Справа № 214/4491/17
Суддя: Євтушенко О. І.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/4491/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 жовтня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Євтушенка О.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Бєлікової О.А.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Караваєва Станіслава Станіславовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом 03.08.2017 року та просив суд скасувати постанову серії АР № 773630 від 22.07.2017 року, винесену інспектором роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Караваєвим С.С. відносно нього про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування пред'явлених вимог вказав, що 22.07.2017 року інспектором ПП Караваєвим С.С. винесено відносно нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за начебто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП у зв'язку з порушенням п.9.2 «б» ПДР України, а саме керуючи автомобілем НОМЕР_1, по автодорозі на перехресті вул. Подлєпи та пр-ту Південного в м. Кривому Розі Дніпропетровської області він начебто не увімкнув лівий покажчик повороту. Так, 22.07.2017 року він дійсно керував автомобілем на вказаній ділянці дороги, де приблизно о 21.45 год. його зупинив інспектор ПП з метою перевірки документів, а потім повідомив про нібито вчинене ним порушення. Його доводи щодо недопущення з його боку будь-яких порушень ПДР України та вимогу надати докази в підтвердження факту вчиненого ним порушення інспектор ПП відхилив, провівши однобічно та упереджено розгляд справи та винісши постанову без посилання на відповідний пункт ПДР України, який він порушив. Крім того, під час розгляду справи інспектор ПП порушив його права, передбачені ст.256 КУпАП, позбавивши можливості їх реалізації, а накладаючи на нього стягнення, відповідач навіть не визнав його винним у вчиненні інкримінованого порушення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пред'явлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Додатково суду пояснив, що 22.07.2017 року разом з ним в автомобілі в якості пасажира їхала його дружина ОСОБА_3, яка може пояснити, як насправді все було. На ділянці дороги, де його зупинили працівники поліції, патрульна машина знаходить практично постійно, а інспектори безпричинно зупиняють водіїв. Зазначив, що у працівників поліції в автомобілі був відсутній відеореєстратор, а нагрудні боді-камери - вимкнені, у зв'язку з чим жодних доказів його вини вони не змогли надати.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 показала, що 22.07.2017 року під вечірній час, точно вона не пам'ятає, вона їхала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_1 на автомобілі НОМЕР_1, в якості пасажира. На автодорозі на перехресті на виїзді з району Північного ГЗК в м. Кривому Розі Дніпропетровської області їх зупинили працівники поліції і повідомили, що водій не увімкнув покажчик лівого повороту під час виконання маневру повороту на перехресті. Однак, знаходячись поруч вона бачила, як її чоловік включав покажчик повороту, оскільки почула відповідний звук включення поворотника та побачила мигання датчика. Працівникам поліції ОСОБА_1 доказував, що не допускав жодних порушень ПДР України під час керування автомобілем, однак інспектори ПП не бажали його слухати. На вимогу ОСОБА_1 показати відео з фіксацією порушення, інспектори не звернули увагу.

Відповідач інспектор УПП в м. Кривому Розі ДПП Караваєв С.С. в судове засідання не з'явився, однак подав письмові заперечення проти позову (а.с.13-16), в яких просив справу розглянути за його відсутності. Вважаючи його дії правомірними, а винесену постанову обґрунтованою та законною, просив в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити. Зазначив, що 22.07.2017 року під час здійснення патрулювання по вул. Подлєпи в м. Кривому Розі Дніпропетровської області було виявлено автомобіль НОМЕР_1, водій якого під перед початком маневру повороту ліворуч не увімкнув відповідний світловий покажчик повороту напрямку вліво, чим порушив п.9.2 «б» ПДР України. У зв'язку з цим з дотримання вимог закону він зупинив водія, яким виявився ОСОБА_1, відрекомендувався йому відповідно до вимог п.3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», повідомив причину зупинки та попросив пред'явити водійське посвідчення та документи на автомобіль. Виконавши вимоги ст.278 КУпАП, він перейшов до розгляду справи по суті. На запитання щодо виявленого порушення, ОСОБА_1 відповів, що ймовірно забув увімкнути покажчик повороту, погодившись із обставинами вчиненого ним правопорушення. В ході розгляду справи від позивача жодних клопотань не надходило, заперечень він не висловлював, факт допущення ним порушення п.9.2 «б» ПДР України визнав, об'єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення викладена належним чином у відповідності до диспозиції ч.2 ст.122 КУпАП. Доказів тому, що позивач не вчиняв порушення, останній суду не надав. Пред'явленням ним позову, на переконання відповідача, ОСОБА_1 має намір спотворити дійсні обставин справи та ухилитись від адміністративної відповідальності за вчинене ним порушення.

