Справа № 2-а-417/10
Суддя: Вуїв О. В.
Дата ухвалення: 2010-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-417/10
ПОСТАНОВА

іменем України

"09" вересня 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Вуїва О.В., при секретарі Попенко О.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Вознесенську Миколаївської області про захист соціальних прав шляхом визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання здійснити нарахування підвищення до пенсії дітям війни,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Вознесенську Миколаївської області, Кабінету Міністрів України про захист соціальних прав шляхом визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання здійснити нарахування підвищення до пенсії дітям війни та забезпечити їх виплату.

В обгрунтування позову зазначала, що є дитиною війни та відповідно до статті 6 ОСОБА_3 України «Про соціальний захист дітей війни» з 01 січня 2006 року має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком. Але відповідачі не проводили нарахування та не виплачували ці кошти протягом 2007 року, посилаючись на те, що через зміни до статті 6 ОСОБА_3 України «Про соціальний захист дітей війни», внесені ОСОБА_3 України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» нарахування та виплата таких коштів була призупинена.

Також вказуючи на те, що рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року ці положення ОСОБА_3 України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» були визнані неконституційними, однак незважаючи на цю обставину відповідачі не призначили та не виплачували підвищення до пенсії у розмірі, передбаченому цим ОСОБА_3, а тому позивачка просила позов задовольнити.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2008 року справа була обєднана в одне провадження з іншими аналогічними адміністративними справами за позовами фізичних осіб - дітей війни до управління Пенсійного фонду України в м. Вознесенську Миколаївської області, Кабінету Міністрів України про захист соціальних прав шляхом визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання здійснити нарахування підвищення до пенсії дітям війни та забезпечення їх виплати.

Ухвалою суду від 03 листопада 2008 року провадження за позовними вимогами ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання забезпечити виплату підвищення до пенсії дітям війни було закрито в звязку з відмовою позивачки від цих вимог.

В подальшому позивачка ОСОБА_1 збільшила розмір позовних вимог щодо зобовязання відповідача нарахувати та виплатити підвищення до пенсії дітям війни за період з 01 січня 2006 року по 01 жовтня 2008 р. в розмірі 3602,07 грн. та вчиняти ці дії в подальшому.

Пропуск строку на звернення до суду за захистом порушеного права позивачка мотивувала тим, що про порушення своїх права на отримання підвищення до пенсії їй стало відомо з засобів масової інформації лише в листопаді 2007 року.

21 листопада 2008 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області було винесено постанову по справі, проте ця постанова в подальшому була скасована ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2010 р., а справа направлена на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала свої вимоги в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в уточненому позові.

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України у м. Вознесенську Миколаївської області ОСОБА_2 як в наданому письмовому запереченні, так і в судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Свої заперечення обгрунтував відсутністю законодавчого врегулювання розміру мінімальної пенсії за віком для обчислення підвищень до пенсії особам, яким встановлено статус «дитина війни», відсутністю бюджетного фінансування та пропуском позивачкою строку звернення до суду за захистом порушеного права.

Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є отримувачем пенсії та дитиною війни, якій Управління Пенсійного фонду України у м. Вознесенську Миколаївської області не призначало протягом 2006-2008 років та не проводило нарахування підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 ОСОБА_3 України «Про соціальний захист дітей війни» у звязку з тим, що Законами України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», «Про Державний бюджет України на 2007 рік» була призупинена дія ст. 6 цього ОСОБА_3, а в 2008 році зазначена виплата проводилася на підставі ст. 6 ОСОБА_3 України «Про соціальний захист дітей війни», в яку були внесені зміни ОСОБА_3 України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Зокрема, пунктом 17 ст. 77 ОСОБА_3 України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20 грудня 2005 року, який набрав чинності з 01 січня 2006 року, зупинено на 2006 рік дію ст. 6 Закон України «Про соціальний захист дітей війни».

ОСОБА_3 України «Про внесення змін до ОСОБА_3 України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 19 січня 2006 року, який набрав чинності з 02 квітня 2006 року, п. 17 ст. 77 виключений, а ст. 110 ОСОБА_3 викладена у новій редакції, згідно з якою пільги дітям війни, передбачені ст. 6 ОСОБА_3 України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

У 2006 році Кабінет Міністрів України не визначив порядок виплати 30 % надбавки до пенсії дітям війни, тобто ці пільги фактично запровадженні не були, а тому вимоги позивачки щодо нарахування за 2006 рік недоплаченого підвищення до пенсії як дитині війни задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог за періоди з 01 січня 2007 року по 01 жовтня 2008 року, то суд виходить з наступного.

