Справа № 815/536/17
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/536/17

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю: секретаряОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 Джангір огли звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати п.1 наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №2625 від 27.10.2016 року в частині звільнення зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію (у звязку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), 2) визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №1712 о/с від 23.12.2016 року в частині звільнення зі служби в поліції, 3) поновити на службі в поліції, 4) стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийнятий передчасно без належного зясування усіх обставин у справі.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись зокрема на те, що оскаржувані накази прийнято обґрунтовано з дотриманням вимог чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи, майор міліції ОСОБА_5 з березня 2004 року проходив службу в органах внутрішніх справ та Національній поліції України.

02 листопада 2016 року до Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшла інформація, що 29.08.2016 року відносно, старшого оперуповноваженого Біляївського ВП ГУНП, майора поліції ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП - керування автомобілем у стані алкогольного спяніння.

З приводу отриманої інформації наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №2174 від 09.09.2016 року призначено службове розслідування, за результатами якого складено висновок від 11.10.2016 року, в якому встановлені підстави для звільнення позивача зі служби в поліції за п. 6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

З урахуванням вказаного вище висновку наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №1712 о/с від 23.12.2016 року звільнено позивача зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію", у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки службова перевірка проведена відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства, а у справах щодо виявлених адміністративних правопорушень закрито провадження, вимоги позивача є законним та підлягають задоволенню.

Однак судова колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України врегульовано Законом України "Про Національну поліцію" (далі - ОСОБА_5 № 580-VІІІ).

Відповідно до вимог статті 1 цього Закону Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Частиною 1 ст.18 Закону № 580-VІІІ передбачено, що поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 19 Закону № 580-VІІІ у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Частиною 1 ст.77 Закону №580-VІІІ встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв'язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв'язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Згідно з пунктом 9 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийнятим Закону України "Про Національну поліцію" до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції", поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

З правового аналізу зазначених норм права вбачається, що національна поліція є структурою Міністерства внутрішніх справ і в питаннях своєї діяльності та проходження служби поліцейськими керується в тому числі і нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ. Отже, нормативно-правові акти, які були прийняті до утворення поліції і не суперечать законодавству про останню, мають застосовуватися, як норми спеціального права, до правовідносин, що виникають з приводу проходження служби поліцейськими до прийняття відповідних нормативно-правових актів.

Таким чином, сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначається Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22 лютого 2006 року №3460 - ІV (далі - Дисциплінарний статут).

В свою чергу, положеннями ст.1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Відповідно до ст. 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

В силу ст. 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно ст. 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Види дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни наведені в ст. 12 Статуту, найсуворішим з яких є звільнення з органів внутрішніх справ, що застосовується як крайній захід дисциплінарного впливу.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу врегульовано ст. 14 Статуту.

Зокрема, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органів внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Зі змісту присяги поліцейського, яку він складає при вступі на службу в поліції, можна зробити висновок що поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов'язків, а й повсякденному житті. Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Тобто поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ затверджена наказом МВС України від 12.03.2013 року №230, (далі - Інструкція № 230), згідно до п. 2.1 якої підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до п.п.2.2.3. п. 2.2 Інструкції № 230 службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником, зокрема, у разі повідомлення особі РНС про підозру в учиненні нею кримінального правопорушення.

Приписами п. п. 6.3.6 п. 6.3 Інструкції № 230 визначено, що до прав особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування належить оскарження рішення, прийнятого за результатами службового розслідування, у строки та в порядку, що визначені законодавством України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладанню дисциплінарного стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вищезазначених нормативно-правових актів, наказом ГУ НП в Одеській області №2174 від 09.09.2016 року було призначено проведення службового розслідування, відповідно до вимог п.2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС від 12.03.2013 за №230.

Під час проведення службового розслідування встановлено, що приблизно о 01 год. 00 хв. 29.08.2016 року три автомобільних патрулі УПП у м. Одесі ДПП Національної поліції України несли службу із забезпечення безпеки дорожнього руху в рамках виконання наказу Національної поліції України №674 від 04.08.2016, про Місячник безпеки дорожнього руху в районі прибудинкової території будинку №1 по вул. Успенській в м. Одесі.

В ході складання протоколу про адміністративне правопорушення у співробітників патрульної поліції виникла необхідність у залученні понятих, з цією метою останні почали подавати сигнали про зупинку водіям випадкових автомобілів.

Один з водіїв, керуючи автомобілем марки Тойота, моделі Камрі, д.н. ВН 5272ВА на сигнал інспектора не зреагував, та продовжив рух, у звязку з чим інспектори патрульної поліції УПП у м. Одесі ДПП Національної поліції України лейтенант поліції ОСОБА_6 та капрал поліції ОСОБА_7 розпочали переслідування вказаного автомобілю на службовому автомобілі Благо 0404.

