Справа № 471/734/17-а
Суддя: Скарницька І. Б.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 471/734/17-а
Провадження №2-а/471/12/17
Номер рядка звіту 81
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" жовтня 2017 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Скарницької І.Б.,

за участю секретаря - Данілової Л.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Братське адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вознесенського об'єднання Пенсійного фонду України Миколаївської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Вознесенського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

В своєму позові позивач вказує, що він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за вислугою років, відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року. Проте, рішенням від 29.09.2017 року № 41 йому було відмовлено у призначені пенсії за вислугою років з посиланням на недостатність необхідного стажу. Так, відповідачем не було зараховано до пільгового стажу військову службу в Збройних силах України з 26.11.1990 року по 17.11.1992 року; навчання курсантом у Херсонському училищі міліції МВС України з 01 вересня 1991 року по 19 липня 1996 року як військову службу; роботу з 20 серпня 1996 року по 18.03.2002 року на посаді слідчого та старшого слідчого Братського районного відділу УМВС України в Миколаївській області; роботу з 25.03.2002 року по 25.05.2003 року виконуючим обовязки слідчого прокуратури Братського району Миколаївської області, з 26.05.2003 року по 24.07.2011 року слідчим прокуратури Братського району Миколаївської області, з 25.07.2011 року по 04.06.2012 року помічником прокурора Братського району Миколаївської області. Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Під час судового засідання позивач підтримав свої позовні вимоги, суду пояснив, що до пільгового стажу, який надає право на призначення пенсії за вислугою також відноситься й навчання в училищі міліції, й робота на посадах слідчого та помічників прокурора та інше. Проте, відповідач навмисно не зараховує стаж на роботі на цих посадах та при прийняття рішення про відмову не керується Законом України "Про прокуратуру", який є спеціальним Законом при призначенні пенсій працівникам прокуратури.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що ОСОБА_1 має стаж на посадах прокурора 5 років 3 місяці 16 днів, а відповідно до Закону України "Про прокуратуру" необхідний стаж який дає право на призначення пенсії за вислугою років становить не менше 13 років. Таким чином, при прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії відповідач діяв в межах діючого законодавства.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив.

20 вересня 2017 року ОСОБА_1 працюючи на посаді прокурора Братського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області звернувся до Управління ПФУ із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років, відповідно до ст.. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1687-VII (далі Закон №№ 1687-VII).

Рішенням № 41 від 29 вересня 2017 року позивачу було відмовлено в призначені пенсії за вислугу років, пославшись на те, що згідно пункту 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VІІІ з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб відповідно до Закону України "Про прокуратуру". Також у своєму рішенні відповідач зазначив, що відповідно до ст.. 86 Закону № 1687-VII для призначення пенсій за вислугою років позивач необхідно мати стаж на посаді прокурора не менше 13 років, а стаж ОСОБА_1 на прокурорських посадах становить 5 років 3 місяці 16 днів.

Так, приймаючи рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугу років та доходячи висновку про відсутність необхідного у позивача пільгового стажу для призначення пенсії за вислугу років, відповідачем не було зараховано до пільгового стажу навчання курсантом у Херсонському училищі міліції МВС України з 01.09.1993 року по 19.07.1996 року як військову службу, пославшись на те, що училище міліції не відноситься до вищого навчального закладу, не зараховано до прокурорських посад періоди роботи з 25.03.2002 року по 25.05.2003 року виконуючим обовязки слідчого прокуратури Братського району Миколаївської області, з 26.05.2003 року по 24.07.2011 року слідчим прокуратури Братського району Миколаївської області, з 25.07.2011 року по 04.06.2012 року помічником прокурора Братського району Миколаївської області.

Проте, суд не може погодитися з висновками відповідача з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015 року, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Відповідно до ч. 6 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII, до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Відповідно до п. 5 розділу ХІІІ (Перехідні положення) Закону України «Пpo прокуратуру» №1697-VII, положення цього Закону, в тому числі статті 86, що регулює пенсійне забезпечення працівників органів прокуратури, поширюється на слідчих органів прокуратури до початку діяльності державного бюро розслідувань.

На теперішній час, та на момент роботи позивача на посаді слідчого прокуратури, державне бюро розслідувань свою роботу не розпочало.

