Справа № 161/11525/17
Суддя: Подзіров А. О.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/883/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 року м.Луцьк Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Подзірова А,О.

при секретарі Кубяк О.В.,

з участю представника позивача Лисюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2017 року Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області звернулося в суд з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця відділу Грицені Г.Г. щодо винесення постанови від 14 липня 2017 року про накладання штрафу на ГУ ПФУ у Волинській області у розмірі 5 100,00 грн за невиконання рішення суду по виконавчому провадженню ВП №53283427 з примусового виконання виконавчого листа №2а-5042/09/0308, виданого 28 листопада 2014 року Луцьким міськрайонним судом; скасування постанови від 14 липня 2017 року ВП №53283427.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на примусовому виконанні відповідача перебуває виконавчий лист Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2014 року №2а-5042/09/0308 про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України перерахувати ОСОБА_3 пенсію відповідно до частини 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, починаючи з 30 серпня 2007 року.

Позивачем було повністю виконаний вказаний виконавчий лист шляхом проведення перерахунку пенсії ОСОБА_5 з 30 серпня 2007 року по 19 червня 2011 року (до змін в пенсійному законодавстві). Ці зміни полягають у тому, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14 червня 2011 року №3491-VI доповнено прикінцеві положення Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» пунктом 4 яким зокрема встановлено, що у 2011 році норми і положення частини 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Старший державний виконавець Гриценя Г.Г. вважав таке виконання неналежним у зв'язку з тим, що відповідно до п.4 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

У зв'язку з невиконанням рішення суду, державний виконавець постановою від 14 липня 2017 року ВП №53283427 наклав на позивача штраф у розмірі 5 100,00 грн.

Позивач вважає цю постанову протиправною з тих підстав, що рішення суду ним виконано у повному обсязі, а перерахунок здійснений до змін в пенсійне законодавство, що відповідає правовій позиції Верховного суду України від 05 листопада 2013 року у справі №21-293а13.

З наведених мотивів та підстав просить суд визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу Грицені Г.Г. щодо винесення постанови від 14 липня 2017 року про накладання штрафу на ГУ ПФУ у Волинській області у розмірі 5 100,00 грн за невиконання рішення суду по виконавчому провадженню ВП №53283427 з примусового виконання виконавчого листа №2а-5042/09/0308, виданого 28 листопада 2014 року Луцьким міськрайонним судом; скасувати постанову від 14 липня 2017 року ВП №53283427 (а.с.4).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Відповідач у письмових запереченнях та його представник у судовому засіданні просить суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що перерахунок пенсії за рішенням суду повинен був виконаний з врахуванням до п.4 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", відповідно до якого, якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Третя особа у судове засідання не з'явилася, однак у письмових поясненнях від 23 жовтня 2017 року просить суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що він повторно пред'явив виконавчий лист до виконання, оскільки вважав, що рішення суду не виконано.

Також у зв'язку з тим, що ГУ ПФУ у Волинській області не виконувало рішення суду, він 20 квітня 2017 року звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з адміністративним позовом про зобов'язання виконати судове рішення і перерахувати пенсію. Ухвалою від 23 червня 2017 року провадження у справі закрито.

Вважає, що вищенаведене свідчить про законність дій органу державної виконавчої служби стосовно відкриття виконавчого провадження.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2013 року у справі №2а-5042/09/0308 (К/9991/71838/11) зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області перерахувати ОСОБА_3 пенсію відповідно до частини 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, починаючи з 30.08.2007.

На виконання цього судового рішення Луцьким міськрайонним судом Волинської області був виданий виконавчий лист від 28 листопада 2014 року №2а-5042/09/0308, який з 26 січня 2017 року перебуває на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, виконавче провадження №53283427 (а.с.9).

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, постанова Вищого адміністративного суду України була виконана позивачем шляхом проведення перерахунку пенсії ОСОБА_5 з 30 серпня 2007 року по 19 червня 2011 року (до змін в пенсійному законодавстві) та виплати різниці у пенсії за цей період у розмірі 48 676,94 грн. Позивач повідомив відповідача про виконання листом від 03 лютого 2017 року №661/07-38 (а.с.10-13).

Матеріалами справи підтверджується, що в ході виконання судового рішення старший державний виконавець Г.Г. Гриценя направила позивачу вимогу від 21 лютого 2017 року №04-35/460 в якому з посиланням на неналежне виконання судового рішення вимагала виконати судового рішення на протязі 10 робочих днів. Позиція державного виконавця обґрунтована тим, що відповідно до п.4 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі, тому орган пенсійного фонду повинен виконувати рішення суду і після 19 червня 2011 року (а.с.15).

У відповідь, листом від 02 березня 2017 року №1181/02-60-38 позивач повідомив відповідача, що у зв'язку зі зміною у правовому регулюванні, перерахунок пенсії здійснювався до 19 червня 2011 року, що відповідає правовій позиції Верховного суду України від 05 листопада 2013 року у справі №21-293а13 (а.с.16).

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Грицені Ганни Геннадіївни від 14 липня 2017 ВП №53283427 про накладення штрафу, за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду, на ГУ ПФУ у Волинській області накладено штраф у розмірі 5 100,00 грн (а.с.6).

Крім того, судом встановлено, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 серпня 2016 року у справі №161/6789/16-а визнано дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Турчинського B.C. щодо винесення постанови про накладення штрафу - неправомірними та скасовано постанову про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області у розмірі 680,00 грн. за невиконання рішення суду по виконавчому провадженню ВП №47107876 з примусового виконання виконавчого листа №2а-5042/09/0308, виданого 28.11.2014 року Луцьким міськрайонним судом.

Визнано дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Турчинського B.C. щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору-неправомірними та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області від 05.05.2016 року про стягнення з боржника Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області виконавчого збору у розмірі 2040,00 грн (а.с.17-19).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

У постанові Верховного суду України від 05 листопада 2013 року №21-293а13, яка в силу статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є обов'язковою для врахування судом, зазначено, що з самого визначення поняття "пенсія" випливає, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк. У цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії. Тому виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка має виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Порядок та строки нарахування пенсій можуть бути змінені за умов іншого законодавчого регулювання.

Таким чином, ухвалюючи рішення суду про призначення (перерахунок) пенсії суд не повинен зазначати кінцевий строк такого перерахунку. Пенсія призначається (перераховується) з дня, визначеного судом та продовжує виплачуватися до іншого законодавчого регулювання цього питання.

У розглядуваному випадку, як встановлено судом та не заперечується сторонами, пенсія ОСОБА_3 була перерахована відповідно до частини 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» починаючи з 30 серпня 2007 року.

Однак, Законом України від 14 червня 2011 року №3491-VI, прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнені пунктом 4 відповідно до якого, встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік". Цей закон набрав чинності з 19 червня 2011 року.

З аналізу наведеної норми випливає, що визначення порядку та розмірів виплат указаним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

На виконання вимог Закону України від 14 червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" 6 липня 2011 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову N 745 "Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", яка набрала чинності 23 липня 2011 року.

Рішенням Конституційного суду України від 26.12.2011 № 20-рп/2011 визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 4 розділу VII "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" від 23 грудня 2010 року N 2857-VI з наступними змінами.

Таким чином, з 19 червня 2011 року змінилося законодавче регулювання питання призначення та розміру пенсій, які призначені на підставі частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", конституційність цих змін підтверджена рішенням Конституційного суду України і саме з цієї дати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області правомірно та обґрунтовано проводило розрахунок пенсії ОСОБА_3 керуючись не постановою Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2013 року у справі №2а-5042/09/0308 (К/9991/71838/11), а вже виходячи з положень постанови Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 року №745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету».

Посилання державного виконавця на положення пункту 4 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. N 45 є помилковим, оскільки дана норма закону визначає, що якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. У даному випадку, з 19 червня 2011 року ОСОБА_3 не здійснювався перерахунок пенсії, а змінений розмір пенсії на законодавчому рівні, шляхом делегуванню Кабінету Міністрів України самостійно визначати розмір цієї пенсії.

