Справа № 805/3165/17-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 р. Справа № 805/3165/17-а

Нарадча кімната: м. Словянськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 15 год. 35 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бабаш Г.П.,

суддів Тарасенка І.М., Голошивця І.О.,

при секретарі Кочетові В.К.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1 (за договором),

представника відповідачів ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Донецькій області, Державної фіскальної служби України про визнання неправомірними дій, скасування рішення, зобовязання зареєструвати податкову накладну, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (відповідач 1), Державної фіскальної служби України (відповідач 2) про визнання неправомірними дій, скасування рішення, зобовязання зареєструвати податкову накладну.

В ході судового розгляду справи позивачем до суду надано заяву про зміну позовних вимог, в якій останній просить:

- визнати неправомірними (незаконними) дії Головного управління ДФС у Донецькій області та Державної фіскальної служби України по не реєстрації у встановленому Податковим кодексом України порядку податкової накладної №1 від 31.08.2017 року платника податків ФО-П ОСОБА_3;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ДФС України №149863/НОМЕР_1 від 11.09.2017 року про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 31.08.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, поданої позивачем;

- зобовязання ДФС України зареєструвати податкову накладну №1 від 31.08.2017 року з моменту її надходження до реєстру 01.09.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним на виконання вимог Податкового кодексу України складено податкову накладну №1 від 31.08.2017 року та направлено 01.09.2017 року для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Згідно отриманої квитанції №1 від 01.09.2017 року податкову накладну прийнято, але реєстрацію зупинено. На виконання пп. 201.16.2 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України позивачем на адресу ДФС України направлено повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленій податковій накладній. Однак, рішенням комісії ДФС України від 11.09.2017 року №149863/НОМЕР_1 було відмовлено у реєстрації податкової накладеної №1 від 31.08.2017 року. Проте, позивач вважає зазначене рішення необґрунтованим, оскільки реальність виконання господарської операції підтверджена відповідною матеріально-технічною базою. Також позивач зазначає, що встановлений законом перелік заходів податкового контролю є вичерпним та не містить такого способу як «блокування» податкових накладних. Крім того, позивач вказує на те, що у наказі Мінфіну №567 критерії сформульовані дуже нечітко та двозначно, а рішення ДФС не містять конкретних обставин та обґрунтованості. Таким чином, вважає свої позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у запереченнях проти позову, просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідачі позовні вимоги не визнали. Надали до суду письмові заперечення, які вмотивовані тим, що позивачу надіслано квитанцію №1 по призупиненню реєстрації податкової накладної від 31.08.2017 року №1 у звязку з невідповідністю: «відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 року №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 49.41. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до пункту «в» пп. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 року №567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу». 05.09.2017 року позивачем подано пояснення у вигляд Повідомлення з додатками у кількості 23 файли. Контролюючим органом проаналізовано письмові пояснення та копії наданих документів, підготовлено та направлено висновок з пропозицією щодо реєстрації податкової накладної в ЄРПН. Таким чином, вважають, що відповідачі діяли виключно в межах повноважень, визначених законом

Суд, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_3, зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (код НОМЕР_1; 85050, Донецька обл., Добропільський район, село Шахове, вул. Широка, б.47).

Відповідачі, Головне управління ДФС у Донецькій області, ДФС України є субєктами владних повноважень, згідно ст. 48 КАС України здатні особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

ФО-П ОСОБА_3 є платником податку на додану вартість з 01.01.2016 року, що підтверджено витягом №015 з реєстру платників податку на додану вартість.

Позивач 01.09.2017 року направив для реєстрації податку накладну №1 від 31.08.2017 року.

Згідно квитанції від 01.09.2017 року про реєстрацію податкової накладної від 31.08.2017 року №1 при її реєстрації податковим органом виявлено помилки: «відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 року №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 49.41. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК».

Відповідно до повідомлення від 05.09.2017 року №8 позивачем до контролюючого органу за місцем обліку надано пояснення, в яких він просив зареєструвати податкову накладну №1 ВІД 31.08.2017 року, оскільки послуги з перевезення глини є реальною операцією. Позивач пояснив, що він має власний та орендований транспорт, 12 найманих працівників. Разом із поясненнями ФО-П ОСОБА_3 надано сканкопії договорів, акту виконаних робіт, договору оренди автомобілів, товарно-транспортних накладних та техпаспортів (всього 23 документи). Крім того, позивач в даних поясненнях повідомив, що невідповідність обсягів постачання обсягам придбання виникає тому, що ФО-П ОСОБА_3 надає послуги перевезення, а для обслуговування транспортних засобів закуповує ПММ та запасні частини.

