Справа № 815/3600/17
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 815/3600/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стеценко О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення в частині,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - Позивач) з адміністративним позовом до Одеського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення № 6 від 26.06.2017 року в частині повернення неправомірно витрачених страхових коштів у розмірі 132967,90 грн. та сплати штрафу у розмірі 66483,93 грн.

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

Так, Позивач зазначив, що згідно з направленням № 24 від 28.02.2017 року, на підставі наказу № 115-ос від 19.12.2016 року, посадовими особами Відповідача була проведена планова документальна перевірка по коштах Фонду Регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» за період з 03.11.2015 року по 31.12.2016 року, за результатами якої складено акт № 106-10/34 від 05.05.2017 року. Як вказав Позивач, 24.05.2017 року Відповідачем було прийнято рішення № 35 «Про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства», яким до Позивача застосовано фінансові санкції в загальному розмірі 356359,17 грн., з яких неправомірні витрати, які підлягають поверненню 236627,45 грн., штраф 118313,73 грн., пеня 542,22 грн. та штраф за несвоєчасне повернення коштів 875,77 грн. В адміністративному позові Позивач вказав на невірне застосування Відповідачем норм Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105-XIV та, як наслідок, неправомірність прийнятого Відповідачем рішення в частині допущення Позивачем порушень щодо виплаченої допомоги по листкам непрацездатності, оформлених неналежним чином (без печатки медичного закладу), що призвело до неправомірно витрачених коштів Фонду. Не заперечуючи факту оформлення спірних листків непрацездатності з порушенням вимог законодавства, в обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що неналежне оформлення лікарняних листів не є підставою для відмови у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності у разі настання страхового випадку, передбаченого Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105-XIV. Позивач зазначив, що комісія із соціального страхування підприємства зобовязана перевірити належне оформлення листків непрацездатності, проте правових наслідків цієї перевірки не передбачено, тому, на думку Позивача, у неї відсутні повноваження щодо відмови в призначенні матеріального забезпечення у звязку з неналежним оформленням листків непрацездатності. Крім того, Позивач вказав на те, що в ході перевірки до 80-ти листків непрацездатності були внесені виправлення щодо оформлення та одержано один дублікат листка непрацездатності, а тому, на думку Позивача, завірення закладами охорони здоровя листків непрацездатності під час перевірки підтверджує правомірність їх видачі. Позивач зазначив, що, враховуючи, що на момент прийняття оскаржуваного рішення до листків непрацездатності були внесені необхідні зміни щодо їх оформлення, відповідно - порушення встановлених правил не існувало. Позивач, посилаючись на Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», вважає, що усунення ним порушень під час перевірки є підставою для того, щоб заходи реагування до нього не застосовувались. Позивач також частково не погоджується із оскаржуваним рішенням Відповідача, а саме по листкам непрацездатності №№ 774435, 586209, 337760, 585895, 586018, 585675, 251993, 529345 на загальну суму 6616,22 грн., посилаючись на те, що ним вірно розрахований страховий стаж осіб, яким надавалась допомога по тимчасовій непрацездатності на підставі довідок ОК-5 та ОК-7 пенсійного фонду. Крім того, на думку Позивача, ним цілком правомірно здійснювалась виплата в 3-х випадках допомоги по тимчасовій непрацездатності особам, які здійснювали догляд за дитиною, в той час, коли мати знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, на загальну суму 4004,34 грн., оскільки наданими довідками закладу охорони здоровя підтверджено, що в період, на який виписані листки непрацездатності, мати дитини не могла здійснювати догляд за дитиною. На підставі наведеного у сукупності, Позивач вважає, що рішення Відповідача № 6 від 26.06.2017 року в частині повернення неправомірно витрачених страхових коштів у розмірі 132967,90 грн. та сплати штрафу у розмірі 66483,93 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

21.09.2017 року ухвалою суду, занесеною до журналу судового засідання, здійснено заміну первісного відповідача по справі, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області, на його процесуального правонаступника, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області.

