Справа № 348/1743/17
Суддя: Міськевич О.Я.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 348/1743/17

26 жовтня 2017 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

секретаря Скоблей О.В.

з участю представника позивача адвоката: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними.

Позовні вимоги мотивує тим, що він, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером і перебуває на обліку в Надвірнянському обєднаному управлінні ПФУ Івано-Франківської області, де з 01.04.2015 р. отримує пенсію по інвалідності.

У період з 04.03.1994 р. по 21.11.1998 р. він працював на посаді лікаря хірурга у Старательській артелі «Золотинка» Акціонерної компанії «Золото Якутії».

Вищевказане підприємство знаходилося в м. Нерюнгри Республіка Саха (Якутія, Росія), яка згідно ОСОБА_4 Міністрів СССР від 10.10.1967 року № 1029 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах крайньої Півночі і в місцях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» віднесена до районів Крайньої Півночі, де він отримував заробітну плату з районними коефіцієнтами та північною надбавкою.

Весь стаж його роботи на вказаному підприємстві підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці з посиланням на дату та номер наказів про прийняття, переведення,звільнення та запис про місцезнаходження підприємства, на якому я виконував роботи.

Для підтвердження розміру заробітної плати яку він отримував у Старательській артелі «Золотинка» Акціонерної компанії «Золото Якутії», ним було подано відповідачу архівну довідку № С-1476 від 29.06.2015 р., де було вказано, що до заробітної плати нараховується районний коефіцієнт в розмірі 70%.

Однак при обчисленні пенсії відповідач не врахував районний коефіцієнт.

Також, при призначенні йому пенсії відповідач до його заробітної плати застосував обмеження коефіцієнтом 5,6.

27.03.2017 р. він звернувся до Надвірнянського оУПФУ із заявою про перерахунок його заробітної плати із врахуванням заробітної плати, яку він отримував в Старательській артелі «Золотинка» Акціонерної компанії «Золото Якутії», так як на запит відповідача згідно архівної довідки № С-457/1 від 06.03.2017 р. було підтверджено його заробітну плату на даному підприємстві.

Також на початку серпня 2017 р. він звернувся в Надвірнянське оУПФУ із заявою, в якій просив провести перерахунок його пенсії без обмеження заробітку у 5,6 разів розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу).

Проте, відповідач своїм листом № 273/І-15 від 04.08.2017 р. відмовив мені у такому перерахунку пенсії, посилаючись на п. 2 ст. 41 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який набра чинності з 01.01.2004 р.

Вважає дії Надвірнянського оУПФУ щодо нарахування пенсії із обмеженого заробітку у межах суми, що не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання заробітку неправомірними, враховуючи те, що страхові внески сплачувалися до Пенсійного фонду з всієї (повної) заробітної плати.

Також вважає протиправним неврахування відповідачем при розрахунку йому пенсії сум районного коефіцієнту.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, яку просить задоволити та визнати протиправними дії Надвірнянського обєднаного управління ПФУ Івано-Франківської області щодо неврахування при розрахунку позивачу пенсії сум районного коефіцієнту при визначенні розміру заробітної плати, яку він отримував у Старательській артелі «Золотинка» Акціонерної компанії «Золото Якутії»; зобовязати Надвірнянське обєднане управління ПФУ Івано-Франківської області здійснити перерахунок пенсії позивача починаючи з 01.04.2015 року, з урахуванням розміру заробітної плати, з районним коефіцієнтом в розмірі 70%, яку він отримував у Старательській артелі «Золотинка» Акціонерної компанії «Золото Якутії» в період з 04.03.1994 року по 21.11.1998 рік згідно архівної довідки № С-457/1 від 06.03.2017 р., визнати неправомірними дії Надвірнянського обєднаного управління ПФУ Івано-Франківської області щодо нарахування позивачу пенсії із обмеженням заробітної плати коефіцієнтом 5,6; зобовязати Надвірнянське обєднане управління ПФУ Івано-Франківської області зняти обмеження коефіцієнтів 5,6 заробітної плати за період з 04.03.1994 року по 31.03.2015 рік при обчисленні йому пенсії та здійснити перерахунок його пенсії починаючи з 01.04.2017р. з врахуванням повного заробітку, а також дорахувати, виплатити недоплачені позивачу суми пенсії та виплачувати йому пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон повязує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Представник відповідача Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області позов не визнала, заперечила обставини, на які посилається позивач, підтримала надані письмові заперечення. Просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю.