Під час переслідування співробітники патрульної поліції неодноразово подавали звукові сигнали з вимогою про зупинку автомобілю, на які водій не реагував, тим самим вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП, при цьому, в ході втечі здійснив проїзд перехрестя з вул. Розумовської на заборонений червоний сигнал світлофору, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, після чого до переслідування приєднався ще один патрульний автомобіль під керуванням інспектора патрульної поліції УПП у м. Одесі ДПП Національної поліції України лейтенанта поліції ОСОБА_8, яка також стала свідком протиправних дій.

Попри це, продовжуючи рух, останній, приблизно о 01 год. 15 хв., по вул. Скісній з боку вул. Розумовської, повертаючи біля Михайлівської площі, не врахував дорожньої обстановки, не вибравши безпечної швидкості, що дозволить у темну пору доби зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, здійснив наїзд на бетонний стовп, виїхавши за межі проїжджої частини, заподіявши механічні пошкодження корпусу автомобілю.

В результаті ДТП транспортний засіб було зупинено, після чого водій, на вимогу інспектора лейтенанта поліції ОСОБА_6 надав технічний паспорт автомобілю, зареєстрованого на імя ОСОБА_9 та посвідчення водія на імя ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1

Зовнішнім оглядом співробітниками поліції були виявлені видимі ознаки алкогольного спяніння водія у вигляді почервоніння очей, різкого запаху алкоголю з ротової порожнини, хиткої ходи, у звязку з чим водієві було запропоновано пройти експрес тест на наявність алкогольного спяніння, за допомогою приладу Огаgеr, на що останній надав згоду.

За результатом тестування був встановлений результат 0,85 % о, після чого водій виявив бажання додатково пройти медичний огляд у спеціалізованій установі.

Згідно висновку КУ ООМЦПЗ встановлено, що ОСОБА_5 Джангир перебував у стані алкогольного спяніння.

Відносно правопорушника складені протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122, ст.ст. 122-2, 124, 130 КУпАП.

Судова колегія зазначає, що встановлені вище обставини, також підтверджуються письмовими пояснення співробітників патрульної поліції ОСОБА_7, ОСОБА_6, а також записами їх відео реєстраторів.

Щодо висновку суду першої інстанції про необізнаність позивача про проведення відносно нього службової перевірки, судова колегія вважає його помилковим, оскільки, як вбачається з матеріалів службового розслідування, позивачу неодноразово в телефонному режимі пропонувалось прибути до ГУНП з метою надання пояснень з приводу вчиненого правопорушення, проте останній не зявлявся. Більш того, з метою отримання таких пояснень співробітниками відділу Біляївського ВП ГУНП в Одеській області здійснювався виїзд за адресою його мешкання, в результаті якого останній відмовився надавати такі пояснення про що складено відповідний акт (а.с.79).

Та обставина, що позивачем не надавалися додатково пояснення під час проведення службового розслідування не можуть слугувати підставою для висновку про протиправність наказу про притягнення ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності, оскільки обставини, встановлені під час службового розслідування знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Таким чином, факт вчинення позивачем протиправних дій підтверджено наявними у матеріалах справи письмовими доказами, зокрема матеріалами службового розслідування та поясненнями інспекторів патрульної поліції.

Також судова колегія вважає безпідставними висновок суду першої інстанції з приводу того, що оскільки службове розслідування призначено виключно по факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП, ГУНП в Одеській області не мало правових підстав для дослідження інших вчинених особою правопорушень, оскільки у даному випадку уповноважені на проведення службової перевірки особи зобовязані усебічно вивчити обставини у справі, з метою складення обєктивного висновку (п.3.3 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затверджена наказом МВС України 12.03.2013 №230).

Щодо посилань суду першої інстанції на закриття Суворовським районним судом м. Одеси відносно позивача проваджень у справах про адміністративні правопорушення, як одну з підстав задоволення адміністративного позову, судова колегія вважає їх необґрунтованими, оскільки закриття провадження у справі у звязку із закінчення строку накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючими обставинами, а отже не можуть враховуватись при прийнятті рішення у цій справі.

З приводу посилань суду першої інстанції на передчасність висновку службового розслідування за відсутності судових рішень у справах про адміністративні правопорушення, судова колегія зазначає, що останні є безпідставним, оскільки приписи чинного законодавства не містять жодних застережень щодо наявності у відповідача обовязку отримання такого судового рішення для завершення такого розслідування.

Інші виявлені судом першої інстанції порушення відповідачем порядку проведення службової перевірки є несуттєвими та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних наказів.

Судова колегія зазначає, що при звільненні позивача зі служби в поліції відповідачем вірно враховано тяжкість вчиненого проступку, обставини, за яких його вчинено, шкоду, заподіяну авторирету поліції, відношення позивача до вчиненого, а отже Головне управління Національної поліції в Одеській області обґрунтовано, з дотриманням вимог чинного законодавства звільнено позивача з органів внутрішніх справ, а отже підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи та прийняв постанову з порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим постановлене судове рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195,196, п.3 ч.1 ст. 198, ст.ст. 202, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області - задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2017 року - скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_5 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу- відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: К.В. Кравченко

ОСОБА_3