В судовому засіданні 11.10.2017 року представник Позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити адміністративний позов з підстав, викладених у тексті позовної зави. Крім того в судовому засіданні представником Позивача було заявлено клопотання про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 11.10.2017 року представник Відповідача просив відмовити в задоволенні адміністративного позову з підстав, зазначених у письмових запереченнях на адміністративний позов (т.2 а.с. 39-46). При цьому представник Відповідача не заперечував проти задоволення заявленого представником Позивача клопотання про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження. В обґрунтування приєднаних до матеріалів справи письмових заперечень на позов представник Відповідача зазначив, що за результатами проведеної планової перевірки Регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» по коштах Фонду за період з 03.11.2015 року по 31.12.2016 року, 24.05.2017 року Відповідачем було прийнято рішення № 35 «Про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства», яким до Позивача застосовано фінансові санкції в загальному розмірі 356359,17 грн., з яких неправомірні витрати, які підлягають поверненню 236627,45 грн., штраф 118313,73 грн., пеня 542,22 грн. та штраф за несвоєчасне повернення коштів 875,77 грн. Відповідач зазначив, що рішення Фонду про повернення коштів та застосування фінансових санкцій в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим, та його має бути залишено без змін. Так, Відповідач вказав на те, що законодавством, що регулює питання призначення та виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, встановлено обовязок Позивача включати до своїх заяв розрахунків на отримання коштів Фонду лише ті суми допомоги, які призначено на підставі належним чином оформлених листків непрацездатності. Разом з цим, Відповідач зазначив, що перевіркою було встановлено, що Позивачем не виконано покладений на нього обовязок щодо перевірки правильності заповнення ста двох листків непрацездатності, які містять вади оформлення, та включають листки виправлені під час перевірки, проте, допомогу по тимчасовій непрацездатності за цими листками непрацездатності було замовлено та сплачено за рахунок коштів Фонду. Таким чином, Відповідач вважає, що в порушення встановленого порядку Позивач надав до Фонду заяви-розрахунки та відповідні особи отримували за ними кошти Фонду на підставі неналежним чином оформлених листків непрацездатності. В свою чергу, на думку Відповідача, виправлення недоліків щодо оформлення листків непрацездатності не може усунути порушення та не звільняє Позивача від відповідальності у вигляді повернення коштів та сплати фінансових санкцій, оскільки порушення встановленого порядку використання коштів Фонду є вчиненим (закінченим) з моменту отримання коштів Фонду за відповідною заявою-розрахунком. Що стосується посилань Позивача на протиправність оскаржуваного рішення в частині розрахунку страхового стажу по листкам непрацездатності №№ 774435, 586209, 337760, 585895, 586018, 585675, 251993, 529345, Відповідач вказав на те, що довідки за формами ОК-5 та ОК-7 підтверджують висновки за перевіркою, оскільки Позивачем при розрахунку не враховані положення ч. 3 ст. 21 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105-XIV щодо обчислення страхового стажу за відповідною формулою, якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків менша, ніж мінімальний страховий внесок. Також, Відповідач вважає, що вимога Позивача про визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення в частині порушень щодо нарахування та виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності в розмірі 4004,34 грн. по трьом працівникам, які доглядали дітей віком до трьох років, є необґрунтованою, оскільки Позивачем надано докази, які підтверджують, що в усіх зазначених в позовній заяві трьох випадках мати дитини не хворіла, а тому були відсутні страхові випадки, з яким закон повязує надання допомоги по тимчасовій непрацездатності. Враховуючи вищенаведене, Відповідач вважає, що у задоволенні вимог Позивача слід відмовити.

Враховуючи клопотання представника Позивача, думку з цього приводу представника Відповідача, суд на підставі приписів ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) ухвалив про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, письмові заперечення Відповідача, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги, та перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

Згідно з направленням від 28.02.2017 року № 24, на підставі наказу від 19.12.2016 року № 115-ос, посадовими особами Відповідача була проведена планова документальна перевірка по коштах Фонду Регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» за період з 03.11.2015 року по 31.12.2016 року, за результатами якої складено акт № 106-10/34 від 05.05.2017 року (т.1 а.с.22-28).

24.05.2017 року Відповідачем було прийнято рішення № 35 «Про повернення коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства», яким до Позивача застосовано фінансові санкції в загальному розмірі 356359,17 грн., з яких неправомірні витрати, які підлягають поверненню 236627,45 грн., штраф 118313,73 грн., пеня 542,22 грн. та штраф за несвоєчасне повернення коштів 875,77 грн. (т.1 а.с.70-71).

Позивач не погоджується з вказаним рішенням в частині повернення неправомірно витрачених страхових коштів у розмірі 132967,90 грн. та сплати штрафу у розмірі 66483,93 грн.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Однією з підстав для прийняття оскаржуваного рішення про повернення коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства, стало те, що в порушення ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» та пп. 3.1, 4.5 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, в 102-х випадках оплачені листки непрацездатності, які оформлено неналежним чином: в 42 випадках лікарняні не завірено печаткою медичного закладу «Для листків непрацездатності»; в 5 випадках оплачено листки непрацездатності, в яких більше 2-х виправлень; в 55 випадках мало місце виправлення тексту, що не підтверджується печаткою медичного закладу «Для листків непрацездатності», що призвело до неправомірного витрачання коштів Фонду у сумі 135828,74 грн.

Позивач частково не погоджується із оскаржуваним рішенням Відповідача, прийнятим на підставі встановлених порушень, а саме на загальну суму 122347,34 грн.

Так, факти існуючих наведених невідповідностей у листках непрацездатності, виявлені під час перевірки Позивач не заперечує.

Поряд з цим, Позивач зазначає, що під час проведення перевірки на 32 листках непрацездатності медичними закладами були проставлені печатки закладу охорони здоровя «Для листків непрацездатності».

Також, Позивач вказав, що під час проведення перевірки медичними закладами були проставлені на виправленнях печатки закладу охорони здоровя «Для листків непрацездатності» у 48 листках непрацездатності.

За таких обставин, враховуючи, що під час проведення перевірки Позивачем були усунені наведені порушення, останній вважає, що підстави для прийняття оскаржуваного рішення про повернення наведених коштів та відповідно застосування штрафних санкцій у Відповідача у наведеній частині не було.

Крім того, на думку Позивача, Відповідач дійшов хибного висновку про наявність двох виправлень у 4-х листках непрацездатності, оскільки ці виправлення повязані між собою та стосуються того ж самого реквізиту, а тому не можуть вважатись окремими виправленнями.

Окрім того, Позивач послався на видачу дубліката лікарняного листка, в якому були наявні більше двох виправлень.

Таким чином, Позивач вважає, що підстави для прийняття оскаржуваного рішення про повернення наведених коштів на загальну суму 122347,34 грн. та відповідно застосування штрафних санкцій у Відповідача у наведеній частині не було.

Проте, суд не погоджується з такими доводами Позивача з огляду на викладене.

Так, правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я визначаються Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105-XIV.

Відповідно до ст. 20 вказаного Закону за страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг: 1) допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною); 2) допомога по вагітності та пологах; 3) допомога на поховання (крім поховання пенсіонерів, безробітних та осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві); 4) оплата лікування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортного закладу після перенесених захворювань і травм.

Згідно ч. 1 ст. 22 цього ж Закону допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків: 1) тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не повязаної з нещасним випадком на виробництві; 2) необхідності догляду за хворою дитиною; 3) необхідності догляду за хворим членом сімї; 4) догляду за дитиною віком до трьох років або дитиною-інвалідом віком до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за цією дитиною; 5) карантину, накладеного органами санітарно-епідеміологічної служби; 6) тимчасового переведення застрахованої особи відповідно до медичного висновку на легшу, нижчеоплачувану роботу; 7) протезування з поміщенням у стаціонар протезно-ортопедичного підприємства; 8) перебування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортного закладу після перенесених захворювань і травм.