Ухвалою суду від 26.10.2017 р. позовні вимоги ОСОБА_3 за період з 01.04.2015 р. по 03.03.2017року залишено без розгляду.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.71 КАС України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи,перевіривши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду для оскарження будь-яких рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Зі змісту ст. 71 КАС України випливає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності його рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них та їхніх сімей.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є пенсіонером і перебуває на обліку в Надвірнянському обєднаному управлінні ПФУ Івано-Франківської області, де з 01.04.2015 р. отримує пенсію по інвалідності (а.с. 7, 15-14).

У період з 04.03.1994 р. по 21.11.1998 р. позивач працював на посаді лікаря хірурга у Старательській артелі «Золотинка» Акціонерної компанії «Золото Якутії» (а.с. 8-14).

Вищевказане підприємство знаходилося в м. Нерюнгри Республіка Саха (Якутія, Росія), яка згідно ОСОБА_4 Міністрів СССР від 10.10.1967 року № 1029 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах крайньої Півночі і в місцях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» віднесена до районів Крайньої Півночі, де він отримував заробітну плату з районними коефіцієнтами та північною надбавкою.

Для підтвердження розміру заробітної плати, яку позивач отримував у Старательській артелі «Золотинка» Акціонерної компанії «Золото Якутії», ним було подано відповідачу архівну довідку № С-1476 від 29.06.2015 р., де було вказано, що до заробітної плати нараховується районний коефіцієнт в розмірі 70% (а.с. 11-12).

Проте відповідач при обчисленні пенсії не врахував позивачу районні коефіцієнти.

Такі дії відповідача на думку суду є неправомірними виходячи з наступних підстав.

Згідно із ст. 41 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV до заробітної плати для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII було передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до підпункту "д" пункту 15 Інструкції про порядок утримання страхових внесків і використання коштів державного соціального страхування, затвердженої постановою Президії ВЦРПС від 29.02.1960, в загальну суму заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески, включалися районний коефіцієнт та надбавка.

Також, неврахування відповідачем при розрахунку позивачу пенсії сум районного коефіцієнту при визначенні розміру заробітної плати суперечить положенням Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року на отримання, гарантованої міжнародною Угодою, пенсії в більшому розмірі.

Відповідно до Конституції України та чинного законодавства України, міжнародна угода, ратифікована Верховною ОСОБА_4 України має перевагу над чинним законодавством України, в тому числі і в галузі пенсійного забезпечення.

Статтею 6 даної Угоди визначено, що для встановлення права на пенсію, громадянам держав - учасниць Угоди, враховується трудовий стаж набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в силу цієї Угоди. Обчислення пенсії проводиться з заробітку за період роботи, який зараховується в трудовий стаж.

Оскільки позивач працював в районі Крайньої Півночі та місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі і подав відповідачу довідки про заробітну плату з районними коефіцієнтами, з посиланням на первинні документи, особові рахунки по заробітній платі та інші уточнюючі документи які підтверджують про те, що він отримував заробітну плату з районними коефіцієнтами відповідно на нього поширюється дія Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року і він має право на врахування районного коефіцієнту при обчисленні пенсії за весь періоди роботи у даній місцевості.

До аналогічних висновків про наявність правових підстав для зарахування районних коефіцієнтів при визначенні розміру пенсій також прийшов Вищий адміністративний суд України у своїй постанові від 25 вересня 2012 року по справі №К/9991/24753/12, в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22 травня 2014 року по справі №К/800/27953/13.

В силу приписів ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перерахунок пенсії із з урахуванням розміру заробітної плати з районними коефіцієнтами північної надбавки повинен бути здійснений з 01.04.2017р. ( довідка від 24.03.2017р. ( а.с.17)

Враховуючи наведене суд прийшов до висновку по підставність позовних вимог та зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 починаючи з 01.04.2017 р., з урахуванням розміру заробітної плати з районними коефіцієнтами, яку він отримував в Старательській артелі «Золотинка» Акціонерної компанії «Золото Якутії» в період з 04.03.1994 р. по 21.11.1998 р. згідно архівної довідки № С-457/1 від 06.03.2017 р.

Також, при призначенні позивачу пенсії відповідач до його заробітної плати застосував обмеження заробітної плати коефіцієнтом 5,6 (а.с. 15-17).

На початку серпня 2017 р. позивач звернувся до Надвірнянського оУПФУ із заявою, в якій просив провести перерахунок пенсії без обмеження заробітку у 5,6 разів розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу).

