Справа № 709/1696/17
Суддя: Чубай В. В.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 709/1696/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання Кіян С.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2, про визнання дій неправомірними та скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

Головне управління ПФУ в Черкаській області (далі позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі відповідач), третя особа - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 (далі третя особа) про визнання дій неправомірними та скасування постанови.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 19 серпня 2017 року третьою особою винесено постанову № 53784684 про стягнення з боржника (позивача) витрат виконавчого провадження в розмірі 104,2 гривень під час примусового виконання виконавчого листа

№ 709/2725/16-а, виданого Чорнобаївським районним судом Черкаської області 14 квітня

2017 року, про зобов'язання Головного управління ПФУ в Черкаській області провести ОСОБА_3 перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», починаючи з 1 січня 2016 року. Позивач зі містом вказаної постанови не погоджувався, з огляду на те, що окремі види витрат в певній мірі є незрозумілими, безпідставними, необґрунтованими та завищеними щодо їх кількості та вартості. Так, незрозумілі окремі позиції цих витрат по відношенню до даного провадження в тій кількості, в якій вони надані. Зокрема, викликає сумнів використання 32 листів паперу формату А4 саме для одного виконавчого провадження; зазначено про використання одного канцелярського товару, проте не вказано якого саме; проведено 32 рази заправку картриджу для 32 листів паперу формату А4, що є суттєво завищеним показником. Крім того, на думку позивача, взагалі була відсутня необхідність здійснення цих витрат, оскільки несвоєчасне виконання рішення, суду боржником (позивачем), що стало підставою для відкриття виконавчого провадження, відбулося з поважних та незалежних від нього причин, а саме внаслідок відсутності довідки для перерахунку пенсії стягувачу, тобто існували реальні обставини, що ускладнювали виконання судового рішення. Замість того, щоб прийняти рішення про відкладення проведення виконавчих дій, звернутися за розясненням, відстрочити виконання чи змінити спосіб порядок виконання рішення відповідно до

ст.ст. 31-33 Закону України «Про виконавче провадження», третьою особою проводилися виконавчі дії, тим самим збільшувалися витрати виконавчого провадження. При цьому позивач листами від 27 липня і 1 серпня 2017 року повідомляв відповідача про виконання рішення суду. У звязку з викладеним позивач просив визнати дії неправомірними та скасувати постанову про стягнення витрат виконавчого провадження.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з наведених в адміністративному позові підстав. Підтвердив, що рішення суду було виконано вже після відкриття виконавчого провадження.

Представник відповідача і третя особа в судове засідання не з'явилися, надали письмові заперечення щодо позову, в яких просили справу розглянути без їх участі та зазначали, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебувало вказане виконавче провадження, яке на теперішній час закрито у звязку із повним фактичним виконанням. Під час виконання судового рішення здійснено витрати, розрахунок яких міститься в оскаржуваній постанові та проведений на підставі наказу Міністерства юстиції України від 29 грудня 2016 року № 3917/5 «Про встановлення розмірів плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями», наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження», розрахунку витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій (затверджено начальником Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_4В.). На думку відповідача і третьої особи навіть у випадку виконання свого зобовязання до відкриття виконавчого провадження, боржник все одно несе обовязок по сплаті витрат виконавчого провадження, оскільки чинними нормативно-правовими актами не передбачено звільнення від сплати таких витрат у звязку із виконанням до відкриття провадження. З приводу незгоди позивача з розрахунком витрат та їх переліком зазначалося, що витрати на один канцелярський виріб вказано, виходячи із середнього розрахунку на всі канцелярські вироби, які використовує державний виконавець у процесі роботи. Заправка картриджу не проводилася 32 рази, натомість вказано середні витрати на роздруківку одного аркушу паперу, виходячи із вартості заправки картриджу. Крім того, вказували, що не підлягає до задоволення вимога про визнання незаконними дій державного виконавця, оскільки вона фактично дублює вимогу про скасування постанови. За таких обставин відповідач і третя особа просили суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши наявність в матеріалах адміністративної справи письмових заперечень відповідача та третьої особи, суд ухвалив слухати справу за відсутності представника відповідача і третьої особи на підставі наявних в ній доказів.

Судом встановлено, що 14 квітня 2017 року третьою особою винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53784684 з виконання виконавчого листа № 709/2725/16-а, виданого Чорнобаївським районним судом Черкаської області 14 квітня 2017 року, про зобов'язання Головного управління ПФУ в Черкаській області (позивач) провести ОСОБА_3 перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», починаючи з 1 січня 2016 року.

Постановою третьої особи від 19 серпня 2017 року у виконавчому провадженні № 53784684 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження стягнуто з боржника (позивача) витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 104,42 гривень. Зокрема, на 32 аркуші паперу формату А4 вартістю 0,15 гривень за одиницю витрачено 4,80 гривень; на один канцелярський товар вартістю 0,74 гривень за одиницю витрачено 0,74 гривень; на 6 маркованих конвертів вартістю 2,75 гривень за одиницю витрачено 16,50 гривень; на 3 рекомендовані листи вартістю 6,00 гривень за одиницю витрачено 18,00 гривень; на друк 32 аркушів паперу витрачено тонер на суму 3,20 гривень, виходячи з вартості 0,10 гривень за один аркуш; на заправку картриджа для друку 32 аркушів паперу витрачено 3,84 гривень, виходячи з вартості 0,12 гривень за один аркуш; на обслуговування компютерної техніки, яка використовується державним виконавцем витрачено 6,23 гривень; за користування ЄДРВП витрачено 51,00 гривень.