За правилами ст. 31 вказаного Закону підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. У разі роботи за сумісництвом, за трудовим договором (контрактом) одночасно із здійсненням підприємницької чи іншої діяльності підставою для призначення допомоги є копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою (за наявності) за основним місцем роботи. Для застрахованих осіб, які одночасно здійснюють підприємницьку та іншу діяльність і не працюють на умовах трудового договору (контракту), копію листка непрацездатності засвідчує установа охорони здоровя, яка його видає. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя, за погодженням з Фондом.

Таким чином, з наведеного вбачається, що для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності єдиною і необхідною умовою, що підтверджує юридичний факт наявності права на її отримання, є належним чином виданий та оформлений листок непрацездатності.

Порядок оформлення і видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, регламентується Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 09.04.2008 № 189 «Про затвердження Положення про експертизу тимчасової непрацездатності» (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.07.2008 року за № 589/15280).

Згідно пункту 3.2 вказаного Наказу № 189 організація ЕТН здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства, у тому числі Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я України 13.11.2001 року № 455, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.12.2001 року за № 1005/6196, та Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.11.2004 року № 532/274/136ос/1406, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.11.2004 року за № 1456/10055.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3 вказаної Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, листок непрацездатності (далі - ЛН) - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв'язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів.

Лицьовий бік бланка ЛН заповнюється лікуючим лікарем або молодшим медичним працівником з медичною освітою. Зворотний бік бланка ЛН заповнюється за місцем роботи застрахованої особи. Записи в ЛН здійснюються розбірливим почерком, без помарок, синім, фіолетовим або чорним чорнилом.

Насамперед заповнюється корінець ЛН.

Підкреслюється слово «первинний» або «продовження», у разі продовження ЛН зазначається номер попереднього. Указуються: прізвище, ім'я та по батькові (повністю) непрацездатного та місце його роботи (назва підприємства, установи, організації), дата видачі ЛН (цифрою вказується число, після чого літерами - назва місяця, цифрою зазначається рік), прізвище лікаря, який видав ЛН, номер медичної карти амбулаторного чи стаціонарного хворого, підпис одержувача у графі «Підпис одержувача».

Паспортна частина ЛН (прізвище непрацездатного, ім'я та по батькові, вік) заповнюється за даними документів, місце роботи - зі слів непрацездатного.

Після заповнення корінець залишається в закладі охорони здоров'я.

Далі заповнюється частина лицьового боку ЛН, що видається непрацездатному.

Підкреслюється слово «первинний» або «продовження» із зазначенням номера та серії попереднього ЛН у разі його продовження. Чітко вказуються: назва і місцезнаходження закладу охорони здоров'я (повністю), що підтверджуються штампом та печаткою закладу охорони здоров'я «Для листків непрацездатності»; дата видачі ЛН (цифрою вказується число, після чого літерами - назва місяця, цифрою вказується рік), прізвище, ім'я, по батькові непрацездатного (повністю); число повних років (цифрами); стать підкреслюється; місце роботи: назва і місцезнаходження підприємства, установи, організації (повністю).

У графі «Стати до роботи» вказують словами число і місяць, коли приступити до роботи; посаду, прізвище лікаря, що засвідчується його підписом та печаткою закладу охорони здоров'я «Для листків непрацездатності». У разі продовження тимчасової непрацездатності підкреслюється «Продовжує хворіти» та зазначається номер нового ЛН.

У разі помилок у тексті здійснюється виправлення тексту, що підтверджується записом «Виправленому вірити», підписом лікуючого лікаря та печаткою закладу охорони здоров'я «Для листків непрацездатності».

На бланку ЛН дозволяється не більше двох виправлень.

За правилами ч. 3 ст. 30 Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105-XIV рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб), або фізичною особою - підприємцем, особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності, яке затверджується правлінням Фонду.