Суд, вислухавши пояснення позивача, врахувавши позицію відповідача, покази свідка, дослідивши письмові докази, встановивши обставини справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Судовим розглядом встановлено, що 22.07.2017 року інспектором ПП Караваєвим С.С. винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП у зв'язку з порушенням п.9.2 «б» ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. в дохід держави (а.с.8).

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 22.07.2017 року о 21.45 год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по автодорозі на перехресті вул. Подлєпи та пр-ту Південного в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, не увімкнув лівий покажчик повороту, чим порушив п.9.2 «б» ПДР України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.2 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглянута на місці вчинення правопорушення інспектором ПП Караваєвим С.С. як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить положенням с.276 КУпАП.

Разом з тим, посилання позивача на позбавлення його відповідачем можливості належної реалізації ним процесуальних прав, зокрема, права на звернення за правовою допомогою, подання доказів, суд оцінює критично, оскільки факт належного роз'яснення відповідачем ОСОБА_1 його процесуальних прав підтверджується підписом останнього в постанові, зробленим без будь-яких зауважень чи застережень.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зміні напрямку руху.

Відповідно до п.9.2 ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинкою; перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Як визначено ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Вважаючи правомірною постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, інспектор ПП Караваєв С.С. посилався на дійсність допущення ОСОБА_1 порушення правил користування попереджувальними сигналами під час виконання маневру повороту на перехресті.

Однак, як показала допитана судом в якості свідка ОСОБА_4, 22.07.2017 року будучи пасажиром автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, вона була очевидцем того, як під час виконання повороту ліворуч на перехресті водій своєчасно увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку.

Жодних належних та допустимих доказів в порядку ч.2 ст.71 КАС України в спростування вказаних обставин, наданих позивачем доказів в підтвердження його невинуватості і доведення правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, відповідачем не надано. Свідки, відеозапис з боді-камери інспектора, які в сукупності підтвердили б дійсність таких порушень, також відсутні.

Посилання відповідача на те, що позивачем не надано доказів відсутності факту порушення ПДР України, суд оцінює критично, оскільки відповідально до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність дій, рішень суб'єктів владних повноважень, яким є відповідач, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається саме на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

За даних обставин мотивація та докази, наведені у запереченнях відповідача, спростовують обґрунтовану позицію позивача, з якою погоджується суд, зазначивши вказані вище мотиви стосовно цього.

Відповідно до ст.162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про, зокрема, визнання протиправними дій, рішень суб'єкта владних повноважень, скасування його рішення.

Враховуючи сукупність викладених обставин та доведеність відсутності в діях ОСОБА_1 порушень п.9.2 ПДР України, суд приходить до висновку про протиправність винесеної відповідачем постанови серії АР № 773630 від 22.07.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, яка підлягає скасуванню, а вимоги пред'явленого ОСОБА_1 позову в цій частині - задоволенню.

Стосовно позовних вимог про закриття провадження по справі, суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ч.3 ст.2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень. Єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, а тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Під дискреційним повноваженням суд повинен розуміти таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. Суд є правозастосовуючим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржуються, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Оскільки питання закриття провадження по справам про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 України, віднесено до виключної компетенції органів Національної поліції, від імені яких діють інспектори як суб'єкти владних повноважень, повноваження яких суд не вправі делегувати, тому приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні вимог ОСОБА_1 в цій частині.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, на підставі ст.94 КАС України, Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України «Про судовий збір» у зв'язку із задоволенням адміністративного позову» щодо звільнення від сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд вважає за необхідне судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.4-15, 17, 18, 70-72, 77, 79-80, 86, 94, 122, 158-163, 171-2, 185, 186, 254 КАС України, Рішенням КСУ № 3-рп/2015 від 08.04.2015 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Караваєва Станіслава Станіславовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження - задовольнити частково.

Постанову серії АР № 773630 від 22.07.2017 року, винесену інспектором роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Караваєвим Станіславом Станіславовичем відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП - скасувати.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту отримання її копії через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.186 КАС України.

Суддя О.І. Євтушенко