Проте відповідач своїм листом № 273/І-15 від 04.08.2017року відмовив позивачу у такому перерахунку пенсії, посилаючись на п. 2 ст. 41 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004 р. (а.с. 18-19).

Такі дії на думку суду є неправомірними. Вирішуючи спір щодо обмеження коефіцієнтом 5,6 суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 66 Закону України Про пенсійне забезпечення вбачається, що у заробіток для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці, на які за діючими правилами нараховуються страхові внески.

Зміни до вищевказаної статті були внесені Законом України від 22.05.2003 р., які набули чинності з 10.06.2003 р.

Відповідно до вказаних змін та доповнень, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Частинами 1, 2 ст.41 даного Закону визначено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум. (Пункт другий статті 41 доповнено абзацом згідно із Законом N 2343-IV від 13.01.2005).

З даної норми Закону випливає, що обчислення пенсії проводиться за правилами та відповідно до законодавства, що діяло раніше, а обмеження 5,6 розміру середньої заробітної плати повинно застосовуватися до перерахунку за період починаючи з 01.12.1988 року.

Як достовірно встановлено в судовому засіданні, на час отримання позивачем заробітної плати в період за період з 04.03.1994 р. по 30.06.1998 р. таких обмежень максимальної величини заробітної плати не існувало, так як були встановлені лише 13.07.1998 року ОСОБА_4 КМУ №1064 Про встановлення максимальної величини, фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів».

З врахуванням того, що страхові внески сплачувалися до Пенсійного фонду з всієї (повної) заробітної плати, яку позивач отримував у вказаний період то дії відповідача щодо нарахування пенсії із обмеженого заробітку у межах суми, що не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання заробітку, є неправомірними за період з за період з 04.03.1994 р. по 30.06.1998 р., в решті частині за період з 01.07.1998 р. по 31.03.2015 р. не підлягають до задоволення.

Також, нарахування відповідачем пенсії із обмеженого заробітку у межах суми, що не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання заробітної плати суперечить положенням Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року на отримання, гарантованої міжнародною Угодою, пенсії в більшому розмірі. Відповідно до Конституції України та чинного законодавства України, міжнародна угода, ратифікована Верховною ОСОБА_4 України має перевагу над чинним законодавством України, в тому числі і в галузі пенсійного забезпечення.

Відповідно до п.3 статті 6 Угоди від 13.03.1992 року обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Водночас стаття 5 цієї ж Угоди констатує, що вона поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Згідно чинного законодавства України та загальновизнаних норм міжнародного права, міжнародна Угода від 13.03.1992 року в даному випадку має вищу юридичну силу над чинним законодавством України в галузі пенсійного забезпечення, зокрема, щодо визначення розміру заробітної плати, яка використовується при розрахунку розміру пенсії зацікавленої особи.

Відповідно до ч.2 ст. 19 ЗУ "Про міжнародні договори України" від 29 червня 2004 р. № 1906-ІУ, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договорі.

Враховуючи наведені обставни суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі прийшов до висновку про можливість часткового задоволення позову.

На підставі вищенаведеного, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Закону України Про пенсійне забезпечення керуючись ст.ст.8-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 99, 100, 158-163, 167, 186, 187, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Надвірнянського обєднаного управління ПФУ Івано-Франківської області щодо неврахування при розрахунку пенсії ОСОБА_3 сум районного коефіцієнту при визначенні розміру заробітної плати, яку він отримував у Старательській артелі «Золотинка» Акціонерної компанії «Золото Якутії».

Зобовязати Надвірнянське обєднане управління ПФУ Івано-Франківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 починаючи з 01.04.2017 року, з урахуванням розміру заробітної плати, з районним коефіцієнтом в розмірі 70% яку він отримував у Старательській артелі «Золотинка» Акціонерної компанії «Золото Якутії» в період з 04.03.1994 року по 21.11.1998 рік згідно архівної довідки №С-457/1 від 06.03.2017р., а також дорахувати, виплатити недоплачені суми пенсії та виплачувати йому пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку.

Визнати неправомірними дії Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо нарахування ОСОБА_3 пенсії із обмеженням заробітної плати коефіцієнтом 5,6;

Зобовязати Надвірнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зняти обмеження коефіцієнтів 5,6 заробітної плати за період з 04.03.1994 року по 30.06.1998 р. при обчисленні пенсії ОСОБА_3 та здійснити перерахунок його пенсії починаючи з 04.03.2017 р. з врахуванням повного заробітку, а також дорахувати, виплатити недоплачені суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ст.186 КАС України через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст постанови виготовлено 31.10.2017 року.