Справа № 814/2029/17
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

30 жовтня 2017 року справа № 814/2029/17

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в письмовому провадженні розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54055

доГоловного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

проскасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.17 р. № 605-13
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення, яким їй визначено податкове зобов'язання із транспортного податку в сумі 25000,0 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що транспортний засіб позивача не є об'єктом оподаткування транспортним податком, оскільки рік його впуску є більш ранній, ніж необхідний для оподаткування, а вартість значно меншою, ніж визначено законом. Додатково позивач зазначив, що, на його думку, порушено порядок введення транспортного податку.

Відповідач позов не визнав, в запереченнях вказав на те, що середньоринкова вартість автомобіля позивача на час прийняття спірного податкового повідомлення-рішення була більшою 375 розмірів мінімальної заробітної плати і така вартість повинна розраховуватись станом на 1 лютого базового податкового (звітного) періоду, тоді як позивач подав розрахунок на час звернення до суду. Також відповідач зазначив, що позивач не скористався своїм правом на проведення звірки із контролюючим органом, як це передбачено ст. 267 п. 267.6. пп. 267.6.10. Податкового кодексу України (далі - ПК України) (а. с. 34-35).

Оскільки відповідач, який у спірних правовідносинах виступає суб'єктом владних повноважень, заперечує проти адміністративного позову, відповідно до ст. 71 ч. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) на нього покладається обов'язок доказування правомірності свого рішення.

Під час розгляду справи за загальними правилами КАС України, сторони подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, в порядку письмового провадження (а. с. 36-37). Згідно ст. 122 ч. 4 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Враховуючи, що обидві сторони скористались своїм правом на розгляд справи за їх відсутності та приймаючи до уваги те, що їх вимоги і заперечення викладені письмово, суд вважає, що маються підстави, передбачені вищенаведеною нормою КАС України, для розгляду справи в письмовому провадженні.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, позивач є власницею автомобіля марки Porshe, модель Cayenne Diesel, об'єм двигуна 2967 см3, тип пального - дизельне паливо, рік випуску 2012, дата державної реєстрації 17 березня 2012 р. (а. с. 9).

30 червня 2017 р. відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № 605-13, яким позивачу визначено податкове зобов'язання із транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000,0 грн. (а. с. 8).

Питання справляння транспортного податку регулюється ст. 267 ПК України. Відповідно до п. 267.2. пп. 267.2.1. названої статті, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Таким чином, законодавцем застосовано 2 критерії для віднесення легкового автомобіля до об'єкту оподаткування транспортним податком, які повинні матись одночасно: 1) рік випуску автомобіля та 2) його вартість.

Як визначено ст. 267 п. 267.2. пп. 267.2.1. абз 3 ПК України, щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Суд звертає увагу відповідача на помилковість його твердження про те, що середньоринкова вартість автомобіля повинна бути розрахована станом до 1 лютого податкового (звітного) року - на цю дату на офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню.

На офіційному сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України міститься "Перелік легкових автомобілів, які підлягають оподаткування транспортним податком у 2017 році". Автомобіль марки Porshe, модель Cayenne, об'єм двигуна 2967 см3, тип пального - дизельне паливо, є об'єктом оподаткування за умови, що з моменту його випуску пройшло не більше 2 років (графа 305). Тобто автомобіль позивача, мав би бути не пізніше 2015 року випуску, тоді як із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивача вбачається, що він 2012 року випуску. Отже, для віднесення автомобіля позивача до об'єкту оподаткування транспортним податком, відсутній такий критерій, як рік випуску.

Статтею 8 ч. 1 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" установлено, що на 1 січня 2017 р. мінімальна заробітна плата у місячному розмірі складає 3200,0 грн.

Для того, щоб автомобіль позивача підпадав під критерій вартості для об'єкта оподаткування транспортним податком з фізичних осіб, його вартість повинна перевищувати 1200000,0 грн. (375х3200=1200000,0).

Як визначено ст. 267 п. 267.2. пп. 267.2.1. абз 2 ПК України, така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального.

На тому ж офіційному сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України мається розрахунок середньоринкової вартості транспортних засобів, відповідно до якого вартість автомобіля позивача складає 856692,53 грн., що є меншим за необхідний вартісний критерій в 1200000,0 грн. (а. с. 10).

Відповідач наполягає на тому, що на час прийняття податкового повідомлення-рішення, тобто у червні 2017 р., вартість автомобіля позивача, розрахована на офіційному сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, складала більше 1200000,0 грн.

Як передбачено ст. 71 ч. 1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За приписами наведеної статті, відповідач мав подати суду докази того, що на червень 2017 р. вартість автомобіля позивача була більшою 1200000,0 грн.

Відповідно до ст. 70 ч. 4 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Оскільки ПК України визначає, що середньоринкова вартість транспортних засобів розраховуєтся на офіційному сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, відповідач мав надати суду роздруківку з цього сайту, на якій зафіксована вартість автомобіля позивача. Таких доказів відповідач суду не надав, а тому суд знаходить недоведеними ті обставини, на які він посилається у своїх запереченнях.

Таким чином, судом встановлено, що на час нарахування позивачу транспортного податку з фізичних осіб, його автомобіль за правилами ст. 267 п. 267.2. пп. 267.2.1. ПК України не відносився до об'єктів оподаткування цим податком за обома критеріями, тобто, як за роком випуску, так і за вартістю.

Суд погоджується і з доводами позивача про те, що за відсутності рішення Миколаївської міської ради про встановлення транспортного податку на 2017 рік, відповідач взагалі не мав права стягувати такий податок.

Так, ст. 267 ПК України "Транспортний податок" міститься в розділі XII ПК України "Податок на майно", отже транспортний податок є одним з видів податку на майно.

Відповідно до ст. 10 п. 10.1. пп. 10.1.1. ПК України, податок на майно належить до місцевих податків. Пункт 10.2. тієї ж статті визначає, що місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Стаття 12 п. 12.3. пп. 12.3.4. ПК України передбачає, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно ст. 3 ч. 1 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Неприйняття Верховною Радою України закону про Державний бюджет України до 1 січня відповідного року не є підставою для встановлення іншого бюджетного періоду.

Таким чином, до 15 липня 2016 р. Миколаївська міська рада повинна була прийняти і офіційно опублікувати рішення про встановлення транспортного податку на 2017 рік. В той же час, офіційний сайт Миколаївської міської ради містить рішення від 18 червня 2015 р. № 48/9 про встановлення такого податку тільки на 2016 р.

Отже, без попереднього встановлення Миколаївською міською радою транспортного податку на 2017 р., не може вважатись законним його стягнення з позивача.

Що стосується заперечень відповідача про те, що позивач не скористався своїм правом на проведення звірки, як це передбачено ст. 267 п. 267.6. пп. 267.6.10. ПК України, слід зазначити, що позивач взагалі заперечує законність нарахування транспортного податку, а не його ставку чи розмір, а крім того, ст. 58 п. 58.18. ПК України надає право платнику податків звернутись безпосередньо до суду, без попереднього звернення до контролюючого органу.

Враховуючи вкладене, суд знаходить спірне податкове повідомлення-рішення таким, що підлягає скасуванню.

Згідно ст. 94 ч. 1 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовий збір позивачем сплачено в розмірі 640,0 грн., що підтверджується чеком від 3 жовтня 2017 р. (а. с. 3), який підлягає присудженню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 94, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Податкове повідомлення-рішення № 605-13, прийняте 30 червня 2017 р. Головним управлінням Державної фіскальної служби у Миколаївській області, скасувати.

3. Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640,0 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення встановлених строків залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Суддя Мороз А. О.