Справа № 336/5531/17
Суддя: Зарютін П. В.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

2-а/336/500/17

336/5531/17

м. Запоріжжя 30 жовтня 2017 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Зарютіна П.В.

за участю секретаря Чернишової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району про визнання дій протиправними та стягнення грошової допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, за яким зазначив, що він є учасником бойових дій та має право на отримання щорічної грошової допомоги до 5-го травня в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком.

Натомість, відповідач за 2017 рік сплатив позивачу названу допомогу не в повному обсязі, а на звернення позивача відповів усною відмовою, через що позивач просить суд визнати такі дії протиправними та стягнути з відповідача щорічну грошову допомогу в передбаченому законом розмірі за 2017 р. - 5035 грн.

Представник відповідача у судове засідання не явився, надав на адресу суду заперечення на адміністративний позов, якими підтвердив обґрунтованість вищевказаної відмови позивачу.

В силу ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни.

Позивач у 2017 році отримав допомогу до 5 травня в розмірі 1200 гривень.

Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району зазначало, що не має заборгованості по виплаті щорічної грошової допомоги перед позивачем та при виплаті допомоги діяло на підставі чинного законодавства України.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходить з того, що чинним законодавством було передбачено розмір щорічної допомоги до 5 травня та цей розмір для учасника бойових дій становить 1200 грн., вказану суму виплачено позивачу у 2017 році, відтак не відбулось порушення прав та законних інтересів позивача.

Так, відповідно до ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідно до ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 05 квітня 2017 року №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення).

Учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, сума виплат до 5 травня у 2017 році становить - 1 200 гривень.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачу, як учаснику бойових дій, виплачено щорічну допомогу до п'ятого травня у розмірі 1200 грн., тобто у розмірі визначеному чинним законодавством.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу, жодні соціальні права не є абсолютними, вони можуть бути обмежені у визначеному Законом порядку. Так, у відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що пунктами 2 та 3 Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 вирішено, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України».

Отже, з огляду на вищевикладене, оцінивши відповідність дій відповідача критеріям, зазначеним в ч.3 ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, що призначаючи та виплачуючи позивачу грошову допомогу у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року № 223, відповідач діяв на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством України, відтак, підстави для задоволення позову про визнання протиправними дій відповідача в частині недоплати позивачу щорічної разової допомоги до 5 травня за 2017 рік та стягнення коштів - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9-12, 41, 99, 100, 158, 160-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району про визнання дій протиправними та стягнення грошової допомоги.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя П.В. Зарютін

30.10.17