Таким чином, Закон містить пряму вказівку на те, що статус слідчого прокуратури прирівнюється до статусу прокурора органу прокуратури, та зараховується до стажу роботи на прокурорських посадах.

Щодо неврахування періоду навчання в закладі системи МВС України суд зазначає наступне.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки та довідки Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 24.05.2017 року ОСОБА_1 проходив службу в органах МВС з 01.09.1993 року по 18.03.2002 року, а саме: 01.09.1993 по 19.07.1996 року-курсант Херсонського училища міліції МВС України; 20.08.1996 по 30.05.1998 року - слідчий слідчого відділенні Братського РВ УМВС в Миколаївській області; 30.05.1998 по 18.03.2002 старший слідчий слідчого відділення Братського РВ УМВС в Миколаївській області. 18.03.2002 року звільнений у запас за власним бажанням, вислуга років складає 08 років 06 місяців 17 днів.

Як встановлено судом, відповідно до частин 2 та 3 ст. 18 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-XII, в редакції, яка діяла на час навчання у навчальному закладі системи МВС України, вбачається, що особи, прийняті на службу до міліції, в тому числі слухачі й курсанти шкіл міліції, які перебувають на військовому обліку, на час служби знімаються з нього і перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ України.

Навчання у школах Міністерства внутрішніх справ України після здобуття середньої освіти прирівнюється до проходження військової служби.

Оскільки, позивач проходив навчання в навчальному закладі системи МВС України в період з 1993 року по 1996 рік, то до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми законодавства, які діяли на зазначений період часу, а саме Закон України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-XII в редакціях, що діяли в період з 1993 року по 1996 рік.

Отже, за змістом наведених норм забезпечення, час навчання в Херсонському училищі міліції МВС України з 01.09.1993 року по 19.07.1996 року включно, є військовою службою і підлягає зарахуванню у повному обсязі до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, передбачену Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ.

Згідно довідки виданої прокуратурою Миколаївської області, від 19.09.2017 року, позивач проходив службу в органах прокуратури, а саме з 25.03.2002 по 25.05.2003 виконуючий обовязки слідчого прокуратури Братського району Миколаївської області, з 26.05.2003 по 24.07.2011 слідчий прокуратури Братського району Миколаївської області, з 25.07.2011 по 04.06.2012 помічник прокурора Братського району Миколаївської області, з 05.06.2012 по 14.12.2015 прокурор прокуратури Братського району Миколаївської області, з 15.12.2015 по теперішній час прокурор Братського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області.

Як встановлено судом, загальний стаж роботи в органах прокуратури станом на 18.09.2017 року становить 15 років 05 місяців 24 дні, а загальний стаж, що дає право на призначенні пенсії за вислугою років, з урахуванням періоду проходження військової служби складає 25 років 11 місяців 06 днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Питання щодо дії нормативно-правових актів у часі розглядалось ОСОБА_3 Судом України в рішеннях № 1-рп від 13.05.1997 року, № 1-рп/99від 09.02.1999 року та № 3-рп/2001 від 05.04.2001 року, в яких встановлено, що нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

ОСОБА_3 Суд України також неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратурі, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення ОСОБА_3 Суду України № 8-рп/99 від 06.07.1999 року та № 5- рп/2002 від 20.03.2002 року).

У своїх рішеннях ОСОБА_3 Суд України вказав на те, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях ОСОБА_3 Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях врегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, які перебувають на такій службі, додаткові обов'язки і відповідальність. Зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державою права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей.

Виходячи з висловленого у рішеннях ОСОБА_3 Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини з їх пенсійного забезпечення виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

З огляду на наведене суд вважає, що позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі абз. 7 ч.1, ч.6, ч.8, ч. 13, ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року.

Що стосується твердження відповідача, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», у зв'язку з тим, що такий закон не прийнятий, позивач не має права на призначення пенсії за вислугу років, суд зазначає наступне.

