичних закладах.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов переконання про необґрунтованість доводів позивачів, оскільки прийняття Львівською міською радою оскаржуваних ухвал відбулось на виконання Законів України, обґрунтовано, з дотриманням принципу рівності перед законом, пропорційно, такі ухвали жодним чином не обмежують права громадян на отримання стоматологічної медичної допомоги та не зменшують обсяг бюджетного фінансування.

Крім того, як видно з листа голови Державної регуляторної служби України, з урахуванням вимог ст.1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», ухвали Львівської міської ради №1480 від 09.02.2017 року «Про припинення Комунальної 1-ї стоматологічної поліклініки м.Львова шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка №1», №1481 від 09.02.2017 року «Про припинення Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м.Львова шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка №3», №1482 від 09.02.2017 року «Про припинення Комунальної 4-ї стоматологічної поліклініки м.Львова шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка №4», №1483 від 09.02.2017 року «Про припинення Комунальної 5-ї стоматологічної поліклініки м.Львова шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка №5» не місять норм регуляторного характеру, а їх прийняття не потребувало реалізації передбачених цим законом процедур /Т.4 а.с.61/.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», регуляторний акт це прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Як вбачається з оскаржуваних ухвал Львівської міської ради, такі є актами індивідуальної дії, оскільки стосуються прав та інтересів комунальних міських стоматологічних поліклінік м.Львова, Львівська міська рада не виступає у спірних правовідносинах як регуляторний орган, а як засновник та власник комунальних установ, а тому посилання позивачів на порушення норм Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» при прийнятті оскаржуваних ухвал є безпідставними.

Не заслуговують на увагу і доводи позивача на те, що при реалізації оскаржуваних ухвал, для працівників поліклініки буде створено умови, за яких вони будуть зобовязані предявити пацієнту незаконну вимогу про оплату наданої медичної стоматологічної допомоги, оскільки такі не відповідають закріпленим в Кримінальному кодексі положенням. З диспозиції статті 184 КК України видно, що кримінальна відповідальність настає за незаконну вимогу оплати за надання медичної допомоги в державних чи комунальних закладах охорони здоров'я. Незаконною слід визнавати вимогу оплати за надання медичної допомоги, яка має місце у випадку, коли така оплата: а) не передбачена в Україні загалом, у даному закладі охорони здоров'я чи для даної категорії осіб зокрема; б) вимагається у розмірах, що перевищують офіційно встановлені; в) вимагається у не передбаченій нормативно-правовими актами формі. Склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 184, має місце у разі незаконної вимоги оплати за надання медичної допомоги як громадянам України, так і іноземним громадянам, а також особам без громадянства, коли така допомога їм має надаватися безоплатно, згідно з законами України та міжнародними угодами.

Таким чином, сам по собі факт прийняття оскаржуваних ухвал не доводить створення умов, за яких працівники поліклініки будуть зобовязані предявити пацієнту незаконну вимогу про оплату наданої медичної стоматологічної допомоги, оскільки така вимога буде кримінально караним діянням лише у випадку, якщо питання оплати такої не буде передбачено у відповідних нормативно-правових актах.

Стосовно інших доводів позивача, то суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський Суд з прав людини у рішенні «Серявін та інші проти України» зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Зважаючи на це, суд приходить до переконання, що вищенаведені доводи належним чином обґрунтовують мотиви прийнятого судом рішення.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про безпідставність позовних вимог, так як доводи позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, є спростовані відповідачем, а тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.7-12,70,86,160-163 КАС України, суд,

вирішив:

В задоволенні позовів ОСОБА_1, Первинної профспілкової організації працівників Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м.Львова Профспілки працівників охорони здоровя України, Первинної профспілкової організації працівників Комунальної 5-ої стоматологічної поліклініки м.Львова Профспілки працівників охорони здоровя України до Львівської міської ради, треті особи: Комунальна 1-а стоматологічна поліклініка м.Львова, Комунальна 3-а стоматологічна поліклініка м.Львова, Комунальна 4-а стоматологічна поліклініка м.Львова, Комунальна 5-а стоматологічна поліклініка м.Львова, Управління охорони здоровя Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, голова комісії з припинення шляхом перетворення Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м.Львова директор департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради ОСОБА_2 про скасування ухвал - відмовити.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів з дня її проголошення.

Суддя: Стрельбицький В.В.