Аналогічно є помилковими посилання державного виконавця на положення частини третьої статті 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відповідно до яких, зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки Закон України від 14 червня 2011 року N 3491-VI є чинним та визнаний конституційним, а отже є обов'язковий для виконання.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області у повному обсязі виконало постанову Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2013 року у справі №2а-5042/09/0308 (К/9991/71838/11) про перерахунок пенсії ОСОБА_3 та правильно провело цей перерахунок починаючи з 30 серпня 2007 року до часу зміни законодавчого регулювання порядку та розміру виплат пенсій, призначених відповідно до частини 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Крім того, частою першою статті 72 КАС України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У розглядуваному випадку, постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 серпня 2016 року у справі №161/6789/16-ц, яка прийнята за участю тих самих сторін, встановлено, що при виконанні рішення суду, провівши перерахунок пенсії ОСОБА_3 з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою з 30.08.2007 року по 19.06.2011 року (до змін в пенсійному законодавстві), позивач дотримувався вимог чинного законодавства (а.с.17-19).

Вказане є додатковою підставою для висновку про те, що позивач виконав постанову Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2013 року у справі №2а-5042/09/0308 (К/9991/71838/11) у повному обсязі та в межах чинного законодавства.

Стосовно доводів третьої особи, що він звертався до Луцького міськрайонного суду з позовом про зобов'язання виконати рішення суду і суд вважав його вимоги обґрунтованими, суд зазначає, що дійсно за даними автоматизованої системи діловодства суду в провадженні суду перебувала адміністративна справа №161/6297/17 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про зобов'язання вчинити дії.

У вказаній справі позивач просив суд зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області виплатити йому різницю між виплаченим розміром пенсії у сумі 3533 грн. 47 коп. і встановленим за рішенням суду від 24.03.2013 року основного розміру пенсії в сумі 4538 грн. 50 коп. за період з 19.06.2011 року по даний час.

За результатом розгляду вищевказаної справи, ухвалою суду від 23 червня 2017 року провадження у справі було закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України (є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами).

Ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалася та набрала законної сили.

Будь-яких висновків стосовно виконання/невиконання судового рішення Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2013 року у справі №2а-5042/09/0308 (К/9991/71838/11) в межах цієї справи не робилося та не могло робитися, оскільки провадження у справі було закрито з процесуальних підстав.

Таким чином посилання третьої особи на ухвалу суду від 23 червня 2017 року в адміністративній справі №161/6297/17 є помилковим та ніяк не впливає на вирішення розглядуваної адміністративної справи.

Частиною першою статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Оскільки судом встановлено, що ГУ ПФУ у Волинській області у повному обсязі та в межах чинного законодавства виконало постанову Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2013 року у справі №2а-5042/09/0308 (К/9991/71838/11) у строк встановлений державним виконавцем, тому суд дійшов висновку, що постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Грицені Ганни Геннадіївни від 14 липня 2017 ВП №53283427 про накладення штрафу є незаконною та необґрунтованою, а позовні вимоги є обґрунтованими.

При прийнятті рішення суд враховує роз'яснення, які містяться у пункті 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7 та положення статті 162 КАС України, відповідно до яких, при задоволенні позовних вимог стосовно акта індивідуальної дії, суд зобов'язаний визнати його протиправним та скасувати.

Тому суд задовольняє позовні вимоги частково шляхом визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Грицені Ганни Геннадіївни від 14 липня 2017 ВП №53283427 про накладення штрафу.

Одночасно суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про визнання неправомірними дій державного виконавця стосовно визнання протиправними дій державного виконавця по винесенню оскаржуваної постанови, оскільки права та законні інтереси позивача повністю поновлені шляхом визнання протиправною та скасування цієї постанови, і додатковому визнані дій щодо її винесення неправомірними не має потреби, бо такі дії вже є протиправним за фактом визнання спірної постанови протиправною та її скасування.

Керуючись статтями 160, 162 КАС України, на підставі Законів України «Про виконавче провадження», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Грицені Ганни Геннадіївни від 14 липня 2017 ВП №53283427 про накладення штрафу.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду. Копія апеляційної скарги одночасно подається до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складений та підписаний 30 вересня 2017 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області А.О. Подзіров