На момент прийняття Закону України № 213-VIII та дії зазначених в ньому прикінцевих Положень, в Україні діяв Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, який з 15.07.2015 року втратив свою чинність і з цього дня вступив в дію інший однопредметний Закон України «Про прокуратуру» №335-VІІІ. Тобто, Закон №213-VIII від 02.03.2015 року не міг встановлювати чи вносити зміни до Закону України «Про прокуратуру», який вступив в дію лише з 15.07.2015 року.

Таким чином, відповідач, відмовляючи позивачеві у призначенні пенсії за вислугу років безпідставно, на власний розсуд, всупереч вимогам Конституції України поширює дію Закону № 213-VІІ на новий Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ, який набрав чинності 15 липня 2015 року, не зважаючи на те, що жодної прямої вказівки про надання зворотної дії в часі цьому Закону не передбачено, та будь яких змін до статті 86 вказаного Закону № 1697-VІI щодо відсутності (скасування) права працівників прокуратури України на звернення до державних органів Пенсійного фонду України на призначення пенсії за вислугу років законодавцем, Верховною Радою України, на сьогоднішній день не внесено.

Згідно п.8 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017 року, норми статті 86 Закону України "Про прокуратуру" щодо пенсійного забезпечення діють до дня внесення змін до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". На теперішній час, змін до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не внесені.

Крім цього, Закон № 1697-VІІ, в частині регулювання питань пенсійного забезпечення працівників прокуратури України є спеціальним законом, та на сьогоднішній день повинен застосовуватися органами Пенсійного фонду України при призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 цього Закону, за наявності на день звернення з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років і введений в дію після прийнятого Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII.

Такого висновку дійшов і ОСОБА_3 Суд України у своєму рішенні у справі №1-9/2015 від 13 травня 2015 року (пункти 2.1 та 2.2 мотивувальної частини Рішення).

Підсумовуючи викладене, судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначенні пенсії за вислугою років відповідно ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015 року та діяв на час звернення позивача про призначення вказаної пенсії, тому в даних спірних правовідносинах має місце застосування діючих норм вищенаведеного спеціального Закону.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, визнання Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянин ОСОБА_3 Судом України вважається скасуванням або обмеженням цих прав і свобод, а безпідставне поширення його дії на нове законодавство є порушенням вимог Конституції України.

Поряд з цим, позивач заявляючи вимогу про визнання незаконним спірного рішення не заявив вимоги про його скасування, як це передбаченост.162 КАС України.

Так, п.1 ч.2 вказаної статті передбачає, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень.

Тобто, суд вважає, що відповідно до вказаної статті, у разі визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень для відновлення прав позивача вказане рішення необхідно скасувати.

Керуючись ст.160 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Вознесенського об'єднання Пенсійного фонду України Миколаївської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Вознесенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VII.

Скасувати рішення Вознесенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про відмову в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 від 29.09.2017 року № 41.

Зобов'язати Вознесенське обєднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VII:

- військову службу в Збройних силах України з 26.11.1990 року по 17.11.1992 року;

- навчання курсантом у Херсонському училищі міліції МВС України з 01 вересня 1991 року по 19 липня 1996 року як військову службу;

- роботу з 20 серпня 1996 року по 18 березня 2002 року на посаді слідчого та старшого слідчого Братського районного відділу УМВС України в Миколаївській області;

- роботу з 25.03.2002 року по 25.05.2003 року виконуючим обовязки слідчого прокуратури Братського району Миколаївської області, з 26.05.2003 року по 24.07.2011 року слідчим прокуратури Братського району Миколаївської області, з 25.07.2011 року по 04.06.2012 року помічником прокурора Братського району Миколаївської області, з 05.06.2012 року по 14.12.2015 року прокурора прокуратури Братського району Миколаївської області, з 15.12.2015 року по 20.09.2017 року прокурора Братського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області до прокурорських посад, загальною тривалістю станом на 20.09.2017 року 25 років 11 місяців 6 днів, з них на прокурорських посадах 15 років 05 місяців 25 днів.

Зобовязати Вознесенське обєднання управління Пенсійного фонду України Миколаївської області призначити ОСОБА_1 з 20 вересня 2017 року пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VII.

Стягнути з державного бюджету на користь ОСОБА_1 витрати, понесені нею при сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскарженою у порядку ст. 186 КАС України.

Суддя - Скарницька І. Б.,