Пунктом 2.2 Положення про комісію (уповноваженого) підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 23.06.2008 року № 25 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 року за № 636/15327), передбачено, що комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства зобов'язана: приймати рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг; приймати рішення про відмову в призначенні матеріального забезпечення, про припинення виплати його (повністю або частково), розглядати підставу і правильність видачі та заповнення листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 вказаного Положення передбачено, що комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства: приймає рішення про призначення або відмову в призначенні матеріального забезпечення (допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітності та пологах, на поховання) і передає його роботодавцю для проведення виплат, здійснення розрахунків тощо. Приймає рішення про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково). Перевіряє правильність видачі та заповнення документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Тобто, одним з обовязків комісії є перевірка правильності видачі та заповнення документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення.

Отже, саме комісія приймає рішення про призначення або відмову в призначенні матеріального забезпечення і передає його роботодавцю для проведення виплат, перевіряє правильність видачі та заповнення документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Суд зазначає, що виправлення та дооформлення вже після надання матеріального забезпечення та під час проведення перевірки листів непрацездатності, а саме: проставляння на 32 листках непрацездатності медичними закладами печатки закладу охорони здоровя «Для листків непрацездатності»; проставляння медичними закладами на виправленнях печатки закладу охорони здоровя «Для листків непрацездатності» у 48 листках непрацездатності; отримання дубліката лікарняного листка, в якому були наявні більше двох виправлень (№ 459592); не звільняє Позивача від відповідальності та не може бути підставою для скасування рішення Фонду, оскільки дані виправлення Позивач повинен був зробити до надання матеріального забезпечення з огляду на те, що листок непрацездатності є підставою для призначення допомоги лише у разі, якщо його зміст та форма відповідає вимогам установленим наведеної вище Інструкцією про порядок заповнення листка непрацездатності.

Суд враховує, що Позивач не заперечує, що на дату призначення Позивачем допомоги по тимчасовій непрацездатності застрахованим особам мало місце невідповідність встановленому Інструкцією порядку заповнення листків непрацездатності, за якими Позивачем призначено допомогу застрахованим особам.

Посилання Позивача на положення ч. 11 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», згідно яких у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до субєкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються, суд вважає безпідставними, оскільки, як вірно зазначено Відповідачем, за правилами ч. 2 ст. 12 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105-XIV на відносини у сфері здійснення контролю за своєчасністю подання та достовірністю поданих роботодавцем відомостей щодо отримання коштів Фонду та дотримання порядку їх використання не поширюється дія Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Також, суд вважає безпідставними посилання Позивача на хибність висновків Відповідача про наявність двох виправлень у 4-х листках непрацездатності, оскільки ці виправлення повязані між собою та стосуються того ж самого реквізиту, а тому не можуть вважатись окремими виправленнями.

Так, суд наголошує, що такі доводи Позивача суперечать п. 4.5 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, яким чітко визначено, що на бланку ЛН дозволяється не більше двох виправлень.

При цьому, наведеною Інструкції не визначено поняття «повязаність виправлень».

Таким чином, Інструкцією про порядок заповнення листка непрацездатності визначено можливість здійснення у листі непрацездатності не більше двох виправлень незалежно від повязаності між собою цих виправлень.

За таких обставин, посилання Позивача те, що наявність трьох та більше виправлень на бланку ЛН, які повязані між собою можна вважати, як одне виправлення, не ґрунтуються на правильному застосуванні положень наведеної Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності та прямо суперечать змісту п. 4.5 цієї Інструкції.

Відповідно до ч. 6 ст. 15 Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105-XIV у разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

За несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі страхових коштів на страхувальників та інших отримувачів коштів Фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів.

Одночасно на суми несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів і штрафних санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка.

Оскільки в порушення вимог чинного законодавства, Позивач нарахував та сплатив допомогу по тимчасовій непрацездатності за листками непрацездатності, які були видані та оформлені неналежним чином, Відповідач правомірно прийняв рішення щодо повернення коштів Фонду в оскаржуваній Позивачем частині, а саме на загальну суму 122347,34 грн., та застосування фінансових санкцій за порушення Позивачем законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в наведеній частині, а тому підстави для його скасування у цій частині відсутні.