09 липня 2007 року Конституційним Судом України прийнято рішення про визнання неконституційним положення пункту 12 статті 71 ОСОБА_3 України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» з урахуванням статті 111 цього ОСОБА_3, а 22 травня 2008 року Конституційним Судом України прийнято рішення про визнання неконституційним пункту 41 Розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» ОСОБА_3 України «Про Державний бюджет України за 2008 рік», якими було внесено зміни в ст. 6 ОСОБА_3 України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішення Конституційного Суду України у зазначеній справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дій положень статей вказаних законів, що визнані неконституційними.

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не може бути оскаржене.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином положення статті 6 ОСОБА_3 України «Про соціальний захист дітей війни» поновили свою дію у 2007 році з 09 липня 2007 р., отже, право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених ОСОБА_3 України «Про соціальний захист дітей війни», мають діти війни: за 2007 рік з 09 липня 2007 р. до 31 грудня 2007 р.

Аналогічним чином було поновлено дію статті 6 ОСОБА_3 України «Про соціальний захист дітей війни» у 2008 році з 22 травня 2008 р., отже, право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених ОСОБА_3 України «Про соціальний захист дітей війни», мають діти війни: за 2008 рік з 22 травня 2008 р. до 31 грудня 2008 р.

Що стосується визначення розміру підвищення до пенсії, то суд виходить з наступного.

Згідно ст. 6 ОСОБА_3 України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком, з якої потрібно обчислювати підвищення, цим ОСОБА_3 не передбачено. Пунктом 3 Прикінцевих положень ОСОБА_3 України «Про соціальний захист дітей війни» Кабінету Міністрів України доручено подати до Верховної ради пропозиції щодо приведення законодавчих актів та свої нормативно-правові акти у відповідність із цим ОСОБА_3.

Проте на час розгляду справи законодавство не містить терміну «мінімальна пенсія за віком».

09 липня 2003 року законодавчим органом був прийнятий Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким було запроваджено термін мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим ОСОБА_3. Проте вказаний в статті 28 цього ОСОБА_3 мінімальний розмір пенсії за віком у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим ОСОБА_3. У частині 1 статті 6 ОСОБА_3 зазначено, що непрацездатні громадяни, крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення, мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством. ОСОБА_3 України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту», Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» свідчить, що розмір надбавок, підвищень, доплат та інших додаткових видів грошової компенсації різним категоріям осіб, визначається у кожному конкретному випадку окремо, чітко встановленими нормами. Таким чином, питання визначення величини мінімальної пенсії за віком, що застосовується для обчислення підвищення до пенсії особам, яким встановлено статус «дитина війни», має бути вирішено в законодавчому порядку. Норма статті 28 ОСОБА_3 України № 1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в силу її імперативного характеру не підлягає застосуванню за аналогією закону щодо спору про соціальні виплати (підвищення до пенсії дитини війни), не повязаного з спором про виплату з системи пенсійного забезпечення. Недотримання цієї імперативної норми порушує публічний порядок і ці твердження підтверджені ухвалою Конституційного Суду України від 19 травня 2009 року (справа 2-27у/2009).

Однак встановлені судом обставини не можуть жодним чином свідчити про те, що відсутність законодавчого врегулювання чіткого визначення розміру підвищення до пенсії дітям війни може бути підставою для невиконання державою своїх зобовязань перед власними громадянами.

Водночас підвищення до пенсії, як державна соціальна виплата, згідно ОСОБА_3 України «Про соціальний захист дітей війни» (ст.7) виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України на відміну від пенсії, яка виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України, і заперечення відповідача щодо відсутності бюджетних асигнувань для задоволення вимог позивачів є необґрунтованим, оскільки невиконання чи неналежне виконання законів про виплати через відсутність грошей для виплати не є підставою для виправдання. В даному випадку, в національному законодавстві мають бути визначені межі та спосіб здійснення відповідного права органів державної влади діяти з метою забезпечення громадян мінімальним ступенем захисту, на який вони, згідно з принципом верховенства права, мають право в демократичному суспільстві. Бездіяльність щодо реалізації права ОСОБА_4 на нарахування підвищення до пенсії дітям війни, передбаченого ст.6 ОСОБА_3 України "Про соціальний захист дітей війни" в період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року є порушенням, яке створило для позивачки ситуацію непевності стосовно реалізації нею зазначеного права.

Тому, доводи відповідача про відсутність механізму нарахування підвищення до пенсії дітям війни, не можуть бути підставою для невиконання вимог законів, а тому позивачка ОСОБА_1 за періоди з 09 липня 2007 р. до 31 грудня 2007 р. та з 22 травня 2008 р. до 31 грудня 2008 р. мала право на отримання відповідного підвищення до пенсії.

Проте відповідно до чинної на час звернення позивачки до суду редакції ч. 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов міг бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом, або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав особи встановлювався річний строк, який, якщо не встановлено інше, та обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися (а не могла дізнатися) про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 100 ч. 1 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову. З огляду на зміст зазначеної норми процесуального права, її положення про правові наслідки спливу строку позовної давності можуть застосовуватися лише в тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного адміністративного права і факт його порушення або оспорювання.

Відповідач - управління ПФУ в м. Вознесенську наполягав на застосуванні наслідків пропущення строку позивачкою строків звернення з позовом до суду.

Для правильного обчислення позовної давності важливим є визначення її початкового моменту. Виходячи з вимог ст. 99 ч. 2 КАС України початок перебігу строку звернення до суду, суд повязує не з фактом обізнаності особи, якій належить порушене право в звязку з тим, що цей суб'єктивний момент є результатом недбалого ставлення особи до охорони власних прав, а з моменту, коли вона повинна була дізнатися про таке порушення. Обєктивними даними про цей момент є актуальність положень рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року (офіційне опублікування в Офіційному Віснику України № 52 від 27.07.2007 року), які широко обговорювалися в Україні засобами масової інформації, на телебаченні на той час, а тому позивачка не могли не знати про факт порушення її прав, адже з моменту публікації цього рішення в офіційному виданні вважається, що це рішення було доведене до невизначеного кола осіб, тобто до всього населення України, включаючи і позивачку.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом 17 жовтня 2008 року, а тому строк звернення з вимогами, що виникли до 17 жовтня 2007 року на час предявлення позову сплинув.

Таким чином, враховуючи те, що закони та інші правові акти, які за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення ним рішення про їх неконституційність та не мають зворотньої сили, а тому позовні вимоги за періоди з 01 січня 2007 року по 09 липня 2007 року та з 01 січня 2008 року по 22 травня 2008 року є необґрунтованими, вимоги за період з 09 липня 2007 року по 17 жовтня 2007 року є обґрунтованими, але задоволенню не підлягають в звязку з пропуском строку звернення до суду.

Що ж стосується вимог за періоди з 17 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 01 жовтня 2008 року, то вони є цілком обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Проте не підлягають задоволенню вимоги про зобовязання відповідача в подальшому виплачувати щомісячне підвищення до пенсії дітям війни, оскільки суд не вирішує спір, який може виникнути у майбутньому. В такому разі, а саме в разі подальшого виникнення у майбутньому між сторонами спору щодо розміру пенсійного забезпечення, позивачка має право на звернення до суду для подальшого захисту порушеного права.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 11, 158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Управління Пенсійного фонду України у м. Вознесенську Миколаївської області про захист соціальних прав шляхом визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання здійснити нарахування підвищення до пенсії дітям війни за періоди з 01 січня 2006 року по 09 липня 2007 року, а також з 01 січня 2008 року по 22 травня 2008 року в звязку з необґрунтованістю позовних вимог.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Управління Пенсійного фонду України у м. Вознесенську Миколаївської області про захист соціальних прав шляхом визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання здійснити нарахування підвищення до пенсії дітям війни за період з 09 липня 2007 року по 17 жовтня 2007 року в звязку з пропуском строку на звернення до адміністративного суду.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Вознесенську Миколаївської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії дітям війни в період з 17 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року (включно) та протиправними дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 не в повному обсязі щомісячного підвищення до пенсії дітям війни в період з 22 травня 2008 року по 01 жовтня 2008 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду в. м. Вознесенську Миколаївської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне підвищення до пенсії дітям війни, виходячи з розміру 30 відсотків мінімального розміру пенсії за віком за період з 17 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року (включно).

Зобовязати управління Пенсійного фонду в. м. Вознесенську Миколаївської області перерахувати та доплатити ОСОБА_1 щомісячне підвищення до пенсії дітям війни, виходячи з розміру 30 відсотків мінімального розміру пенсії за віком за період з 22 травня 2008 року по 01 жовтня 2008 року.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Управління Пенсійного фонду України у м. Вознесенську Миколаївської області про зобов'язання здійснювати в подальшому виплату щомісячного підвищення до пенсії дітям війни.

Постанова може бути оскаржена в Одеський апеляційний адміністративний суд через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: