Справа № 404/5857/17
Суддя: Галаган О. В.
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/5857/17
Номер провадження 2-а/404/579/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Галагана О.В.,

при секретарі Туровської О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону УПП в м. Кропивницький ДПП ОСОБА_2, третя особа: Управління патрульної поліції у місті Кропивницький Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вище вказаним позовом, відповідно до якого просив:

- взнати дії інспектора роти № 3 батальйону УПП в м. Кропивницький ДПП ОСОБА_2 протиправними;

- скасувати постанову серії АР № 800883 від 08.09.2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

На обґрунтування позову зазначено, що 08.09.2017 року позивач керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався по вул. Шевченка у м. Кропивницький та був зупинений відповідачем, оскільки згідно твердження останнього позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме порушив п. 8.4. ПДР України, недотримуючись вимоги дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», про що інспектором була винесена постанова серії АР № 800883.

З вище вказаною постановою позивач не згоден, оскільки вважає, що вона винесена безпідставно, є невмотивованою, складена на місці вчинення адміністративного правопорушення та підлягає скасуванню. Так як, він дійсно вчинив вимушені зупинку при здійсненні керування транспортним засобом по вул. Шевченка, оскільки на проїжджу частину перед транспортним засобом вибігли пішоходи, здійснюючи перехід вулиці в невстановленому місці. Тому, для уникнення створення аварійної ситуації, керуючись п.п. 2.3. (д) ПДР України, здійснив вимушену зупинку для того, щоб пропустити пішоходів та не створювати загрози їх життю і здоровю та безпеці дорожнього руху.

Крім того, вказав, що вказаною відповідачем в постанові адресою відсутній заборонний знак 3.34 «Зупинку заборонено», визначений у Додатку № 1 до ПДР України. Натомість за вказаною адресою наявна прямокутна табличка розміром 40х50 см., білого кольору, на якій наявне зображення кола, що подібне до знаку 3.34, під яким наявний напис російською мовою: «ОСОБА_3 НЕ ПАРКОВАТЬСЯ», що закріплено на опорі ліній електропередач.

Представник позивач надав позовні вимоги підтримала та просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав відео-фіксацію з місця адміністративного правопорушення від 08.09.2017 року, що здійснювалась на нагрудний відео реєстратор, яка записана на носії інформації DVD-R диск, як доказ по справі.

Представник третьої особи, залучений до участі у справі ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.09.2017 року проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.09.2017 року відповідачем по справі інспектором роти № 3 батальйону УПП в м. Кропивницький ДПП ОСОБА_2було складено постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 800883, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху та накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255 грн., а саме за те, що він 08.09.2017 року о 17-05 год., керуючи транспортним засобом ВАЗ 211440, д.н.з. НОМЕР_2 в м. Кропивницький по вул. Шевченка, 38 здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п.п. 8.4 (в) ПДР України.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП, Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пункт 8.4. ПДР України визначає групи, на які поділяються дорожні знаки. Зокрема, п.п (в) визначені заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами статті 14 Закону України від 30.06.1993р. № 3353 «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Отже, наведеними нормами визначено, що позивач, як водій транспортного засобу, повинен виконувати встановлені діючим законодавством правила дорожнього руху. Відступати від виконання своїх обов'язків водій може лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху особи (далі ПДР України), які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 15.1 ПДР України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Пунктом 15.2 ПДР України визначено, що за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

В ч. 1 ст. 71 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В ч. 2 ст. 71 КАС України вказано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В своєму адміністративному позові позивач стверджує, що зупинка була вимушеною, оскільки на проїжджу частину перед транспортним засобом вибігли пішоходи, здійснюючи перехід вулиці у невстановленому місці.

Згідно п. 1.10 ПДР України, вимушена зупинка це припинення руху транспортного засобу через його технічний стан або небезпеку, що створюється вантажем, який перевозиться, станом водія (пасажира) або перешкодою на дорозі. При цьому, як встановлено п. 15.14 ПДР України, у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами п.п. 9.9 -9.11 цих Правил.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про відсутність підстав у інспектора патрульної поліції для притягнення його до адміністративної відповідальності за зупинку в зоні дії знаку 3.34 у зв'язку з, що за вказаною адресою в постанові наявна прямокутна табличка розміром 40х50 см., білого кольору, на якій наявне зображення кола, що подібне до знаку 3.34, під яким наявний напис російською мовою: «ОСОБА_3 НЕ ПАРКОВАТЬСЯ», що закріплено на опорі ліній електропередач.

На території України діють дорожні знаки Національного стандарту України відповідно до Загальних технічних умов та правил застосування дорожніх знаків, ДСТУ 4100-202, затверджених та введених в дію наказом Держстандарту України від 03.06.2002 року № 326 (далі Стандарт), не передбачає звільнення від адміністративної відповідальності за невиконання учасниками дорожнього руху вимог дорожнього знаку при його наявності.

Відповідач в судовому засіданні надав фотознімки місця розташування знака 3.34 за яким через кілька метрів здійснив зупинку позивач.

З оглянутого відеозапису нагрудної камери поліцейського, вбачається, що позивач не заперечує факт вчинення адміністративного правопорушення, просив працівників поліції попередити його про недопущення в подальшому ним такого правопорушення, вказував, що є інвалідом, накладення стягнення у вигляді штрафу погіршить матеріальне забезпечення його дітей та він не бачив дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено».

За таких підстав, суд вважає, що позивач не довів незаконність постанови АР № 800883 від 08.09.2017 року, складену відповідачем відносно нього, наявні в справі докази вказують на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та правомірність дій відповідача з складання зазначеної постанови.

Щодо питання складення працівником поліції постанови про притягнення до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення, то суд зазначає наступне.

Випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими законом особами розглядати про адміністративні правопорушення на місці вчинення правопорушення визначені ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративне правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП. Розгляд справ про адміністративні правопорушення за місцем вчинення правопорушення в контексті ст. 276 КУпАП необхідно розуміти як розгляд справ за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, юрисдикція якого поширюється на відповідну адміністративно-територіальну одиницю.

В силу положень ст. 254, 258 КУпАП, ст. 4 розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі .

Тому суд не вбачає протиправності дій відповідача щодо розгляду адміністративного правопорушення на місці вчинення правопорушення.

За вказаного, суд вважає, що інспектора роти № 4 батальйону УПП у м. Кропивницькому ОСОБА_4діяв відповідно до вимог Правил дорожнього руху України та в межах своєї компетенції, що передбачено посадовою інструкцією та нормами Закону, тому правомірно визнав позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП.

При розгляді справи були зясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Оцінуючи надані сторонами докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 251, 280, 283, 293 КУпАП, ст. 71, 72, 158, 163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону УПП в м. Кропивницький ДПП ОСОБА_2, третя особа: Управління патрульної поліції у місті Кропивницький Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Залишити без змін постанову серії АР № 800883 від 08.09.2017 рокупо справі про адміністративне правопорушення, згідно якої притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1у вигляді 255 грн. штрафу.

Постанова суду набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня проголошення постанови суду, апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Кіровограда, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_5