Справа № 161/11151/17
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/10092/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Іщук Л.П.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 вересня 2017 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції (далі УПП) у м. Луцьку лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 683873 від 16.07.2017, якою його було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.09.2017 в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що на момент розгляду справи та винесення відповідачем оспорюваної постанови відсутні будь-які докази вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Тому просить скасувати постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.09.2017 та прийняти нову, якою задовольнити його позовні вимоги повністю.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 683873 від 16.07.2017, винесеної інспектором роти 2 батальйону УПП у м. Луцьку лейтенантом поліції ОСОБА_3, позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

З оспорюваної постанови убачається, що 16.07.2017 приблизно о 10 год 25 хв ОСОБА_1 в м. Луцьку на перехресті вул. ОСОБА_4 та вул. Звязківців, керуючи транспортним засобом Mersedes-Bens/CX1954993, державний номерний знак НОМЕР_1, користувався засобом звязку тримаючи його в руці, а саме мобільний телефон, чим порушив вимоги п.п.2.9 (д) Правил дорожнього руху України (далі ПДР).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а тому його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення інспектором патрульної поліції в межах санкції цієї статті, відповідач діяв у межах його повноважень та згідно з вимогами ст.71 КАС України та довів належними доказами правомірність прийнятого ним рішення.

Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, якими передбачено, що особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до підпункту «д» пункту 2.9. розділу 2 ПДР водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів (ч.2 ст.122 КУпАП).

У відповідності до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, з наявних у суду матеріалів, окрім постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідачем було надано суду в якості доказу вчинення останнім правопорушення аудіовізуальний диск на якому мітяться записи з місця розгляду субєктом владних повноважень адміністративної справи.

На переконання суду, факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення інспектором поліції без забезпечення належних та допустимих доказів визначених ст.251 КУпАП, зокрема відеофіксації всіх суттєвих обставин, не може доводити винуватість особи у вчиненому адміністративному правопорушенні. А відтак відповідач не довів належними та допустимими доказами факт правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи, фактичні обставини спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про те, що постанова серії БР № 683873 від 16.07.2017 в справі про адміністративне правопорушення є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно п.4 ч.1 ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 вересня 2017 року по справі № 161/11151/17 скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Луцьку лейтенант поліції ОСОБА_2 про скасування рішення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 683873 від 16 липня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Повний текст постанови складено 30.10.2017.