Справа № 821/1450/17
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2017-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1450/17
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кузьменко Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання надати дозвіл, -

встановив:

28 вересня 2017 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_2Л.) до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі - відповідач, ГУ Держгеодастру у Херсонській області) з позовними вимогами про визнання дій протиправними та зобов'язання надати дозвіл, а саме:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, яке викладене у листі від 11.08.2017 року №Н-8448/0-3030/6-17, про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства, розташованої на території Великолепетиської селищної ради Великолепетинського району Херсонської області із земель наданих у постійне користування голові фермерського господарства «Анастасія» ОСОБА_3, кадастровий №:02:001:0431 ;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства, розташованої на території Великолепетиської селищної ради Великолепетинського району Херсонської області із земель наданих у постійне користування голові фермерського господарства «Анастасія» ОСОБА_3, кадастровий №:02:001:0431.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач 07.07.2017 року звернулася до Головного управління Держгеокадастру із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства. На звернення позивача було отримано листа від ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 11.08.2017 року про відмову в наданні дозволу у звязку з невідповідністю місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Позивач вважає, що ГУ Держгеокадастром у Херсонській області порушено норми чинного законодавства та Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 14 січня 2015 року № 15 щодо прийняття рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, лист від 11.08.2017 року за № Н-8448/0-3030/6-17 ні за формою, ні за змістом не відповідає законодавству, оскільки результатами розгляду вказаних заяв про надання земельних ділянок, і такою формою є лише наказ. З посиланням на норми Земельного кодексу України, Закону України Про фермерське господарство обґрунтовує правомірність своїх вимог. З наведеного позивач робить висновок про наявність правових підстав для постановлення судового рішення про визнання протиправною відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою та зобов'язання вчинити певні дії.

Представник позивача надав суду клопотання, в якому просить розгляд справи провести без його участі, позовну заяву підтримує в повному обсязі.

Від представника відповідача до суду надійшло клопотання, в якому просить розгляд справи проводити в порядку письмового провадження.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Отже, згідно вимог ч.6 ст. 128 КАС України, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Розглянувши надані позивачем документи, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що на підставі державного акту на право постійного користування землею ІV-ХС №002321 від 07 грудня 1999 року ОСОБА_3 на праві постійного користування передано земельну ділянку площею 25,30 га на території Великолепетиської селищної ради для ведення селянського (фермерського) господарства.

22 березня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) по Великолепетиській селищній раді для ведення фермерського господарства із земель наданих у постійне користування голові фермерського господарства «Анастасія.» ОСОБА_3 (заява отримана відповідачем 04.04.2017 року №К-3987/0/5-17-СГ).

03 травня 2017 року відповідачем видано наказ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою», яким ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності із земель, що перебувають у постійному користуванні згідно державного акта на право постійного користування землею серії ІV-ХС №002321 земельні ділянки утворюються шляхом поділу ділянки з кадастровим номером :02:001:0431.

Згідно статуту фермерського господарства «Анастасія.» його членами є ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2 (донька ОСОБА_6 ), ОСОБА_6.

Протоколом загальних зборів членів фермерського господарства «Анастасія.» №2 від 17 грудня 2014 року члени фермерського господарства вирішили клопотати до Головного управління Держземагентства у Херсонській області про приватизацію (безоплатну передачу у власність) голові та членам фермерського господарства «Анастасія.» - ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_6, земельних ділянок у розмірі середньої земельної частки (паю), визначеною для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області. Зазначені земельні ділянки передати голові та членам фермерського господарства із складу земель, які надані голові ФГ «Анастасія.» ОСОБА_3 у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства.

07 липня 2017 року ОСОБА_1 подано до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) на території Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області для ведення фермерського господарства за рахунок земель, наданих в постійне користування голові фермерського господарства "Анастасія" ОСОБА_3.

До заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою позивачем були додані документи: копія паспорту та копія ідентифікаційного номеру, копія статуту ФГ "Анастасія"; копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; копія кадастрового плану земельної ділянки (описи меж, місце розташування, експлікація земельних угідь тощо).

За наслідком розгляду заяви ОСОБА_1, відповідачем було надано відповідь від 11.08.2017 за № Н-8448/0-3030/6-17, в якій зазначено про те, що на даний час Головне управління має право передавати у власність громадянам в межах норм безоплатної приватизації не більше 25 відсотків від площі земельних ділянок, право оренди на які було продано на території Херсонської області у кварталі, що передував поточному кварталу. Для цього Головне управління формує переліки земельних ділянок та визначає площу земельних ділянок, які можливо передати в межах норм безоплатної приватизації на території Херсонської області та розміщує на сайті управління. Земельна ділянка, яку бажала отримати у власність для ведення фермерського господарства заявниця, не увійшла до вищезазначеного переліку. Тому, у звязку з невідповідністю місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, Головне управління відмовило в задоволенні клопотання.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Правовідносини між сторонами регулюються положеннями Конституції України, Земельного кодексу України, Закону України "Про фермерське господарство", Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 14 січня 2015 року № 15.

