Справа № 820/2437/17
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 р.Справа № 820/2437/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2017р. по справі № 820/2437/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецремелектромонтаж"

до Київської обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИЛА:

29 серпня 2017 року постановою Харківського окружного адміністративного суду задоволено адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецремелектромонтаж" до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій незаконними.

Визнано протиправними дії Київської об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області, щодо: розірвання в односторонньому порядку Договору про визнання електронних документів від 23.01.2017 №170120172.; невизнання відповідачем податкових декларацій з ПДВ та додатків № 1 та № 5 за лютий - травень 2017 р., поданих позивачем протягом березня - червня 2017 р. в паперовому вигляді; неприйняття та не реєстрації податкових накладних : № 1 від 30.05.17 р., № 2 від 30.05.17 р.. № 3 від 30.05.17 р., № 4 від 30.05.17 р., № 5 від 30.05.17 р., № 6 від 30.05.17 р.. № 7 від 30.05.17 р., № 8 від 30.05.17 р., № 9 від 30.05.17 р.

Зобов'язано Київську об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області: поновити дію договору про визнання електронних документів № від 23.01.2017, укладеного між позивачем та Київською обєднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області.

Стягнуто з Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (, юридична адреса: 61002, м.Харків, вул. Чернишевська, б. 41) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецремелектромонтаж" (код 40057665, юридична адреса: 61001, м. Харків, просп. Московський, буд. 97) у розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок).

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідач, здійснивши заходи з розірвання договору про визнання електронних документів ТОВ "Спецремелектромонтаж", не виходив за межі наданих йому повноважень відповідно до п. 12.2, п.12.4 Порядку обліку платників і зборів, затвердженого наказом Міністерства фанансів України від 09.12.2011 року № 1588.

Позивач не скористався правом подання заперечень на апеляційну скаргу встановлених статею 191 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецремелектромонтаж" перебуває на обліку у Київській ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області та має статус платника податку на додану вартість.

ТОВ "Спецремелектромонтаж" зареєстроване у встановленому законом порядку в якості юридичної особи із місцезнаходженням за адресою: м. Харків, Московський проспект, 97, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 20 жовтня 2016р. (а.с. 72).

23 січня 2017 року між ТОВ "Спецремелектромонтаж" та Київською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області укладено договір №170120172 про визнання електронних документів, предметом якого є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі ЕЦП) до органу ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу (а.с. 82-84).

На підставі зазначеного договору ТОВ «Спецремелектромонтаж» зобов'язувався подавати в електронній формі з дотриманням встановленого порядку податкову звітність та податкові накладні, що підлягають реєстрації у відповідності до п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а державна податкова інспекція зобов'язується приймати і реєструвати зазначені електронні документи. З часу укладення договору Товариство щомісячно подавало декларації, зокрема, з податку на додану вартість, а також реєструвало податкові накладні в електронній формі.

В лютому 2017 року вказаний вище договір відповідачем був розірваний в односторонньому порядку.

Так, починаючи з лютого 2017 року прийняття та реєстрація податкових накладних в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису через систему "М.е.dос" позивачеві була заблокована, у зв'язку з чим останній був позбавлений можливості зареєструвати податкові накладні в реєстрі, такі як: № 1 від 30.05.17 р., № 2 від 30.05.17 р., № 3 від 30.05.17 р., № 4 від 30.05.17 р., № 5 від 30.05.17 р., № 6 від 30.05.17 р., № 7 від 30.05.17 р., № 8 від 30.05.17 р., № 9 від 30.05.17 р., що підтверджується відповідними квитанціями про реєстрацію податкових накладних, в яких податковим органом зазначено про «Можливе розірвання Договору про визнання електронної звітності» (а.с. 21, 23, 26, 29, 32, 35, 39, 43, 46).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем до суду не було надано доказів на підтвердження зміни позивачем свого місцезнаходження, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з даного приводу не вносилось жодних записів, в тому числі, про відсутність підприємства за місцезнаходженням або про не підтвердження відомостей про підприємство тощо, а відтак у податкового органу були відсутні законодавчо визначені підстави для розірвання в односторонньому порядку договору з ТОВ «Спецремелектромонтаж» про визнання електронної звітності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Положеннями п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

Згідно із п.201.4 ст.201 ПК України податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Приписами п.201.10 ст.201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

В той же час, відповідно до п.п. 14.1.60 п.14.1 ст.14 ПК України Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Таким органом центральної виконавчої влади, у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 року №236, є Державна фіскальна служба України.

При цьому, Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до п.7 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року №1246, (далі Порядок №1246) після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі до ДФС здійснюється їх розшифрування, перевіряється електронний цифровий підпис, визначається відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, та у разі відсутності причин для відмови проводиться їх реєстрація.

Згідно із п. 9 Порядку №1246 причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: 1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної; 2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; 3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; 4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України (для податкових накладних, що реєструються після 1 липня 2015 р.); 5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Таким чином, податковим законодавством визначено обов'язок контролюючого органу щодо прийняття для реєстрації податкових накладних та визначено вичерпний перелік підстав для відмови у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, який не підлягає розширеному тлумаченню чи доповненню на розсуд контролюючого органу.

Колегія суддів звертає увагу, що як поважність причин відмови в прийнятті податкових накладних позивача податковими органами вказано порушення вимог Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 року №233, а саме: "Можливо, розірвано договір про визнання електронної звітності" .

Наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 року № 233, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 року за № 320/15011, затверджено Інструкцію з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (далі - Інструкція № 233), яка визначає загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису.

Положеннями пункту 1 розділу 2 Інструкції №233 встановлено, що платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

З метою подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку платник податків: отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці; отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки); надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії; після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору (пункт 5 розділу ІІІ Інструкції №233).

В свою чергу, Додатком 1 до Інструкції № 233, затверджено примірний договір про визнання електронних документів.

Колегія суддів звертає увагу, що зміст договору № 170120172 від 23.01.2017 року про визнання електронних документів, укладеного між ТОВ "Спецремелектромонтаж" та Київською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, повністю відповідає змісту примірного договору про визнання електронних документів, який є Додатком 1 до Інструкції № 233.

Зокрема, відповідно до п. 6.3 вказаного Договору договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Якщо платник податків подає до органу Державної фіскальної служби нові посилені сертифікати ЕЦП, цей Договір вважається пролонгованим до закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів.

Положення п.6.4 Договору передбачають, що орган Державної фіскальної служби має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або з разі зміни платником місця реєстрації.

З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що законодавчо обґрунтованими підставами для розірвання договору про визнання електронних документів органом ДПС в односторонньому порядку є виключно: 1) ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих; 2) зміна платником податків місця реєстрації.

Разом з тим, відповідачем прийнято рішення про розірвання договору про визнання електронної звітності ТОВ "Спецремелектромонтаж" згідно довідки оперативного управління № 1019/20-31-21-15 від 25.04.2017 року, із якої вбачається, що місцезнаходження позивача не встановлено (а.с. 67).

При цьому, з моменту початку дії договору № 170120172 від 23.01.2017 року ТОВ "Спецремелектромонтаж" не змінювало свого місця знаходження, а облікові дані позивача не змінювались та були такими ж, що й станом на момент укладання договору.

В той же час, питання встановлення місцезнаходження (місця проживання) платників податків врегульовано розділом ХІІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588 (далі - Порядок №1588).

Приписами п.12.2 Порядку №1588 передбачено, що підрозділи контролюючого органу: стосовно платників податків, якими не подано у встановлені законом терміни податкових декларацій (звітів, розрахунків), у порядку, передбаченому законодавством, самостійно визначають суму грошового зобов'язання, проводять роботу з узгодження грошового зобов'язання та інші заходи; стосовно платників податків, які мають податковий борг, у порядку, передбаченому законодавством, здійснюють заходи з погашення податкового боргу.

У рамках проведення цих заходів, а також при призначенні чи проведенні будь-якого виду перевірки платника податків чи при виконанні інших службових обов'язків працівниками контролюючих органів здійснюється або може здійснюватись перевірка місцезнаходження (місця проживання) платника податків. За наслідками перевірки складається акт перевірки місцезнаходження платника податків. Якщо встановлено відсутність платника податків за його місцезнаходженням (місцем проживання), то проводиться робота із з'ясування фактичного місця розташування (місцезнаходження, місця проживання) платника податків, відповідальних та пов'язаних осіб.

Згідно з п. 12.4 Порядку №1588, щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ контролюючого органу, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою.

Однак, податковими органами будь-яких доказів на підтвердження дотримання Київською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області передбаченої Порядком №1588 процедури не надано (доказів проведення роботи із з'ясування фактичного місця розташування (місцезнаходження, місця проживання) платника податків, відповідальних та пов'язаних осіб).

Крім того, згідно п.45.2 ст.45 ПК України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (далі Єдиний державний реєстр, ЄДР).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені (далі - виконавчий орган).

Положеннями ст.ст. 9, 10, 17, 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачено, що відомості про юридичну особу або фізичну особу-підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

В Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться такі відомості щодо юридичної особи як місцезнаходження юридичної особи.

Водночас, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Як вбачається з матеріалів справи, на час розірвання договору № 170120172 від 23.01.2017 року про визнання електронних документів, ЄДР не містив відомостей про зміну позивачем місцезнаходження або дані про його відсутність за місцезнаходженням. Більше того, відомості щодо зміни місцезнаходження або щодо відсутності за місцезнаходженням юридичної особи - позивача до ЄДР не вносилися взагалі, а тому посилання відповідача на факт не підтвердження місцезнаходження платника за юридичною адресою не може слугувати належним спростуванням достовірності відомостей про місцезнаходження платника за даними ЄДР.

Податковими органами не надано доказів отримання інформації про відсутність позивача за місцезнаходженням від державного реєстратора, а також належних доказів перевірки місцезнаходження позивача, а тому твердження відповідача про фактичну відсутність позивача за зареєстрованим місцезнаходженням, як на підставу розірвання договору про визнання електронних документів, є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, договір № 170120172 від 23.01.2017 року про визнання електронних документів на час подання спірної податкової звітності не втратив своєї юридичної значимості для реалізації позивачем свого права на подання податкових документів в електронному вигляді, а у відповідача, відповідно, продовжували мати місце зобов'язання за цим договором, у тому числі з прийняття поданих позивачем засобами електронного зв'язку податкових документів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обгрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2017р. по справі № 820/2437/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений 30.10.2017 р.