Справа № 639/3140/17
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 р.Справа № 639/3140/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.08.2017 по справі № 639/3140/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов'язання вчинити певні дії відносно нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1) звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з адміністративним судом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУПФУ в Харківській області), в якому просив суд визнати дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу (пенсії) у зв'язку з порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 01.01.2014 по 04.11.2016 року протиправними; зобов'язати ГУ ПФУ в Харківській області нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати частини пенсії в період з 01.11.2011 року по 31.12.2013 року включно відповідно до законодавства України; зобов'язати ГУ ПФУ в Харківській області нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати частини основного розміру пенсії нарахованої на 01.01.2014 року, але не виплаченої зафіксованої її частини, включаючи період часу з 01.01.2014 року по 04.11.2016 року (дата виплати заборгованості); зобов'язати ГУ ПФУ в Харківській області нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу (у вигляді нарахованої компенсації) у звязку з порушенням строків виплати зазначеної вище компенсації починаючи з 04.11.2016 року до дати виплати; зобов'язати ГУ ПФУ в Харківській області подати протягом одного місяця з дня набрання постанови законної чинності звіт про виконання судового рішення відповідно до ч.1 ст. 267 КАС України.

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.08.2017 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано бездіяльність ГУПФУ в Харківській області, яка полягає у не нарахуванні і не виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії за період з 01.01.2014 року по 04.11.2016 року протиправною.

Зобов'язано ГУПФУ в Харківській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу зв'язку з порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії за період з 01.01.2014 року по 04.11.2016 року, розрахувавши її розмір за методикою відповідно до ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати".

Зобов'язано ГУПФУ в Харківській області подати протягом одного місяця, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 267 КАС України.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.В обгрунтування доводів апеляційної скарги стверджує, що донарахована сума пенсії була виплачена на підставі рішення суду, мала разовий характер, а тому компенсації не підлягає.

Скориставшись правом подання заперечень на апеляційну скаргу, позивач вказав, що не погоджується із доводами апеляційної скарги та просив суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч.1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 25.10.2017 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, яка призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

На виконання постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.11.2009, залишеної без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2010 та ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.11.2010 по справі № 2а-82/09/2012 ГУПФУ в Харківській області було проведено перерахунок пенсії позивачу на підставі наданих Харківськім обласним військовим комісаріатом довідок про розмір грошового забезпечення.

Нарахована доплата різниці в пенсії за рішенням суду за період з 01.09.2008 року по 31.07.2010 року була виплачена позивачу в серпні 2010 року, а за період з 01.09.2008 по 31.08.2009 в липні 2011 року.

До 01.11.2011 позивач отримував пенсію з урахуванням перерахунку за рішенням суду.

Починаючи з 01.11.2011 ГУПФУ в Харківській області було припинено виплату пенсії за рішенням суду та з цього часу до 31.12.2013 позивач отримував пенсійні виплати без врахування перерахунку за судовим рішенням. Вказані виплати за судовим рішенням знову було нараховано в січні 2014 року, а виплачено в листопаді 2016 року на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2014 по справі № 639/9066/13-а.

Крім того, на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2014 по справі № 639/9066/13-а ГУПФУ в Харківській області було проведено перерахунок підвищення до пенсії відповідно до постанови КМУ від 23.04.2012 № 355 та нарахована доплата коштів з 01.07.2012 року по 31.12.2013 року, виплату якої проведено 04.11.2016.

14 листопада 2016 року позивач звернувся до ГУПФУ в Харківській області із заявою щодо здійснення нарахування та виплати йому грошової компенсації відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" ( а.с. 9, 11).

Листом за № 2084/С-14 від 25 листопада 2016 року ГУПФУ в Харківській області повідомило про відсутність підстав для нарахування компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати із посиланням на те, що різниця пенсії, яка обчислена на виконання рішення суду, виплачується одноразово і носить разовий характер (а.с. 10).

З аналогічних підстав листом від 11.01.2017 № 04359/С-11 відповідачем було відмовлено у виплаті компенсації у відповідь на звернення позивача від 08 грудня 2016 року (а.с. 11, 12).

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що у період з 01 січня 2014 року по 04 листопада 2016 року за позивачем рахувалась заборгованість по виплаті різниці суми пенсії, відповідно за вказаний період ГУПФУ в Харківській області повинно було здійснити нарахування позивачу компенсації втрати частини доходу.

Відповідно ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що відповідач оскаржує постанову суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідача, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України від 09 квітня 1992 року N 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон № 2262-ХІІ).

Вказаним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 52 Закону № 2262-ХІІ особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно з цим Законом, пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України через установи відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" за місцем фактичного проживання пенсіонера на підставі відповідних документів, що оформляються органом Пенсійного фонду України.

Виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Вказана норма узгоджується зі статтями 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", відповідно до якої підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вищевказаного Закону передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати" Кабінетом Міністрів України 21 лютого 2001 року було прийнято постанову № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Відповідно до пункту 1 вказаного Порядку його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Також відповідно до п.3 даного Порядку, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Виходячи із системного аналізу вказаних положень, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 55 Закону № 2262-ХІІ, статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом Пенсійного фонду України) добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 18 листопада 2014 року по справі №21-518а14 та у постанові Верховного суду України від 7 листопада 2012 року № 6-131цс12.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 01.11.2011 року по 31.12.2013 року ОСОБА_1 проведено донарахування та виплату різниці пенсії, обчисленої на виконання постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.11.2009 по справі № 2а-82/09 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2014 по справі № 639/9066/13-а.

При цьому колегія суддів зазначає, що різницю суми пенсії, обчисленої на виконання постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.11.2009 було нараховано позивачу 01 січня 2014 року, що не спростовано відповідачем, та виплачено лише 04 листопада 2016 року (а.с. 8, звор. бік).

Таким чином, за період з 01 січня 2014 року по 04 листопада 2016 року відбулося порушення встановлених строків виплати нарахованих позивачу доходів (пенсії) з вини відповідача, а тому відмова ГУПФУ в Харківській області в нарахуванні та виплаті позивачу такої компенсації є протиправною.

Враховуючи встановлені обставини справи, вище наведене нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та правові висновки Верховного Суду України, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу зв'язку з порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії за період з 01.01.2014 року по 04.11.2016 року, розрахувавши її розмір за методикою відповідно до ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати".

Також колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування судового рішення в частині висновку суду щодо надання звіту про виконання рішення по справі, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями КАС України визначені загальні та спеціальні способи судового контролю.

Загальний судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому ст. 181 КАС України.

В свою чергу, спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень закріплені статтею 267 КАС України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право у випадках, які він визначає на власний розсуд, з урахуванням конкретних обставин справи за обгрунтованим клопотанням позивача, встановити судовий контроль за виконанням рішення шляхом зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи те, що позивач неодноразово звертався до суду за захистом порушених прав на соціальний захист та в судовому порядку було встановлено, що відповідачем не в повному обсязі було виконано зобов'язання з перерахунку пенсії, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про необхідність встановлення заходів спеціального судового контролю у вказаній справі.

В іншій частині постанова суду першої інстанції не оскаржується сторонами по справі.

Згідно з ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.08.2017 по справі № 639/3140/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.
Судді Катунов В.В. Ральченко І.М.
Повний текст ухвали виготовлений 30.10.2017.