Зокрема, ст. 14 Конституції України передбачає, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно пунктом в) ч. 1 ст. 31 Земельного кодексу України землі фермерського господарства можуть складатися із земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Згідно ч. 2 даної статті громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Відповідно до ст. 32 Земельного кодексу України громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 22 Земельного кодексу України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Частина 1 статті 116 Земельного кодексу України встановила, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно з ч. 2 , 3 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Закон України "Про фермерське господарство" від 19.06.2003 № 973-VІ, стаття 13 встановлює, що члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю). Членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Пункт 6 та пункт 7 ст. 118 Земельного кодексу України передбачає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_7 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Законодавцем встановлено виключний перелік підстав, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області надало відповідь, яка по суті не відповідає фактичним обставинам, а саме, судом не встановлено невідповідності місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів у розумінні ч. 7 ст. 118 ЗК України. Тобто, відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав, що не передбачені законодавством.

Така підстава для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, як включення/не включення земельної ділянки до переліку земельних ділянок, які можливо передати в межах норм безоплатної приватизації на території Херсонської області, Земельним кодексом або іншим законом не передбачена.

У Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними (далі Стратегія), затвердженої постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 7 червня 2017 року за № 413 "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними", дійсно викладено, що Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації повинні:

формувати перелік земельних ділянок та визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області за такою формулою: Sбп = Sаук х 0,25, де Sбп - площа земельних ділянок, яку пропонується передати безоплатно у власність на території відповідної області; Sаук - площа земельних ділянок, право оренди та/або емфітевзису на яку було продано на території відповідної області у кварталі, що передував поточному кварталу;

щокварталу за 10 днів до закінчення поточного кварталу оприлюднювати перелік земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі (розрахованих за зазначеною формулою), на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок;

надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам антитерористичної операції;

враховувати позицію відповідної сільської та селищної ради під час надання (передачі) земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність громадян.

Суд зазначає про те, що Земельним кодексом України та Законом України "Про фермерське господарство" не передбачено надання земельної ділянки у власність в залежності від площі земельних ділянок, право оренди на яку було продано на території відповідної області у кварталі, що передував поточному кварталу, або інших кількісно-якісних показників правовідносин у сфері забезпечення права на землю громадян. Суд вважає, що вказана Стратегія затверджена Кабінетом ОСОБА_4 України в супереч положенням Конституції України, Земельного кодексу України та Закону України "Про фермерське господарство", які мають вищу юридичну силу в регулюванні даних спірних правовідносин, ніж норми постанови Кабінету ОСОБА_4 України, та положення яких не передбачають жодних формул щодо визначення коефіцієнтів кількості земельних ділянок, що можуть бути видані в рамках розпаювання фермерського господарства.

Відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав, що не передбачені законодавством, тому суд визнає таку відмову протиправною.

Пунктом 9 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 14 січня 2015 року № 15, визначено, що Держгеокадастр в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної ОСОБА_4 України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету ОСОБА_4 України та наказів Мінагрополітики видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання. Підпунктом 11 пункту 11 наведеного вище Положення передбачено, що начальник Головного управління, зокрема, підписує накази Головного управління.

З наведеного вбачається, що чинним законодавством України передбачена єдина форма рішення, що приймається територіальними органами Держгеокадастру, за результатами розгляду заяв про надання земельних ділянок, - це наказ.

Відмова відповідача, оформлена ним у формі листа, наказу чи у будь якій іншій формі, змісту не змінює та є рішенням суб'єкта владних повноважень.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства, розташованої на території Великолепетиської селищної ради Великолепетинського району Херсонської області із земель наданих у постійне користування голові фермерського господарства «Анастасія.» ОСОБА_3, кадастровий №:02:001:0431, то суд вважає, що ці вимоги є похідними від вимог про визнання протиправною відмови відповідача у наданні такого дозволу, тому також підлягають задоволенню.

Доводи відповідача про те, що суд не може перебирати на себе повноваження відповідача, вирішуючи замість нього, які рішення він повинен приймати та перевіряти наявність підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, суд вважає таким, що не відноситься до даної справи. Відповідач посилається на Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_4 11.03.1980 на 316-й нараді, у відповідності до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі відсутності у суб'єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов'язання судом суб'єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження.

Повноваження суду при вирішенні адміністративної справи визначені статтею 162 КАС України, відповідно до пункту 2 частини 1 якої у разі задоволення адміністративного позову суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. У другому абзаці вказаної статті зазначено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, проте відповідний спосіб захисту має бути законним та відповідати певній нормі права.

Суд може зобовязати суб'єкта владних повноважень вчинити такі дії лише у випадку коли закон встановлює повноваження в імперативній формі, тобто коли його діяльність чітко визначена законом. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), з урахуванням встановлених судом обставин.

В даному випадку суд вважає, що правильним способом захисту порушених прав позивача є зобовязання відповідача прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Так, наведені позивачем аргументи є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що підтверджують його позицію, натомість позиція відповідача не підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 70 КАС України.

З огляду на зазначене, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області належить задовольнити

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання надати дозвіл задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, яке викладене у листі від 11.08.2017 року №Н-8448/0-3030/6-17, про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства, розташованої на території Великолепетиської селищної ради Великолепетинського району Херсонської області із земель наданих у постійне користування голові фермерського господарства «Анастасія» ОСОБА_3, кадастровий №:02:001:0431.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області прийняти рішення щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства, розташованої на території Великолепетиської селищної ради Великолепетинського району Херсонської області із земель наданих у постійне користування голові фермерського господарства «Анастасія» ОСОБА_3, кадастровий №:02:001:0431.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору у сумі 1280 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 6.2.1.