Справа № 755/15318/17
Суддя: Савлук Т. В.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2017 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., вивчивши матеріали адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогач Вадима Вікторовича про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду міста Києва, як місцевого адміністративного суду, надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогач Вадима Вікторовича про зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до предмету позову, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» пред'явило позов до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогач Вадима Вікторовича з вимогою: «Зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогач В. В. поновити запис про обтяження - запис про іпотеку №4749468 та запис про обтяження №4749535», посилаючись на процесуальні підстави визначення правил підвідомчості даного спору місцевому загальному суду на положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (частина перша статті 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Визначення поняття «справа адміністративної юрисдикції» наведено у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пункт шостий частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України містить положення, згідно з яким адміністративний позов це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Суб'єкт владних повноважень згідно з пунктом 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відтак, обов'язковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом в порядку адміністративного судочинства є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб'єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб'єкта, а цей суб'єкт відповідно зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У пункт першому частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Виходячи з цілісності та системного аналізу Кодексу адміністративного судочинства України можливо встановити наступні критерії визначення компетенції адміністративного суду у спорі: по-перше - наявність публічного характеру правовідносин, по-друге - хоча б однією стороною правовідносин є суб'єкт владних повноважень у зв'язку з виконанням владних управлінських функцій, по-третє - між сторонами виник спір, компетенція адміністративних судів на який поширена дією ст. 17 КАС України і такий спір не віднесений до компетенції інших судів.

Нотаріусом, відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про нотаріат», є уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Перелік нотаріальних дій, право на вчинення яких має нотаріус, наведений у ст.34 Закону України «Про нотаріат» і цей перелік не є вичерпним. Поряд з тим нотаріусу, з огляду на його правовий статус, делеговані функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, реалізовувати які він може лише у випадках і в порядку, визначених Законом № 1952-IV.

Тобто, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» прямо передбачено, що нотаріус наділений повноваженнями щодо здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно під час вчинення нотаріальних дій із цим нерухомим майном.

В той же час, спірні правовідносини щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя, які пов'язані із невиконанням, умов цивільно-правової угоди, не є публічно-правовими, а випливають з договірних відносин, отже мають вирішуватись за правилами ЦПК України. За таких обставин, адміністративний суд не надає їм правової оцінки, оскільки не є судом, встановленим законом у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 14 червня 2016 року у справі №21-41а16

Виходячи з предмет спору та суб'єктивного складу сторін, з урахуванням обраного позивачем ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» способу захисту порушеного права та наведені на обґрунтування позовних вимог обставини, суддя приходить до висновку, що цей спір не підлягає розгляду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, оскільки є цивільно-правовим спором та повинен розглядатися місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Тому, дана справа не є публічно-правовим спором і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції (адміністративна справа), яке наведене у п.1 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Компетенція адміністративних судів, встановлена ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, на цей спір не поширюється.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо, заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до положень п.3 ч.1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотання особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Враховуючи наведене та керуючись п.1 ч.1ст.109 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогач Вадима Вікторовича про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я: