Справа № 639/4764/17
Суддя: Іванова І. В.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/4764/17
№2-а/639/131/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Іванової І.В.

за участю секретаря Тущенко Т.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Харкові про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова, як адміністративного суду, з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Харкові про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що 3 серпня 2017 року приблизно о 10-20 год. під час керування транспортним засобом Fiat Qubo, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, після його проїзду перехрестя по пр.-ту Московському та вул. Северина Потоцького у м. Харкові, його було зупинено інспектором роти № 7 батальйону № 1 УПП у м. Харкові лейтенантом патрульної поліції ОСОБА_2 Після перевірки документів інспектор патрульної поліції, повідомив, що при проїзді перехрестя, позивач проїхав на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3. (е) ПДР, відповідальність за порушення якого встановлена ч.2 ст. 122 КУпАП. Позивач зазначив, що його спростування про те, що він рухався та проїхав перехрестя на миготливий зелений сигнал світлофора, інспектор патрульної поліції до уваги не прийняв, після цього виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача наклав стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. Позивач вважає зазначену постанову серії АР 379593 незаконною, через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, та звернув увагу на те, що він (позначка 3 на схемі) перетнув межу зазначеного перехрестя на зелений миготливий сигнал світлофора, (який відповідно до п. 8.7.3. (в) ПДР дозволяє рух), а закінчив маневр на червоний сигнал світлофора. Позивач зазначив, що автомобіль поліції, що вів спостереження за дорожнім рухом, знаходився по вул. Северина Потоцького (позначка 4 на схемі), на відстані понад 100 м. від перехрестя з пр.-том Московський. Через те, що автомобіль патрульної поліції знаходився на значній відстані від перехрестя, на якому розміщений світлофор, а також через те що, зона оглядовості інспектора патрульної поліції була обмежена транспортними засобами, що рухались перед патрульним автомобілем (позначка 5 на схемі), інспектор не міг реально оцінити місцезнаходження позивача відносно границь перехрестя внаслідок кута оглядовості з того місця, де він знаходився. Крім того, в звязку з відсутністю дублівного світлофору на вказаному перехресті, інспектор патрульної поліції взагалі не міг бачити в якому режимі працює світлофор (позначка 2 на схемі) зі сторони пр.-ту Московського. Пункт 8.11 ПДР дозволяє водієві, який не може при зміні сигналу світлофора зупинити транспортний засіб у вказаному ПДР місці, не вдаючись до екстреного гальмування, продовжувати рух за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. В даному випадку склалася саме така ситуація, що інспектором патрульної поліції, який виніс постанову, не взято до уваги. Тобто фактично позивач діяв правомірно, і у його діях взагалі не було порушень вимог ПДР. Таким чином, інспектор патрульної поліції до постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР 379593 від 03.08.2017 року вніс замість зафіксованих належним чином відомостей про порушення ПДР, як того вимагає чинне законодавство, свої необґрунтовані припущення, що свідчить про упереджене ставлення інспектора патрульної поліції при винесенні постанови. За таких умов, позивач вважає, що у його діях немає складу правопорушення, у якому його визнано винним.

Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з вищезазначеним адміністративним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутністю за наявними в справі матеріалами.

Відповідач по справі, являючись суб`єктом владних повноважень і будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився і про причини своєї неявки суд не сповістив, а тому справа у відповідності до ч. 4 ст. 128 КАС України була розглянута за відсутності відповідача.

Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалася сторона, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення адміністративного позову з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі серії АР № 379593, складеної 03.08.2017 року інспектором роти № 7 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Харкова Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 відносно водія автомобіля «Fiat Qubo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_1, останній, керуючи транспортним засобом «Fiat Qubo», номерний знак НОМЕР_1,03.08.2017 року о 10.20 годині, у м. Харкові по перехрестю пр. Московський та вул. ОСОБА_3, проїхав на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив п 8.7.3 «е» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП. (а.с. 6).

Даною постановою до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425, 00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові, яка оскаржується, відповідачем не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення винесене Останнім про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідач не надав суду жодних належних доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення ОСОБА_1 03.08.2017 року п. 8.7.3 е) ПДР України.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 162 того ж Кодексу при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову зокрема про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання недійсним рішення чи окремих його положень.

На підставі п. 3 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Пунктом 5 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі» передбачено, що відповідно до частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. При цьому слід ураховувати, що в такому разі в мотивувальній частині рішення суд повинен навести відповідне обґрунтування.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позивач просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №379593 від 03.08.2017 року про накладення адміністративного стягнення на нього у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Однак ,суд зазначає, що для повного захисту його прав необхідно також закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, скасування постанови серії АР №379593 від 03.08.2017 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн. та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст. 19 Конституції України, п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 4, 8, 9, 11, 49, 70-72, 86, 158-160, 161-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства, Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», суд

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративній позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії АР № 379593 від 03.08.2017 року в справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП в розмірі 425,00 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у порядку ст. 185-187 КАС України.

Суддя І.В. Іванова