07.09.2017 року ГУ ДФС у Донецькій області складено висновок №2196//05-99-07-03-14-3 з пропозицією щодо реєстрації податкової накладної від 31.08.2017 року №1 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

11.09.2017 року комісією ДФС прийнято рішення №149863/НОМЕР_1 про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 31.08.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підставою прийняття даного рішення контролюючим органом визначено надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування. Податковим органом зазначено про можливість оскарження прийнятного рішення в адміністративному або судовому порядку. Про зазначені обставини позивачу стало відомо з квитанції від 11.09.2017 року про реєстрацію податкової накладної.

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

За приписами пункту 74.2. статті 74 ПК України, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» №1246 від 29.12.2010 (далі іменується Порядок №1246), податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно пункту 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обовязкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Аналогічні приписи містить підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зі змісту Квитанції від 01.09.2017 року про реєстрацію податкової накладеної від 31.08.2017 року №1 вбачається, що ДФС України сформовано висновок про відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених Наказом №567.

З даного приводу суд зазначає, що контролюючим органом порушено норми підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України, оскільки ним в зазначеній квитанції не зазначено конкретного чіткого критерію оцінки ступеня ризиків, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі якого здійснено зупинення реєстрації податкової накладної від 31.08.2017 року №1.

Такий висновок суду базується на тому, що фіскальним органом зазначено лише загальне посилання на відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених Наказом №567. Натомість, підпункт 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України вимагає від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію.

Так, відповідно до пункту 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року №567 (далі Критерії), моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право субєкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

Таким чином, фіскальний орган був зобовязаний у квитанції чітко вказати на конкретний вид критерію, який встановлений пунктом 6 Критеріїв.

Суд зазначає, що визначення фіскальним органом конкретного критерію ризику прямо впливає на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів, перелік яких міститься Вичерпному переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року №567 (далі Вичерпний перелік документів).

Так, відповідно до пункту 1 Вичерпного переліку документів вичерпним переліком документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567, є:

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

З аналізу даних норм законодавства вбачається, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

У квитанції, отриманій позивачем 01.09.2017 року, податковим органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Таким чином, фіскальним органом в порушення підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України не вказано ані конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику (пункт 6 Критеріїв містить визначення двох різних критеріїв), ані конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких затверджено наказом №567 від 13.06.2017 року (пункт 1 Вичерпного переліку документів містить два різні переліки, в залежності від визначеного ступеня ризику).

У відповідності до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобовязання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (підпункт 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 ПК України).

Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок роботи комісії визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом пяти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 ПК України.

У порядку визначеному підпунктом 201.16.2 пункту 201.6 статті 201 ПК України, позивачем були надані до Добропільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області копії документів та пояснення по господарській операції з ПрАТ «Глини Донбасу», а саме сканкопії договорів, акту виконаних робіт, договору оренди автомобілів, товарно-транспортних накладних та техпаспортів (всього 23 документи).

Згідно підпунктів а, б пункту 185.1 статті 185 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів;

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).

Пунктом 201.10. статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

З наданих позивачем до суду документів вбачається, що 08.02.2017 року між ним (виконавець) та ПрАТ «Глини Донбасу» (замовник) укладено договір №018 про надання послуг по перевезенню вантажів, за умовами якого виконавець від свого імені та за рахунок замовника зобовязується організувати та виконати визначені договором послуги, повязані з перевезенням вантажу, а замовник зобовязується прийняти та оплатити послуги, що є предметом цього договору.

Відповідно до рахунку-фактури №СФ-0010 від 31.08.2017 року ФО-П ОСОБА_3 надав ПрАТ «Глини Донбасу» автопослуги з перевезень на загальну суму 1219736,76грн., в тому числі ПДВ 203289,46грн.

Виконання умов укладеного договору знайшло своє відображення в акті №ОУ-0027 здачі-прийняття робіт (надання послуг), за яким виконавцем були проведені роботи по рахунку №СФ-0010 від 31.08.2017 року на суму 1016447,30грн., ПДВ 203289,46грн., загальна вартість з ПДВ 1219736,76грн.

На виконання зазначеної господарської операції ФО-П ОСОБА_3 складено податкову накладну №1 від 31.08.2017 року (сума ПДВ 203289,46грн.).

