Справа № 431/4051/17
Суддя: Ткач О. В.
Дата ухвалення: 2017-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 431/4051/17
Провадження № 2-а/431/134/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2017 року Старобільський районний суд Луганської області

В складі: головуючого - судді Ткач О.В.,

при секретарі: Кустовій О.О.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Старобільська адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Державної міграційної служби України у Луганській області про визнання рішення Державної міграційної служби України про примусове повернення з України і заборону вїзду на територію України терміном на 3 роки громадянина ОСОБА_4 незаконним,

В С Т А Н О В И В :

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_3 вказав, що він є громадянином ОСОБА_4. Відповідачем, йому, в черговий раз, було видано посвідку на тимчасове проживання в Україні до 30.06.2017 року, так як він навчався в Луганському національному університеті імені ОСОБА_5 на денному відділенні. 30.06.2017 року він закінчив навчання отримав ступінь вищої освіти «бакалавр». 27.08.2017 року він отримав запрошення на проходження вступних випробувань для подальшої освіти, дійсне до 01.11.2017 року. 25.08.2017 року, відносно нього відповідачем був складений протокол за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП й оштрафовано на 510 грн.

30.08.2017 року відповідач повідомив його про рішення начальника Державної міграційної служби України у Луганській області про примусове повернення його за межі України до 10.09.2017 року і заборонено вїзд в Україну терміном на три роки.

Позивач вважає таке рішення незаконним, просив його скасувати, оскільки він продовжує навчання на території України, тому своєчасно не мав змоги виїхати з України, а заборона вїзду в Україну на 3 роки порушує Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» п. 9 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 26, ч. 3-4 ст. 26 Закону.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та представник ОСОБА_1 позовні вимоги змінили, просили визнати незаконним й скасувати рішення відповідача в частині заборони позивачу вїзду в Україну на 3 роки.

Відповідач змінений позов не визнав, суду пояснив, що 20.08.2016 року ОСОБА_3 отримав посвідку № ТР 150889, на тимчасове проживання в Україні, строк дії якої закінчився 30.06.2017 року. Наказом від 20.06.2017 року № 485-С «Про завершення навчання» ОСОБА_3 Шохруха відраховано з числа студентів «Луганського національного університету ім. Т. Шевченка». Таким чином, з 01.07.2017 року ОСОБА_3 незаконно перебуває на території України, за продовженням терміну дії посвідки не звертався, чим порушив вимоги п. 10 Порядку оформлення, встановлення й видачі посвідки на постійне проживання, на підставі чого його було притягнуто до адмінвідповідальності. Оскільки ОСОБА_3 порушив законодавство України, був притягнутий до адміністративної відповідальності, продовжує незаконно перебувати на території України, рішенням від 26.08.2017 року йому заборонено вїзд в Україну на 3 роки.

Суд, зясував позицію сторін, та вважає змінені позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню за слідуючих підстав:

Рішенням Управління Державної міграційної служби України про примусове повернення ОСОБА_3 з України в судовому засіданні не оспорюється, оскільки позивач відмовився від підтримання своїх первісних позовних вимог в судовому засіданні.

Позивач оспорює вищевказане рішення в частині п. 2, а саме заборони його вїзду на Україну протягом 3-х років.

Ч. 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у ч. 1 ст. 26, може супроводжуватись забороною щодо подальшого вїзду в Україну строком на 3 роки. Строк заборони щодо подальшого вїзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення.

В п. 18 Постанови № 1 від 25.06.2009 року Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, повязаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», судам слід враховувати, що ч. 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» необхідність заборони вїзду в інтересах забезпечення безпеки України або охорони громадського порядку визначається компетентними державними органами та має превентивний характер, який не потребує порушень законодавства особами, яким заборонено вїзд. Процедура вїзду в Україну не є прямим наслідком примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України. Підстави для заборони вїзду іноземців та осіб без громадянства в Україну «Про правовий статус іноземців або осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону Україну «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» вїзд в Україну іноземців, або осіб без громадянства не дозволяється:

-В інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку;

-Якщо це необхідно для охорони здоровя, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

-Якщо при клопотанні про вїзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підробляла документи;

-Якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належить інший особі;

-Якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;

-Якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобовязання перед державою, фізичними або юридичними особами, включають повязані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого вїзду в Україну;

-Якщо така особа намагається здійснити вїзд через контрольні пункти вїзду-виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт вїзду-виїзду.

Зі зясованих обставин справи вбачається, що жодний з цих пунктів позивач ОСОБА_3 не порушив. Адміністративний штраф за ст. 203 ч. 1 КУпАП ним сплачений 25.08.2017 року в сумі 510 грн., що не оспорюється сторонами.

З рішення про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_3 Шохруха від 26.08.2017 року (а.с. 13) не вбачається будь-якої мотивації чи посилання на пункти ч. 1 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців або осіб без громадянства», щодо заборони вїзду в Україну.

Таким чином, дії відповідача щодо винесення рішення в частині заборони ОСОБА_3 вїзду в Україну незаконне й підлягає в цій частині скасуванню.

При цьому суд враховує, що громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_3отримав запрошення (а.с. 12) на продовження навчання в Луганському національному університеті ім. Т. Шевченка. Запрошення дійсне з 01.09.2017 р. по 01.11.2017 р.

Таким чином, заборона вїзду ОСОБА_3 в Україну буде порушувати його права та інтереси, не буде відповідати ч. 2 ст. 19 Конституції України, Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 р. № 3773-VІ, Угоді про взаємне визнання віз держав учасниць співдружності Незалежних держав від 09.10.1992 р.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, ч.ч. 1-2; 3-4 ст. 26, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 р. № 3773-VІ, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Визнати дії Управління Державної міграційної служби України у Луганській області в частині винесення рішення від 26.08.2017 року щодо заборони вїзду ОСОБА_3 в Україну на 3 роки неправомірними.

Скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України у Луганській області, а саме: п. 2 рішення від 26.08.2017 року про заборону вїзду ОСОБА_3 в Україну на 3 роки.

Повна постанова виготовлена й проголошена 30.10.2017 року о 10-30 год.

Постанова може бути оскаржена до Донецького адміністративного апеляційного суду через Старобільський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляції протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: О.В. Ткач