Справа № 814/736/17
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/736/17

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Димерлія О.О., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Григоренко Н.В.,

представника позивача/апелянта Філевського Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Простір.» на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Простір.» до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

14 березня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Простір.» звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.03.16 № про визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 209468,75 гривень, посилаючись на те, що у товариства є всі первинні документи з приводу взаємовідносин з ТОВ «Аламотрейд», які підтверджують податковий кредит, сформований під час господарських відносин з цим постачальником, та витрати. Проте відповідачем за надуманими підставами не визнається право підприємства на врахування у податковому обліку коштів, сплачених за договорами з ТОВ «Аламотрейд».

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2017 року у задоволенні адміністративного позову ТОВ «Простір.» було відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ТОВ «Простір.» подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову суду, якою задовольнити його позов.

Відповідач надіслав до апеляційного суду заперечення, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї представника позивача/апелянта Філевського Р.М., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Простір.» зареєстровано в якості юридичної особи Миколаївським міським управлінням юстиції 17.09.12 р. Основним видом діяльності ТОВ «Простір.» є допоміжне обслуговування наземного транспорту, інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, вантажний автомобільний транспорт, транспортне оброблення вантажів та інше.

ТОВ «Простір.» стверджує та надало документи про те, що 01.07.13 р. уклало договір про надання транспортно-експедиційних послуг з ТОВ «Аламотрейд», згідно з яким предметом договору є послуги автоперевезення вантажів замовника по Україні та міжнародним сполученням по обумовленому маршруту.

Протягом січня-лютого, квітня-червня 2014 року ТОВ «Простір.» та ТОВ «Аламотрейд» здійснили оформлення господарських взаємовідносин та розрахунки за цим договором.

Сторонами були складені Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) з транспортних послуг, наданих ТОВ «Аламотрейд» на адресу ТОВ «Простір.» на загальну суму 1236620 гривень.

ТОВ «Аламотрейд» виписані на адресу ТОВ «Простір.» податкові накладні на загальну суму 206059 гривень.

Розрахунки між сторонами проведено у безготівковій формі.

Зазначену суму 206059 гривень податкового кредиту за рахунок коштів, сплачених на користь ТОВ «Аламотрейд», позивач врахував у власному податковому обліку за січень-лютий, квітень-червень 2014 року.

В період з 22.02.17 р. по 28.02.17 р. ГУ ДФС України провело документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Простір.» з питань дотримання вимог законодавства з податку на додану вартість за період січень-червень 2014 по взаємовідносин з ТОВ «Аламотрейд».

Відповідно до висновків податкової перевірки, викладених у Акті №30/14-29-14-08/38395360, ТОВ «Простір.» в порушення вимог ПК України включив до податкового кредиту 206060 гривень за рахунок ТОВ «Аламотрейд».

27.03.17 р. уповноваженою особою ГУ ДФС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення № про визнання ТОВ «Простір.» грошового зобов'язання з податку на додану вартість, 167575 гривень за податковим зобов'язанням, 41893,75 гривень за штрафними санкціями.

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Простір.» суд першої інстанції виходив з того, що вищевказане податкове повідомлення-рішення, прийняте відповідачем узгоджується з положеннями діючих нормативно-правових актів, що регулюють дані правовідносини, та прийняте з урахуванням усіх обставин, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

Так, відповідно ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є господарська операція з постачання товарів, постачання послуг, ввезення товарів (послуг) на митну територію України, вивезення товарів (послуг) у митному режимі експорту.

Відповідно до ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Таким чином суд першої інстанції правильно виходив з того, що у підприємства є право на включення до податкового кредиту сплачених сум іншому платнику податку за умови проведення реальної господарської операції та наявності первинних документів, які підтверджують її проведення.

Натомість, перевіряючи наявність чи відсутність реальних правовідносин позивача з підприємством ТОВ «Аламотрейд» судом першої інстанції було правильно враховано ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.10.15 р., якою ОСОБА_2 (засновника та формального директора цього підприємства) звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 205 ч. 1 КК України в зв'язку з закінченням строків давності (а.с. 67).

При цьому, ОСОБА_2 притягувався до кримінальної відповідальності саме за те, що 09.01.13 р. за пропозицією невстановленої особи, за грошову винагороду, зареєстрував суб'єкт підприємницької діяльності - юридичну особу ТОВ «Аламотрейд», з метою прикриття незаконної діяльності підприємствам реального сектору економіки. У період з 09.01.13 р. по 23.10.15 р. ОСОБА_2 не виконував функції директора ТОВ «Аламотрейд», а невстановлені особи використовували печатку та статутні документи ТОВ «Аламотрейд» для прикриття незаконної діяльності підприємствам реального сектору економіки, яке виразилось в пособництві в умисному ухиленні від сплати податків іншим суб'єктам підприємницької діяльності, пов'язаному зі сплатою податку на додану вартість та податку на прибуток.

В судовому засіданні суду першої інстанції за клопотанням позивача ОСОБА_2 був допитаний в якості свідка. Цей свідок заперечував, що ТОВ «Аламотрейд» було фіктивним підприємством, зазначив, що очолюване ним підприємство займалось реальною господарською діяльністю, у тому числі і з ТОВ «Простір.», якому надавались транспортно-експедиційні послуги. Щодо притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 205 КК України, то ОСОБА_2 пояснив, що вимушений був себе обмовити під тиском працівників міліції. В теперішній час він не підтверджує тих пояснень, які він надав під час розслідування кримінального провадження, та наполягає на тому, що ТОВ «Аламотрейд» надав реальні послуги у тому числі і ТОВ «Простір.».

Проте, суд першої інстанції обґрунтовано критично поставився до таких пояснень свідка ОСОБА_2, оскільки вони не узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Апеляційний суд також звертає увагу й на те, що в матеріалах справи відсутні докази незгоди ОСОБА_2 з вищезазначеною ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.10.15 р., а саме апеляційної скарги на протиправне з його та позивача точки зору судового рішення.

У постанові Верховного Суду України від 05.03.12 р. справа №21-421а11 по справі за позовом ТОВ «Нафта» висловлена правова позиція, що податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту позивача, підписані невідомими особами, від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності підприємства, що начебто видавали ці накладні, отже, зазначені податкові накладні не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 22.09.15 р. по адміністративній справі №21-887а15.

В постанові від 29.03.17 р. по адміністративній справі №826/11082/14 Верховний Суд України зазначив, що первинні документи, які стали підставою для формування суб'єктом господарювання податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, видані контрагентом, діяльність якого мала ознаки фіктивного підприємництва, та підписані від імені особи, яка заперечила свою участь у його діяльності, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум до податкового кредиту та визначених пунктом 138.1 статті 138 ПК витрат є безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 160, 244-2 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних відносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України.

У зв'язку з цим за результатом апеляційного розгляду даної справи колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення-рішення відповідача щодо ТОВ «Простір.» є правомірними і ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, з урахуванням усіх фактичних обставин.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію довів та обґрунтував. Натомість позивач, всупереч наведеним приписам, не довів протиправність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення від 27.03.16 №.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ТОВ «Простір.».

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції правильним і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга ТОВ «Простір.» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Простір.» залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення рішення апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.О.Димерлій

Суддя Ю.В.Осіпов