Справа № П/811/1213/17
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2017 року Справа № П/811/1213/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (далі відповідач), у якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Цвітненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, викладеної у листі від 03.07.2017 №К-11929/0-8921/0/6-17;
- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 , подану 8 червня 2017 року від імені та в інтересах ОСОБА_1 , з виданням за результатами такого розгляду наказу згідно ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у червні 2017 року, його представник на підставі довіреності, звернувся із клопотанням до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, в якому просив надати позивачеві дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Цвітненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації. Проте листом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 03.07.2017 року йому відмовлено у наданні дозволу на підставі постанови КМУ №413 від 07.06.2017 року "Про деякі питання удосконалення в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними". Позивач вважає дану відмову протиправною, оскільки надання дозволу здійснюється згідно норм Конституції України та Земельного кодексу України (норм прямої дії), а постанова КМУ №413 є лише стратегією удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними.
Відповідачем подано заперечення на позовну заяву, відповідно до яких позовні вимоги не визнаються у повному обсязі, оскільки Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
08.06.2017 року Р. Тютюник, представник ОСОБА_1 за довіреністю, звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею до 2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Цвітненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області (а.с.8).
До заяви додано копії: графічних матеріалів (витяг з кадастрової карти), на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; паспорта; ідентифікаційного коду; посвідчення учасника бойових дій; довідки військової частини польова пошта НОМЕР_1 (а.с.9-13).
Головне управління Держгеокадастру України у Кіровоградській області листом від 03.07.2017 року №К-11929/0-8921/0/6-17 повідомило позивача, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №413 Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними Головним управлінням сформовано перелік земельних ділянок із зазначенням площі, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території області (а.с.15).
Також у вищевказаному листі відповідач зазначає, що інформація про перелік земельних ділянок оприлюднена на офіційному веб-сайті Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області: http://kirovogradska.land.gov.ua (а.с.15). А тому, як зазначає відповідач, з метою вирішення питання, порушеного у зверненні, позивачеві необхідно подати до Головного управління на розгляд клопотання та відповідні додатки, враховуючи вимоги вищезазначеної постанови (а.с.15).
Позивач не погоджуючись з відмовою в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся із даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Проаналізувавши зміст зазначеного листа відповідача суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою та суттю даний лист фактично є рішенням Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у розмірі 2,0 га.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.
Статтею 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Частиною 2 ст.22 ЗК України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).
При цьому, п. а ч.3 ст.22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Відповідно до ст.33 ЗК України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.
Пунктом в ч. 3 ст.116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2.0 гектара.
Частиною 4 ст. 122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою вказаної статті, у власність або у користування для всіх потреб.
У спірних правовідносинах, з огляду на Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15 та Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затверджене Наказом Міністрества регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 лютого 2015 року № 14, таким органом є відповідач Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.
Держгеокадастр України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України (Мінагрополітики України), іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра.
Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 вказаного Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Вказана норма кореспондується із положеннями ч. 3 ст. 123 ЗК України, за якою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Із наведених правових норм Земельного кодексу України вбачається, що підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою. Перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Згідно доказів, що містяться в матеріалах справи, встановлено, що звертаючись до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з відповідним клопотанням з додатками (копією графічних матеріалів (викопіюванням з публічної кадастрової карти України, на яких зображено бажане місце розташування земельної ділянки та її орієнтовний розмір); копією паспорта; копією ідентифікаційного коду; копією посвідчення учасника бойових дій; копією довідки із Кіровоградського міського військового комісаріату; копією довіреності) представником позивача було дотримано вимоги ч.2 ст.123 Земельного кодексу України.
Доказів того, що місце розташування обраної позивачем земельної ділянки не відповідає затвердженим у встановленому законом порядку генеральним планам населених пунктів та іншій містобудівній документації, схемам землеустрою і техніко-економічних обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, а також проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, відповідачем не надано.
Таким чином викладені відповідачем у листі у листі від 03.07.2017 року №К-11929/0-8921/0/6-17 мотиви для відмови не містять жодної з передбачених ч.7 ст.118 та ч.3 ст.123 Земельного кодексу України підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.
