Справа № 316/2046/16-а
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"25" жовтня 2017 р. справа № 316/2046/16-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Ясенової Т.І.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 03 липня 2017 року у справі №316/2046/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення певні дій, -

встановив:

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправний дії відповідача щодо відмови в перерахунку позивачу пенсії за віком, з урахуванням положень ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов'язати відповідача перерахувати позивачу пенсію за віком відповідно до ст.27, 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 15 червня 2016 року з урахуванням положень ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" збільшивши пенсію за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років.

Також позивач просив стягнути з відповідача 2000 грн. судових витрат.

Постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 03 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено повністю. Постанова мотивована тим, що передбачені ст.56 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пільги застосовуються особою лише для призначення пенсії і не застосовуються для подальшого її перерахунку у зв'язку із зміною стажу.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач, зокрема, зазначив, що дії відповідача щодо перерахунку пенсії позивачу є неправомірними, оскільки відповідно до ч.2 ст.27 Закону

України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. Тобто, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" або спеціальним- Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 % заробітку.

Таким чином, особам, які мають статус постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та яким призначена пенсія на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за рік. Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом України у постановах від 10 червня 2008 року (справа № 21-1748во07), 7 липня 2015 року (справа № 21-727а15) та 20 вересня 2016 року (справа № 1601/12900/12).

Вперше до відповідача з питання призначення пенсії за віком позивач звернувся 15 грудня 2016 року, тож перерахунок має бути проведено з застосуванням ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства з 15 червня 2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Із наведеного випливає, що компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про задоволення позову.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії. З вересня 2000 позивачу призначено пенсію за віком на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення" із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Після призначення пенсії позивач продовжував працювати до 19.01.2010 року та загальний трудовий стаж позивача складає 40 років 6 місяців 22 дні.

15.12.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести перерахунок пенсії з моменту призначення шляхом збільшення пенсії відповідно до вимог частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 20 років; надати попередній розрахунок отримуваної позивача в разі перерахування або отриманої пенсії.

Листом від 27.12.2016 року №149/14-7 відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії. Відмова мотивована тим, що застосування положень ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" неможливо, оскільки ст.55 цього закону не передбачено проведення перерахунку пенсії із застосуванням норм Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Призначення та виплата пенсій провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Аналіз положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" свідчить, що передбачені статтею 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пільги щодо обчислення стажу роботи реалізовуються особою лише для призначення пенсії і не застосовуються для подальшого її перерахунку у зв'язку із зміною цього стажу.

Також відповідач зазначив, що норми ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" суперечать нормам ч.2 ст.28 Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". У разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності (лист Міністерства юстиції України від 26.12.2008 року № 758-0-2-08-19 "Щодо практики застосування норм права у випадку колізії"). Оскільки зміни до ст.28 Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" були внесені пізніше, то в цьому випадку застосовуються норми саме цієї статті. Також в п.16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зазначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з тих підстав, що передбачені ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пільги щодо обчислення стажу роботи реалізовуються особою лише для призначення пенсії і не застосовуються для подальшого її перерахунку у зв'язку із зміною цього стажу. Перерахунку пенсії у наведеній статті не передбачено. Таким чином, застосування положень ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не можливо, оскільки ст.55 цього Закону не передбачено проведення перерахунку пенсії із застосуванням норм Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а отже підстави для проведення перерахунку позивачу з урахуванням положень ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відсутні. У зв'язку з тим, що в задоволенні основної вимоги позивача щодо перерахунку та виплати пенсії, судом відмовлено, також не підлягає задоволенню вимога позивача щодо стягнення судових витрат.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.99 КАС України).

Згідно ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи (ч.2 ст.100 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Слід зазначити й про те, що практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", є джерелом права, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав.

Встановлене законом обмеження строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Позивач звернувся до суду першої інстанції 28.12.2016 року та просив задовольнити позовні вимоги з 15.06.2016 року. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв'язку з не правильним, на думку позивача, розрахунком пенсії позивача відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія.

Отже, про порушення свого права позивач повинен був дізнаватися не пізніше 26 числа кожного місяця, тому позовні вимоги позивача за період з 15.06.2016 року по 27.06.2016 року підлягають залишенню без розгляду.

Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Тобто, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" або спеціальним Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідач не заперечує, що позивач обрав умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені спеціальним Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 % заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 % заробітку.