Також, однією з підстав для прийняття оскаржуваного рішення про повернення коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства, стало те, що в порушення п. 1 ч. 4 ст. 19 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» в 205 випадках невірно розрахована допомога по тимчасовій непрацездатності застрахованим особам, які мають страховий стаж менше 6 місяців, що призвело до неправомірного витрачання коштів Фонду у сумі 46820,46 грн.

Позивач частково не погоджується із оскаржуваним рішенням Відповідача, прийнятим на підставі наведеного висновку, а саме по листкам непрацездатності №№ 774435, 586209, 337760, 585895, 586018, 585675, 251993, 529345 на загальну суму 6616,22 грн., посилаючись на те, що ним вірно розрахований страховий стаж осіб, яким надавалась допомога по тимчасовій непрацездатності на підставі довідок ОК-5 та ОК-7 пенсійного фонду.

За правилами ст. 19 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105-XIV право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

Громадяни України, які працюють за межами території України і не застраховані в системі соціального страхування країни, в якій вони перебувають, мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону за умови сплати страхових внесків до Фонду згідно із законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Члени особистого селянського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню відповідно до цього Закону, мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону, за умови сплати страхових внесків до Фонду згідно із законом.

Застраховані особи, які протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців, мають право на матеріальне забезпечення відповідно до цього Закону в таких розмірах: 1) допомога по тимчасовій непрацездатності - виходячи з нарахованої заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, але не більше за розмір допомоги, обчислений із мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку; 2) допомога по вагітності та пологах - виходячи з нарахованої заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, але не більше за розмір допомоги, обчислений із двократного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку.

При цьому, за вимогами ст. 21 вказаного Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню у звязку з тимчасовою втратою працездатності та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем або нею страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.

Період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримання виплат за окремими видами соціального страхування, крім пенсій усіх видів (за винятком пенсії по інвалідності), включається до страхового стажу як період, за який сплачено страхові внески виходячи з розміру мінімального страхового внеску.

Страховий стаж обчислюється за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, а за періоди до його запровадження - у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Страховий стаж обчислюється в місяцях.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків менша, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу за формулою: ТП = Св:В, де ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається у місяцях; Св - сума єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, сплаченого за відповідний місяць; В - мінімальний розмір страхового внеску за відповідний місяць.

До страхового стажу прирівнюється трудовий стаж, набутий працівником за час роботи на умовах трудового договору (контракту) до набрання чинності Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», а також періоди, починаючи з 1 січня 2016 року, протягом яких особа не підлягала страхуванню за цим Законом, але нею або роботодавцем за неї сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Відповідно до п. 4 р. 1, п. 2 р. 3 Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 року № 10-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 року за № 785/25562) реєстр застрахованих осіб забезпечує, зокрема, накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообовязкового державного соціального страхування.

Індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб надаються страхувальникам та/або застрахованій особі на паперових носіях за формою згідно з додатком 1 або додатком 2 до цього Положення.

