Справа № 226/1230/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Салькова В.С.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року справа №226/1230/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області на постанову Димитровського міського суду Донецької області від 14 вересня 2017 року у справі № 226/1230/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області, третя особа - Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення про припинення виплати пенсії, зобовязання поновити виплату пенсії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона, перебуваючи на обліку у відповідача як особа, переміщена з тимчасово окупованої території, отримувала щомісяця пенсію до березня 2017 року включно. У квітні 2017 року пенсія не була їй зарахована, з цієї підстави вона зверталася до Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області (далі Управління), проте обґрунтованої відповіді не отримала. Посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини, норми Конституції України, статтю 49 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV), яка містить вичерпний перелік підстав, з яких особі може бути відмовлено у виплаті пенсії, вважає, що у виплаті пенсії їй відмовлено незаконно, тому просить суд скасувати рішення та зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії з моменту припинення.

Відповідач позовні вимоги не визнав і, посилаючись на подані письмові заперечення, пояснив, що позивач знаходиться на обліку в Управлінні, є внутрішньо переміщеною особою, в Управлінні соціального захисту населення Мирноградської міської ради нею була отримана довідка № від 28.07.2016 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи в м. Димитрові (нині - м. Мирнограді), тобто, на неї розповсюджується дія Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі Закон № 1706-VII). Пунктом 7 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 №365, встановлено, що для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, після чого за п.11 Порядку комісія розглядає подання про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати. За п. п. 4, 5, 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою КМУ № 365 від 08.06.2016, соціальні виплати припиняються в разі скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених ст. 12 Закону № 1706-VII, та у разі отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Управлінням були отримані від Держприкордонслужби списки тривало відсутніх за місцем проживання одержувачів пенсій з числа внутрішньо переміщених осіб та на період до одержання інформації про скасування довідки та/або результатів додаткової перевірки призупинена виплата пенсії особам, що включені до списку. Від Держприкордонслужби був отриманий список, до якого включено і позивача, тому виплата їй пенсії була зупинена.

Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа - Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради ОСОБА_3 надала суду заперечення, за якими згідно з довідкою № від 28.07.2016 позивач є внутрішньо переміщеною особою. Рішенням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженим протоколом №17 від 26.04.2017, позивачу було відмовлено у відновленні виплати пенсії у зв'язку із не проживанням за вказаною адресою у м. Мирнограді. Крім того, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи скасовано саме на підставі надання недостовірних відомостей про фактичне місце проживання позивача, це було зроблено вже після припинення виплати пенсії відповідачем і вказані події між собою не пов'язані.

Постановою Димитровського міського суду Донецької області від 14 вересня 2017 року у справі № 226/1230/17 позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Управління щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з квітня 2017 року.

Зобов'язано Управління поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, та сплатити заборгованість за період з 01.04.2017.

Постанова мотивована тим, що зміна пенсіонером місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме, отримання пенсії. Крім того, враховуючи, що пенсія за віком є виплатою довічною та постійною, суд прийшов до висновку про порушення відповідачем вимог статті 19 Конституції України, частини першої статті 49 Закону № 1058-VI, оскільки з 01.04.2017 позивачеві зупинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення і за відсутності законодавчо встановлених підстав.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій він, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги Управління зазначено ті самі доводи, що і в обґрунтування заперечень на позов.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонеркою, що підтверджено пенсійним посвідченням (а. с. 10), перебуває на обліку в Управління та отримує пенсію за віком.

Відповідно до довідки від 28.07.2016 № НОМЕР_2, ОСОБА_2 взято на облік як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції та перебуває за адресою: м. Мирноград, вул. Донська, буд. 16 (а.с.10).

Місто Донецьк включено до затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з довідкою Управління про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії від 26.07.2017, ОСОБА_2, яка знаходиться на обліку в Управлінні, нарахована пенсія фактично виплачена по березень 2017 року включно (а.с.31).

З квітня 2017 року позивачу припинено виплату пенсії.

Таким чином, судом встановлено, що позивач є пенсіонером, з 28.07.2016 перебуває на обліку як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, його зареєстроване фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, та перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком. З квітня 2017 року відповідачем припинено виплату пенсії, що підтверджується письмовими поясненнями відповідача та доданими документами.

Таким чином спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача стосовно припинення виплати пенсії позивачеві з квітня 2017 року на підставі не підтвердження її місця перебування.

Відповідно до статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Закон № 1058-VI або інший закон з питань пенсійного забезпечення не передбачає будь-яких підстав призупинення виплати пенсій, є тільки підстави припинення виплати відповідно до статті 49 цього Закону, але жоден з таких випадків управлінням не застосований та не доведений.

Так, частиною першою статті 49 Закону № 1058-VI визначено виключний перелік підстав для припинення виплати пенсії:

Виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

Положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009\

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_4 України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

В ході розгляду справи судом встановлено, що Управлінням не приймало жодних рішень про припинення виплати пенсії позивачу з квітня 2017 року.

Пункт 5 частини першої статті 49 Закону № 1058-VI, з огляду на приписи Закону № 1706-VII, не може бути застосований, оскільки цей пункт відсилає виключно до випадків, передбачених законом, тобто, вказані правовідносини не можуть бути врегульовані іншими нормативно-правовими актами, зокрема, постановами Кабінету Міністрів України, які відносяться до підзаконних нормативних актів.

В той же час, Закон № 1706-VII не встановлює жодних випадків для припинення виплати пенсії. Більш того, ані цей Закон, ані будь-який інший закон не встановлює таку підставу для припинення виплати пенсії, як скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи, зміна місця проживання тощо.

Інші пункти ч.1 ст. 49 № 1058-VI в спірних правовідносинах також не мають місця.

Враховуючи викладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що відповідач, припинивши виплату пенсії та не виплачуючи позивачу пенсію за віком з квітня 2017 року, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим підлягають захисту порушені права пенсіонера ОСОБА_2, в тому числі шляхом зобов'язання поновити нарахування та виплату пенсії за віком та сплатити заборгованість позивачу пенсії з квітня 2017 року.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У звязку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Димитровського міського суду Донецької області від 14 вересня 2017 року у справі № 226/1230/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області, третя-особа - Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення про припинення виплати пенсії, зобовязання поновити виплату пенсії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя І.В.Сіваченко

Судді О.О.Шишов

ОСОБА_5