У зв'язку з цим для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер та визначений в пункті 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Аналіз викладеного положення Закону свідчить про те, що воно визначає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1% розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1% мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в пункті 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія на підставі Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 20 вересня 2016 року (справа №1601/12900/12), від 10 червня 2008 року (справа № 21-1748во07) та 7 липня 2015 року (справа № 21-727а15).

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З урахуванням викладеного колегія судів погоджується з доводами позивача, що розрахунок його пенсії відповідач мав здійснювати з урахуванням положень ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а відмова відповідача у здійсненні перерахунку пенсії позивачу із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 20 років відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 28.06.2016 р. є протиправною.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 2000 грн. судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.2 ст.16 КАС України для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура.

Згідно ч.1 ст.58 КАС України повноваження представників, які беруть участь в адміністративному процесі на основі договору, на здійснення представництва в суді повинні бути підтверджені довіреністю. Оригінали довіреностей або засвідчені підписом судді копії з них приєднуються судом до справи.

Повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватися ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов'язково додається витяг із договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін (ч.5 ст.58 КАС України).

Згідно з абзацом першим частини першої ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч.4 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Зі змісту ст.30 вказаного Закону вбачається, що за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги адвокат отримує від клієнта гонорар у вигляді винагороди у формі фіксованого розміру або погодинної оплати, порядок обчислення, підстави для зміни розміру, порядок сплати та інші умови якої визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Враховуючи викладене, договір про надання правової допомоги є документом, який підтверджує домовленість між клієнтом та адвокатом щодо надання останнім послуг зі здійснення захисту, представництва тощо в обмін на визначений у такому договорі гонорар (фіксований розмір або погодинна оплата).

В той же час, відповідно до ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу в адміністративних справах, в яких така компенсація виплачується суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць працездатних осіб становить з 1 січня 2016 року - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень.

З огляду на зазначене, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат у зв'язку з прийняттям судового рішення в адміністративній справі на користь позивача, слід врахувати встановлений статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" граничний розмір витрат на правову допомогу, який може бути компенсований стороні, на користь якої прийнято рішення в адміністративній справі, за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, який станом на 1 грудня 2016 року складає не більше 640 грн. (40%* 1600,00 грн.).

Отже, компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

На підтвердження факту надання вказаних видів правової допомоги, обсягу наданих послуг, часу участі особи, яка надавала правову допомогу, у цих заходах, та розміру відшкодування суду повинні бути надані відповідні докази.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження судових витрат на правову допомогу в сумі 2000,00 грн. позивач надавав суду першої інстанції акт надання юридичних послуг від 16.02.2017 року, договір про надання юридичних послуг №429 від 15.12.2016р., розрахунок витрат на правову допомогу та копії квитанцій від 15.12.2016р. №429/1, від 28.12.2016р. №429/2 та від 16.02.2017р. №429/3.

Відповідно до матеріалів справи, зазначені судові витрати складаються з:

- складення заяви до відповідача - 1 год. - 500 грн. (квитанція від 15.12.2016р. №429/1);

- складення адміністративного позову до суду - 2 год. - 1000 грн. (квитанція від 28.12.2016р. №429/2);

- участь у судовому засіданні - 1 год. - 500 грн. (квитанція від 16.02.2017р. №429/3).

Проте, адміністративний позов було підписано та направлено до суду першої інстанції безпосередньо позивачем, а не його представником. Також витрати за складення заяви до відповідача не належать до витрат на правову допомогу, які пов'язанні саме з розглядом цієї справи.

Отже, вимоги позивача щодо відшкодування витрат на правову допомогу в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо витрат за участь адвоката в судовому засіданні, то адвокат Клопков С.М. не приймав учать у судовому засіданні суду першої інстанції.

Таким чином, зазначені позивачем витрати в сумі 2000 грн. відшкодуванню не підлягають.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають цим обставинам, що є підставою для скасування постанови суду з ухваленням нового рішення відповідно до ст. 202 КАС України.

Керуючись ст.ст.196, 198, 202 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 03 липня 2017 року у справі №316/2046/16-а скасувати.

Позов ОСОБА_1 в частині вимог за період з 15 червня 2016 року по 27 червня 2016 року залишити без розгляду.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком, з урахуванням положень частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 28 червня 2016 року.

Зобов'язати Енергодарське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 28 червня 2016 року із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 20 років відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: Т.І. Ясенова