Згідно наданих самим Позивачем копій листків непрацездатності та довідок органів Пенсійного фонду України за формами ОК-5 та ОК-7 протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку наступні працівники мали нижчезазначений страховий стаж: ОСОБА_1 страховий випадок за листком непрацездатності ОСОБА_2 АГЮ № 586209 стався 17.06.2016 року, в свою чергу, за даними довідки ОК-5 в період з 01.06.2015 року по 31.05.2016 року її підсумковий страховий стаж склав 178 днів, що є менше шести місяців; ОСОБА_3 страховий випадок за листком непрацездатності ОСОБА_2 АГХ № 337760 стався 30.05.2016 року, в свою чергу, за даними довідки ОК-7 в період з 01.05.2015 року по 30.04.2016 року його підсумковий страховий стаж склав 148 днів, що є менше шести місяців; ОСОБА_4 страховий випадок за листком непрацездатності ОСОБА_2 АГЮ № 585895 стався 27.05.2016 року, в свою чергу, за даними довідки ОК-7 в період з 01.05.2015 року по 30.04.2016 року його підсумковий страховий стаж склав 166 днів, що є менше шести місяців; ОСОБА_5 страховий випадок за листком непрацездатності ОСОБА_2 АГЮ № 585675 стався 16.05.2016 року, в свою чергу, за даними довідки ОК-5 в період з 01.05.2015 року по 30.04.2016 року його підсумковий страховий стаж склав 163 дні, що є менше шести місяців; ОСОБА_2 страховий випадок за листком непрацездатності ОСОБА_2 АГЗ № 251993 стався 02.03.2016 року, в свою чергу, за даними довідки ОК-5 в період з 01.03.2015 року по 29.02.2016 року його підсумковий страховий стаж склав 153 дні, що є менше шести місяців; ОСОБА_6 страховий випадок за листком непрацездатності ОСОБА_2 АГХ № 529345 стався 16.11.2015 року, в свою чергу, за даними довідки ОК-5 в період з 01.11.2014 року по 31.10.2015 року його підсумковий страховий стаж є менше шести місяців (т.2 а.с.203-228 т.1, 23-31, 131-134).

Таким чином, суд погоджується з доводами Відповідача, що довідки за формами ОК-5 та ОК-7 підтверджують висновки за перевіркою, оскільки Позивачем при розрахунку не враховані положення ч. 3 ст. 21 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105-XIV щодо обчислення страхового стажу за відповідною формулою, якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків менша, ніж мінімальний страховий внесок.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що Відповідач правомірно прийняв рішення щодо повернення коштів фонду в оскаржуваній Позивачем частині, а саме на загальну суму 6616,22 грн., та застосування фінансових санкцій за порушення Позивачем законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в наведеній частині, а тому підстави для його скасування у цій частині відсутні.

Крім того, однією з підстав для прийняття оскаржуваного рішення про повернення коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства, стало те, що в порушення ч. 5 ст. 22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» в 3-х випадках допомога по тимчасовій непрацездатності надавалась особам, які здійснювались догляд за дитиною, в той час, коли мати знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, що призвело до неправомірного витрачання коштів у сумі 4004,34 грн.

Суд погоджується з доводами Позивача про протиправність оскаржуваного рішення Відповідача у вказаній частині з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105-XIV допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків: 1) тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не повязаної з нещасним випадком на виробництві; 2) необхідності догляду за хворою дитиною; 3) необхідності догляду за хворим членом сімї; 4) догляду за дитиною віком до трьох років або дитиною-інвалідом віком до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за цією дитиною; 5) карантину, накладеного органами санітарно-епідеміологічної служби; 6) тимчасового переведення застрахованої особи відповідно до медичного висновку на легшу, нижчеоплачувану роботу; 7) протезування з поміщенням у стаціонар протезно-ортопедичного підприємства; 8) перебування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортного закладу після перенесених захворювань і травм.

Частиною 5 статті 22 цього ж Закону передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності в разі захворювання матері або іншої особи, яка фактично здійснює догляд за дитиною віком до трьох років або дитиною-інвалідом віком до 18 років, надається застрахованій особі, яка здійснює догляд за дитиною, з першого дня за весь період захворювання в порядку та розмірах, встановлених цим Законом.

При цьому, відповідно до вимог ст. 31 цього ж Закону підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

В свою чергу, згідно п. 3.13 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.11.2001 року № 455, листок непрацездатності видається працюючій особі, яка здійснює догляд за дитиною віком до 3 років, дитиною-інвалідом віком до 18 років, у випадку пологів або хвороби матері (опікуна, іншого члена сім'ї, який перебуває у відпустці для догляду за дитиною віком до 3 років, виховує дитину-інваліда віком до 18 років) на період, коли вона за медичними висновками лікаря не може здійснювати догляд за дитиною, а також у випадку необхідності догляду за другою хворою дитиною.

