Справа № 814/2065/17
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 року Справа № 814/2065/17

м. Миколаїв

10:40

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_2, 55601, АДРЕСА_1, 55601
до відповідача:Головного Управління Держгеокадастру України у Миколаївській області, пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034
про:визнання протиправними дій відповідача; зобов'язання відповідача вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (надалі - Управління або відповідач) щодо повернення супровідним листом матеріалів, що були додані до клопотання представника позивача від 23.06.2017 про надання земельної ділянки державної власності у користування на умовах оренди, щодо вирішення даного клопотання не по суті поставленого в ньому питання та щодо перевищення місячного строку розгляду даного клопотання;

зобов'язати Управління повторно розглянути клопотання представника позивача від 23.06.2017 та прийняти за ним одне з рішень, а саме: про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в користування на умовах оренди земельної ділянки площею 1,61 га державної власності сільськогосподарського призначення для городництва, що розташована на території Розанівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (за межами населених пунктів), або про мотивовану відмову у наданні такого дозволу;

встановити строк для подання Управлінням до суду звіту про виконання постанови в частині вчинення певних дій, якщо така постанова буде прийнята судом;

прийняти іншу постанову, яка б гарантувала захист прав та інтересів ОСОБА_1 в процесі отримання в користування на умовах оренди земельної ділянки площею 1,61 га державної власності сільськогосподарського призначення для ведення городництва, що розташована на території Розанівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (за межами населених пунктів), на стадії отримання від Управління дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за клопотанням представника позивача від 23.06.2017 про надання земельної ділянки державної власності у користування на умовах оренди.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що відповідач безпідставно не розглянув по суті її клопотання.

Відповідач надав письмові заперечення проти адміністративного позову (ар. с. 33-35), в яких частково погодився з доводами позивача.

На підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного кодексу України суд здійснив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд

В С Т А Н О В И В:

26.06.2017 Управління отримало клопотання представника позивача про надання земельної ділянки державної власності у користування на умовах оренди (ар. с. 5,7). У клопотанні ОСОБА_1 просила відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в користування на умовах оренди земельної ділянки площею 1,61 га сільськогосподарського призначення для городництва, що розташована в межах території Розанівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (за межами населених пунктів), надалі - земельна ділянка.

До клопотання позивач додала: копії паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, графічні матеріали, копію листа Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області від 13.05.2016 № 354/02-14, копію державного акта на право постійного користування землею серії МК № 173, копію рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 25.10.2016, копію рішення Апеляційного суду Миколаївської області, копію довіреності від 28.04.2016.

14.08.2017 Управління направило представнику позивача лист «Про розгляд заяви» (№ В-9400/16-17-Сг, ар. с. 8, надалі - Лист), в якому вказало, що земельна ділянка не входить до визначеного Управлінням переліку земельних ділянок, які можливо передати в межах норм безоплатної приватизації в ІІІ кварталі поточного року на території Миколаївської області. Враховуючи це, Управління, з посиланням на частину сьому статті 118 Земельного кодексу України, повідомило представника позивача про неможливість вирішення порушеного у зверненні питання у ІІІ кварталі 2017 року. Документи, що були додані до клопотання, Управління повернуло представнику позивача.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Як вказано у частині четвертій статті 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з частиною третьою статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам для городництва здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу (порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування).

Згідно з частиною першою статті 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Відповідно до частини другої статті 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вказано у частині четвертій статті 123 Земельного кодексу України, у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмо повідомляє відповідний орган виконавчої влади. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Суд зазначає, що Лист не є мотивованою відмовою у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою. По-перше, виходячи з його змісту, відповідач клопотання представника позивача не розглянув, про що свідчать слова: «… Головне управління не вбачає за можливе вирішення порушеного у Вашому зверненні питання …». По-друге, у Листі Управління відсутнє посилання на частину третю статті 123 Земельного кодексу України, при тому, що саме цією нормою передбачені обставини, які є підставою для відмови у наданні дозволу. По-третє, відповідач послався на частину сьому статті 118 Земельного кодексу України (Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами), в той час як представник позивача подавав клопотання щодо надання земельної ділянки у користування на умовах оренди.

До письмових заперечень відповідач додав копію клопотання представника позивача від 23.06.2017 (текст якого відрізняється від доданої до позовної заяви копії клопотання однією позицією у додатку) із зазначенням дати його отримання Управлінням - 21.07.2017 (ар. с. 36). Оскільки Лист був датований 14.08.2017, на думку відповідача, місячний строк для розгляду клопотання був дотриманий. Суд з доводами Управління не погоджується. Як вказано вище, Лист не є мотивованою відмовою у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, отже, позивач взагалі не отримував від позивача ані дозволу, ані мотивованої відмови у його наданні. Крім того, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (ар. с. 7), Управління отримало клопотання представника позивача 26.06.2017. Цей доказ відповідач не спростував.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправність дій Управління під час розгляду клопотання представника позивача, і, відповідно, про необхідність зобов'язання Управління розглянути це клопотання.

Частинами першою та другою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю чи частково. Суд може прийняти іншу постанову (крім вказаних у пунктах 1-8 частини другої статті 162), яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Ця норма надає суду певне процесуальне право, проте не може бути зазначена в якості позовної вимоги.

Керуючись статтями 11, 71, 122, 158 - 163, 167, 254, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області щодо повернення без розгляду клопотання ОСОБА_1 від 23.06.2017 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в користування на умовах оренди земельної ділянки площею 1,61 га державної власності сільськогосподарського призначення для городництва, що розташована на території Розанівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (за межами населених пунктів).

3. Зобов'язати Управління розглянути клопотання ОСОБА_1 від 23.06.2017 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в користування на умовах оренди земельної ділянки площею 1,61 га державної власності сільськогосподарського призначення для городництва, що розташована на території Розанівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (за межами населених пунктів) відповідно до частини третьої статті 123 Земельного кодексу України.

4. Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області протягом одного місяця з дати набрання судовим рішенням законної сили подати звіт про виконання судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В. В. Птичкіна