Справа № 317/2417/17
Суддя: Сакоян Д. І.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/317/93/2017
Справа № 317/2417/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

при секретарі Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом та просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 645947 від 08.08.2017 р. Первісно у позові відповідачем було визначено інспектора роти 2 батальйону 4 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3. В подальшому, у судовому засіданні 11.10.2017 р., за клопотанням представника позивача було уточнено імя та посаду відповідача з огляду на допущену позивачем помилку під час складання позовної заяви. Вірним імям та посадою відповідача є інспектор роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що його було зупинено інспектором Кочиною А. під час руху на автомобілі «ОСОБА_4 Спринтер», д.н. НОМЕР_1, на паркові супермаркету «Ашан» по вул. Запорізькій, 1-б, у м. Запоріжжі. Після зупинки відносно заявника було складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП, зокрема позивачу поставлено у провину недотримання вимог п.п. 31.4.7 «є», а саме: експлуатація транспортного засобу без аптечки та вогнегасника. Позивач вважає, що зазначена постанова підлягає скасуванню, оскільки під час розгляду справи інспектором не дотримано норм ст.ст. 251, 252 КУпАП, зокрема відповідач не опитав ні особу яка притягається до відповідальності, ні інших осіб, які б могли надати свідчення щодо обставин правопорушення. Відповідач не вказав яку саме протиправну дію він скоїв. Крім того, на думку позивача, інспектором під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не було ознайомлено позивача зі ст. 63 Конституції, ст. 268 КУпАП, та відхилено клопотання позивача на відкладення розгляду справи для отримання правової допомоги. Крім того, вважає, що відповідач у змісті постанови не вказав технічний засіб, яким здійснено фото та відеозапис правопорушення та під час фіксації розгляду справи, а так само не надано сертифікат відповідності засобу фіксації.

В судове засідання зявився представник позивача ОСОБА_5, який позов підтримав, просив задовольнити, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиноюст. 125 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 645947 від 08.08.2017 року, складеною інспектором роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді попередження за те, що він 08.08.2017 року о 09 год. 38 хв., у м. Запоріжжі, по вул. Запорізька, 1-б, керував автомобілем без обовязкового комплектування, а саме: медичної аптечки та вогнегасника, чим порушив вимоги п.п. 31.4.7 «є» Правил дорожнього руху України.

Від підпису вказаної постанови позивач відмовився, копію постанови направлено позивачу поштою 09.08.2017 року.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 цього ж Кодексу передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобовязана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідачем до матеріалів справи надано відеозапис, з якого вбачається, що автомобіль марки «Mersedes Benz Sprinter», номерний знак НОМЕР_1, яким керував позивач, рухаючись по Прибережній магістралі в м. Запоріжжі в напрямку вул. ОСОБА_6, порушив вимоги ПДР України, здійснивши поворот ліворуч на вул. Запорізьку, у звязку з чим патрульним поліції здійснено зупинку вказаного транспортного засобу з метою перевірки документів, визначених п. 2.1 ПДР України. В ході перевірки зазначених документів іншим інспектором поліції також встановлювалась наявність у позивача необхідних комплектуючих транспортного засобу, а саме медичної аптечки та вогнегасника. Дослідженим в ході судового розгляду відеозаписом в повній мірі підтверджується обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема те, що водій ОСОБА_1 на вимогу інспектора поліції ОСОБА_2 не надав йому для огляду медичну аптечку та вогнегасник.

Суд відхиляє доводи представника позивача, що даний відеозапис є особистим відеозаписом працівника поліції і не може бути використаний як доказ у даній справі з огляду на наступне.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Як вбачається з візуальної інформації з відеозапису під час фіксування факту порушення позивачем п.п. 31.4.7 «є» Правил дорожнього руху України відеокамера була закріплена на форменому одязі інспектора, що відповідає вимогам ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Таким чином, відеофіксація правопорушення нагрудної камери працівника поліції є належним доказом.

В той час суд зазначає, що не знайшли свого підтвердження доводи адміністративного позову в частині не розяснення позивачу його прав та обовязків як особи, яка притягається до відповідальності, зокрема і ст. 63 Конституції України.

Крім того, позивачем не надано жодного доказу, який спростовує його винуватість у вчиненому правопорушення, а всі доводи позовної заяви зводяться до недотримання інспекторами поліції процедури складання та розгляду матеріалу по справі про адміністративне правопорушення.

Також в ході розгляду справи позивач а ні під час розгляду справи щодо нього інспектором поліції, а ні в суді не заявляв клопотань про допит свідків, які могли надати свідчення на його користь, та про дослідження доказів, які доводять відсутність складу адміністративного правопорушення в його діях.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У світлі ч. 2ст. 71 КАС України суд зауважує, що відповідач довів правомірність свого рішення як субєкт владних повноважень, надавши до суду належні докази в розумінні ст. 251 КУпАП, що підтверджують наявність складу правопорушення в діях позивача.

Отже, суд приходить до висновку, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ст. 125 КУпАП, доведений відповідачем.

Щодо доводів позивача з приводу не забезпечення йому на правову допомогу суд зазначає, наступне.

У відповідності до приписів ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Отже, ст. 268 КУпАП передбачає, що особа може скористатись правом залучення адвоката або іншого фахівця в галузі права для надання правової допомоги під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Між тим, вказаною нормою права не визначено обовязку субєкта владних повноважень забезпечувати особі права на правову допомогу шляхом перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення. Як видно з запису події 08.08.2017 р. відповідач надав позивачу можливість реалізувати його право на правову допомогу.

Отже, доводи позивача про те, що інспектор поліції не надав можливості скористатися у повному обсязі правами, передбаченими статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, спростовуються відеозаписом.

Системно проаналізувавши докази у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у повному обсязі, оскільки у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 6,11,12,69-71,86,158-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України,суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до інспектора роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити у повному обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя Д.І. Сакоян