Отже відповідач, відмовляючи у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, діяв всупереч наданим Земельним кодексом України повноваженням.
Щодо Постанови КМУ №413 від 07.06.2017 року Про деякі питання удосконалення в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними суд зазначає наступне.
Стратегією удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, затвердженою Постановою КМУ №413 від 07.06.2017 року Про деякі питання удосконалення в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними та на яку посилається відповідач передбачено, що Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації повинні: формувати перелік земельних ділянок та визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області; щокварталу за 10 днів до закінчення поточного кварталу оприлюднювати перелік земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі (розрахованих за зазначеною формулою), на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок; надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам антитерористичної операції; враховувати позицію відповідної сільської та селищної ради під час надання (передачі) земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність громадян.
Іншими словами, даною Стратегію визначено певний алгоритм дій органів виконавчої влади на майбутнє.
Так, зокрема, для реалізації даної Стратегії Постановою КМУ №413 від 07.06.2017 року передбачено розроблення Міністерством аграрної політики та продовольства разом з Державною службою з питань геодезії, картографії та кадастру проектів нормативно-правових актів.
Разом з тим, будь-яких змін до самого порядку одержання дозволу на розробку проекту землеустрою, передбаченого Земельним кодексом України, у зв`язку із затвердженням вказаної Стратегії, не внесено.
Окрім того, постанова Кабінету Міністрів України є нормативно-правовим актом, а за вимогами частини другої статті 14 Конституції України право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Вищевикладене узгоджується з вимогами частини другої статті 78 Земельного кодексу України, а саме: право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Конституцією України закріплено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб`єкти права власності рівні перед законом (ч. 4 ст.13).
Також, в абзаці 10 п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003р. № 3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Відтак, посилання відповідача тільки на постанову Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №413, як на підставу для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, на переконання суду, є безпідставними.
Підсумовуючи усе вищевикладене, суд приходить до висновку про протиправність дій Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Цвітненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, викладеної у листі від 03.07.2017 року № К-11929/0-8921/0/6-17, а відтак позовні вимоги в цій частинні підлягають задоволенню.
Окрім того, дослідивши надану відповідачем відповідь, викладену у листі від 03.07.2017 року №К-11929/0-8921/0/6-17, суд доходить висновку, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не розглянуло заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою від 07.06.2017 року у спосіб, що передбачений чинним законодавством.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частинні зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 , подану 8 червня 2017 року від імені та в інтересах ОСОБА_1 також підлягають задоволенню.
Суд зауважує, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.
При цьому суд зазначає, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих самих підстав, що вказані у листі від 03.07.2017 року № К-11929/0-8921/0/6-17 за яких судом визнані протиправними дії відповідача.
Щодо позовної вимоги про видання за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 , подану 8 червня 2017 року від імені та в інтересах ОСОБА_1 , наказу згідно ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, суд зазначає наступне.
Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об`єктивному дослідженні.
На підставі ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вирішення питань щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою належить до виключної компетенції відповідача.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень в межах такої перевірки.
У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013р. №21-87а13, а згідно з статтею 244-2 КАС України суд зобов`язаний привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
Враховуючи вищезазначене, позовна вимога в частині зобов`язання відповідача видати наказ про надання дозволу на розробку проекту землеустрою згідно ч.7 ст.118 Земельного кодексу України за результатами повторного розгляду заяви ОСОБА_2 , поданої 08.06.2017 року від імені та в інтересах ОСОБА_1 не може бути задоволене з огляду на те, що дані повноваження є компетенцією відповідача, що виключає можливість здійснення їх судом.
Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.
З огляду на звільнення позивача від сплати судового збору, та відсутність з боку відповідача документально підтверджених судових витрат, судові витрати відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України не стягуються.
Керуючись ст.ст.71, 86, 94, 159-163, 167, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною (орієнтовною) площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Цвітненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, викладену у листі від 03 липня 2017 року №К-11929/0-8921/0/6-17.
Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 , подану 8 червня 2017 року від імені та в інтересах ОСОБА_1 , про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною (орієнтовною) площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Цвітненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її отримання.

Суддя Кіровоградського окружного
адміністративного суду Л.І. Хилько