Справа № 210/2425/17
Суддя: Літвіненко Н. А.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2425/17
Провадження № 2-а/210/134/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

"23" жовтня 2017 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Літвіненко Н. А.,

при секретарі Севанян М. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Інспектора поліцейського взводу 2 роти ДПП ГУ НП в Кіровоградській області ст.. сержанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2. звернулася до суду з адміністративним позовом до Інспектора поліцейського взводу 2 роти ДПП ГУ НП в Кіровоградській області ст.. сержанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що 22.05.2017 р. рухаючись на авто з м. Києва до м. Кривого Рогу, вона була зупинена інспектором Гололобовим А.М., який у подальшому виніс Постанову серія БР № 284746 від 22.05.17 р. за порушення мною нібито ПДР, як потім зясувалося за правопорушення, передбачене п. 8.7.3 (е) ПДР, яке позивач нібито скоїла рухаючись по трасі Стрій-Знаменка.

Зазначила, що вона заперечувала проти зазначеного правопорушення та вимагала від інспектора надати їй можливість викласти свої заперечення письмово в самій постанові чи на окремому аркуші паперу та долучити їх до складеної ним постанови про адміністративне правопорушення. На що отримала відмову від інспектора мотивуючи це тим, що дана постанова не містить в собі такої графи, як «письмове заперечення», а в нього не має чистого листа паперу.

Підкреслила, що відмова про надання їй можливості оспорити письмово дане правопорушення додатково свідчить про порушення її прав, визначених ст. 268 КУпАП згідно з якою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою захисника, якого особа згідно ч. 1 ст. 59 Конституції України обирає на власний розсуд (Рішення Конституційного Суду України від 16.11.2000 року № 13-рп/2000); виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Окрім цього, відповідачем були порушені вимоги ч. 5 ст. 258 КУпАП згідно з якими, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене правопорушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу.

Вказувала на те, що відповідач перед складенням постанови не підтвердив свої повноваження на вчинення таких процесуальних дій, як зупинка транспортного засобу, перевірка документів водія та транспортного засобу та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У зв'язку з вищевикладеним вважає, що дії відповідача щодо складання оскаржуваної нею постанови є неправомірними, а сама постанова є такою, що винесена за відсутністю належних доказів її провини та обєктивного зясування обставин цієї справи, отже є незаконною, а тому підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, заявлений позов підтримали у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, пояснення чи заперечення до суду не надійшли, що згідно ч.4 ст.128 КАС України є підставою для розгляду справи без його участі на підставі наявних у справі доказів. Факт належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи підтверджується рекомендованим повідомленням про отримання судової повістки, яка наявна в матеріалах справи.

Суд, взявши до уваги заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі на здійснювалося.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судом як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Судом встановлено, що 22.05.2017 року відповідачем - ст. сержантом поліції ОСОБА_3 відносно позивача ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 284746 про притягнення до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за порушення Правил дорожнього руху України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пункт 8.7.3 ПДР України визначає, які значення мають сигнали світлофора, зокрема, п.п. «е» говорить про те, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Позивач заперечує свою вину в порушенні правил дорожнього руху та оскаржив складену інспектором постанову до суду в порядку адміністративного судочинства.

Зазначена вище постанова судом перевірялась на предмет дотримання субєктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме, чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно положень статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки у відповідності до вимог ст.71 КАС України саме на відповідача покладається обовязок доведення правомірності його дій, суду не було надано доказів на підтвердження порушення позивачем ПДР України, враховуючи, що він заперечує порушення ПДР України, а тому суд вважає, що підстави для складання постанови про адміністративне правопорушення за порушення п. 8.7.3 «е» ПДР України у відповідача були відсутні, а тому постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Вимога позивача відносно закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягає, так як адміністративний суд, що розглядає справу, у відповідності до ст.105 КАС України, не наділений відповідними повноваженнями з огляду на норми КУпАП.

Як вбачається з рішення Конституційного Суду України по справі № 1-6/2015 від 08.04.2015 року останній дійшов висновку, що положеннями частини другої статті 171-2 КАС України запроваджено у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності непропорційні обмеження права на оскарження судового рішення, що порушує сутнісний зміст права особи на судовий захист.

Отже, Конституційний Суд України вважає, що положення частини другої статті 171-2 КАС України суперечать вимогам частини першої статті 8, частини першої статті 55, пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України.

А отже, постанова місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності підлягає оскарженню в зальному порядку.

Керуючись ст. 251, 284, 287, 288 КУпАП, ст. 2, 6, 11, 17, 69-72, 80, 86, 94, 105, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі, серія БР № 284746 від 22.05.2017 р.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Н. А. Літвіненко