Факт перевезень підтверджується товарно-транспортними накладними №000001813 від 31.08.2017 року, №000001802 від 31.08.2017 року, №000001792 від 31.08.2017 року, №000001814 від 31.08.2017 року, №000001800 від 31.08.2017 року, №000001786 від 31.08.2017 року, №000001781 від 31.08.2017 року, №000001785 від 31.08.2017 року, №000001788 від 31.08.2017 року, №000001783 від 31.08.2017 року, №000001810 від 31.08.2017 року, №000001787 від 31.08.2017 року.

Суд зазначає, що Рішення комісії №149863/НОМЕР_1 від 11.09.2017 про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 31.08.2017 не містить конкретної інформації щодо причин та підстав для його прийняття, а лише містить загальну фразу про те, що причиною його прийняття є наданням платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Проте, в рішеннях не зазначено які саме документи з наданих позивачем складені з порушенням законодавства, та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

У судовому засіданні представник відповідачів зазначив, що оскаржуване рішення прийнято у звязку з наданням платником податків копій документів, які не є достатніми для прийняття Комісією ДФС рішення про реєстрацію податкових накладних, проте не надав пояснень суду, чому надані позивачем документи не є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Абзацом 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» №190 від 29.03.2017 (далі Постанова №190) установлено, що комісія Державної фіскальної служби (далі - комісія ДФС) приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобовязання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Абзацом 2 Постанови №190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу ;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу ;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Таким чином, рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, як то надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування, або ж надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Проте, оскаржуване рішення не містить чіткого визначення підстав для його прийняття Комісією.

Відтак, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, оскільки платником податків надано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій з ПрАТ «Глини Донбасу». Також, позивачем надано до суду відповідні первинні документи в підтвердження реальності здійсненої господарської операції, на виконання якої складено податкову накладну №1 від 31.08.2017 року.

Позивач на момент здійснення господарських операцій мав достатні людські ресурси для їх здійснення, що підтверджується Податковим розрахунком сум доходу нарахованого на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку Форми 1-ДФ за 3-й квартал 2017 року.

Суд також зазначає, що факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарських операцій, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та ПрАТ «Глини Донбасу», та на те, що такі документи були надані контролюючому органу ДФС України, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної №1 від 31.08.2017 року, у звязку з чим рішення комісії ДФС України №149863/НОМЕР_1 від 11.09.2017 року про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 31.08.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Окрім того, суд звертає увагу на приписи підпункту 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 ПК України, відповідно до яких податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій: а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме Комісією ДФС.

У другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Таким чином, нормами Податкового кодексу України чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

В даному випадку, задоволення позовної вимоги позивача в частині зобовязання ДФС України зареєструвати податкову накладну №1 від 31.08.2017 року з моменту її надходження до реєстру 01.09.2017 року шляхом зобовязання ДФС України зареєструвати податкову накладну №1 від 31.08.2017 року є належним способом захисту порушених прав позивача, оскільки датою реєстрації даної податкової накладної відповідно до приписів пп. 201.16.4 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України буде дата набрання даним судовим рішенням законної сили.

Стосовно позовних вимог позивача про визнати неправомірними (незаконними) дій Головного управління ДФС у Донецькій області та Державної фіскальної служби України по нереєстрації у встановленому Податковим кодексом України порядку податкової накладної №1 від 31.08.2017 року платника податків ФО-П ОСОБА_3 суд зазначає, що вказані вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що дії самі по собі не створюють певних правових наслідків, внаслідок чого у цій частині має місце неправильно обраний спосіб судового захисту. Правові наслідки створює рішення відповідача 1 від 11.09.2017 року №149863/НОМЕР_1, яке є правовим актом індивідуальної дії, правомірно заявленим позивачем у складі позовних вимог та визнаним судом таким, що підлягає скасуванню.

Водночас, суд звертає увагу позивача на те, що Головне управління ДФС у Донецькій області взагалі не наділено повноваженнями щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН, оскільки таке рішення приймає ДФС України.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, враховуючи недоведеність відповідачем обґрунтованості прийняття спірного рішення, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 3 цієї статті якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 2-14, 17, 18, 24, 71, 86, 94, 121, 122, 158-163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Донецькій області, Державної фіскальної служби України про визнання неправомірними дій, скасування рішення, зобовязання зареєструвати податкову накладну задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ДФС України №149863/НОМЕР_1 від 11.09.2017 року про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 31.08.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобовязати ДФС України зареєструвати податкову накладну №1 від 31.08.2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державної фіскальної служби України (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судові витрати у сумі 800 (вісімсот) грн.

Постанову ухвалено 25 жовтня 2017 року.

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2017 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У випадку подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Бабаш Г.П.

Судді Тарасенко І.М.

ОСОБА_4