У цьому випадку листок непрацездатності видається на підставі довідки з поліклініки чи стаціонару, що засвідчує пологи або захворювання матері (опікуна, іншого члена сім'ї, який перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до 3 років, виховує дитину-інваліда віком до 18 років).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 призначена допомога по тимчасовій непрацездатності по догляду за хворою дитиною віком до 3-х років (режим стаціонарний), а саме ОСОБА_8, вік: 2 р. 2 міс., за період з 05.05.2016 року по 10.05.2016 року згідно з листком непрацездатності ОСОБА_7 АГУ № 458374. При цьому, вказаний листок непрацездатності виданий на підставі листка непрацездатності ОСОБА_9 (мати дитини) ОСОБА_7 АГУ № 501436, згідно якого остання звільнена від роботи з 25.02.2016 року, приступити до роботи з 30.06.2016 року, діагноз «Вагітність 30 тижнів». Також, згідно наданих Позивачем довідок Полового будинку Суворовського району ім. З.С. Клименко «Жіноча консультація № 2» та КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є.Є. Карабелеша» 22.04.2016 року ОСОБА_9 (мати дитини ОСОБА_8) народила дитину (ОСОБА_10) та перебувала в після родовому періоді, а ОСОБА_8, 2 р. 2 міс., знаходився на лікуванні в інфекційній лікарні з 05.05.2016 року по 10.05.2016 року разом з батьком ОСОБА_7, по лікарським показанням мати не могла перебувати у стаціонарі Херсонської інфекційної лікарні, оскільки знаходилась по догляду за молодшою дитиною першого року життя (т.1 а.с.237-247).

Також, судом встановлено, що ОСОБА_11 призначена допомога по тимчасовій непрацездатності по догляду за хворою дитиною віком до 3-х років (режим стаціонарний), а саме ОСОБА_12, вік: 1 р. 9 міс., за період з 12.12.2015 року по 18.12.2015 року згідно з листком непрацездатності ОСОБА_7 АГХ № 201050. При цьому, згідно наданої Позивачем довідки КЗ «Знам'янський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_11 перебував на стаціонарному лікуванні у відділені з хворою дитиною ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, та йому виданий лікарняний лист по догляду, оскільки мати в той час перебувала по догляду за грудною дитиною ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.248).

Крім того, за матеріалами справи, ОСОБА_14 призначена допомога по тимчасовій непрацездатності по догляду за дитиною віком до 3-х років (режим амб.), а саме ОСОБА_15, вік: 1 р. 9 міс., за період з 08.06.2016 року по 18.06.2016 року згідно з листком непрацездатності ОСОБА_7 АГХ № 600381. При цьому, вказаний листок непрацездатності виданий на підставі довідки КЗ «Черкаська обласна дитяча лікарня» від 06.05.2016 року, згідно якої в період з 06.06.2016 року по 18.08.2016 року мати знаходилась по догляду за дитиною ОСОБА_16, яка перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділені (т.1 а.с.249-251).

З огляду на встановлене, суд дійшов висновку, що виплата матеріального забезпечення по наведеним листкам непрацездатності на загальну суму 4004,34 грн. здійснена Позивачем відповідно вимог чинного законодавства, а тому рішення Відповідача в оскаржуваній Позивачем частині, а саме в частині повернення коштів Фонду на суму 4004,34 грн. та застосування штрафних санкцій на суму 2002,17 грн. є протиправним та підлягає скасуванню, а вимоги Позивача у цій частині підлягають задоволенню.

Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що Відповідач частково довів законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 122, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення № 35 Виконавчої дирекції Одеського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 24.05.2017 року, в частині задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 35 Виконавчої дирекції Одеського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 24.05.2017 року «Про повернення коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства» в частині повернення неправомірно витрачених страхових коштів на суму 4004,34 грн. та застосування штрафу в сумі 2002,17 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.