Іншою постановою третьої особи цього ж дня вказане виконавче провадження закрито у звязку із повним фактичним виконанням.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За змістом ст. 42 Закону кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому ст. 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у п.п. 2 і 3 ч. 1 цієї статті. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до п. 1 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція) фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених ст. 42 Закону. Використання коштів виконавчого провадження органами державної виконавчої служби здійснюється відповідно до Порядку використання коштів виконавчого провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року № 554.

Згідно з п. 2 розділу VІ Інструкції витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п.п. 1-4, 6, 7 і 9 ч. 1 ст. 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 ч. 1 ст. 39 Закону. У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом. Державний виконавець зобов'язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження, виділеною в окреме провадження, не пізніше наступного робочого дня після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Отже, з системного аналізу вказаних правових норм вбачається, що витрати виконавчого провадження це фактично понесені державним виконавцем витрати під час здійснення ним примусового виконання рішення (витрати на пересилку поштової кореспонденції; друк документів, тощо). Такі витрати компенсуються за рахунок боржника, безвідносно до того чи було ним виконано рішення у добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження чи ні.

При цьому, Закон не покладає на державного або приватного виконавця обов'язку документально фіксувати здійснення витрат виконавчого провадження та надавати докази їх здійснення сторонам виконавчого провадження.

Разом з тим, як свідчать обставини справи, судове рішення було виконано боржником (позивачем) після відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 квітня 2017 року

№ 709/2725/16-а, а тому державним виконавцем фактично вчинялись дії з примусового виконання судового рішення шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, внесення даних про відкрите виконавче провадження до автоматизованої системи виконавчого провадження, інформування сторін виконавчого провадження про його стадії, тощо, у зв'язку з чим були понесені відповідні витрати.

Відповідачем в оскаржуваній постанові наведено детальний розрахунок таких витрат, що відповідає нормативам, встановленим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5 «Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за

№ 1300/29430), наказом Міністерства юстиції України від 24 березня 2017 року № 954/5 «Про встановлення розміру плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження» (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 27 березня 2017 року за

№ 406/30274), а також розрахунку витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій (затверджено начальником Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_4В.).

Так, наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» визначено види та розміри витрат виконавчого провадження, до яких належать: 1) виготовлення документів виконавчого провадження (папір; копіювання, друк документів; канцтовари), 2) пересилання документів виконавчого провадження (конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв'язку), 3) послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій (експертів; зберігачів; перекладачів; суб'єктів оціночної діяльності-суб'єктів господарювання; суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій), 4) послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум, 5) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини, 6) послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці, 7) банківські послуги при операціях з іноземною валютою, 8) сплата судового збору, 9) плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження, 10) інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Згідно з розділом ІІ цього наказу розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу І Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта». Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 9 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до встановленого Міністерством юстиції України розміру оплати. Відповідні структурні підрозділи (спеціалісти) Міністерства юстиції України, головних територіальних управлінь юстиції, що відповідають за закупівлю товарів і послуг, протягом п'яти робочих днів з дати укладання договору про закупівлю товарів і послуг, визначених пунктами 1, 2, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, повідомляють Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції та відділи державної виконавчої служби про вартість закупівлі одиниці товару і послуги. На підставі наданої інформації державний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження. Розміри витрат виконавчого провадження, які стягнуті до проведення процедури закупівлі відповідних товарів і послуг, визначаються на підставі вартості раніше придбаних товарів і послуг.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29 грудня 2016 № 3917/5 «Про встановлення розмірів плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями» з 5 грудня 2016 року установлено плату за користування автоматизованою системою виконавчого провадження у розмірі 51,00 гривень за кожне відкрите виконавче провадження.

Таким чином, мотивувальна частина оскаржуваної постанови третьої особи містить розрахунок здійснених виконавцем витрат із зазначенням обсягу та розміру усіх складових загальної суми витрат виконавчого провадження.

За таких обставин відповідачем було дотримано вимоги чинного законодавства і правомірно винесено постанову про стягнення з боржника (позивача) витрат виконавчого провадження, а тому позовна вимога про її скасування задоволенню не підлягає.

Крім того, на думку суду, не підлягає до задоволення позовна вимога про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо стягнення витрат виконавчого провадження, оскільки вона фактично дублює вимогу про скасування постанови і в даному випадку державний виконавець не вчиняв певних процесуальних дій, а прийняв процесуальне рішення (постанову) відповідно до передбачених законодавством повноважень.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 11, 71-72, 98, 158-163, 174 КАС України,

суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа - головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2, про визнання дій неправомірними та скасування постанови відмовити повністю.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.В. Чубай