Справа № 2а-22173/10/0570
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у зміні способу і порядку виконання судового рішення

24 жовтня 2017 року Справа № 2а-22173/10/0570

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Арестової Л.В., суддів Кірієнка В.О., Шувалової Т.О., при секретарі судового засідання Лопушанському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Державної судової адміністрації України в адміністративній справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, Державної судової адміністрації України, Міністерство фінансів України, Державного казначейства України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої заробітної плати.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2010 року адміністративний позов задоволено частково: визнано незаконною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області щодо неприйняття заходів по повному фінансуванню заробітної плати судді Калінінського районного суду м. Донецька Сватікова Андрія Вікторовича з 19.08.2009 року з розрахунку 7,5 мінімальних заробітних плат, розмір яких був встановлений Законами України про Державний бюджет на 2009 та 2010 роки, а також Законом України "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати" на момент виплати у заявленому періоді; зобов'язано Міністерство фінансів України виділити з Державного бюджету України грошові кошти на додаткове фінансування Державної судової адміністрації України для Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області на бюджетну програму "Виконання рішень судів на користь суддів" для здійснення виплат судді Калінінського районного суду м. Донецька Сватікову Андрію Вікторовичу 19 серпня 2009 року заробітної плати з розрахунку 7,5 мінімальних заробітних плат та з 22 травня 2008 року надбавку за вислугу років з урахування доплати за кваліфікаційний клас; зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області виділити Калінінському районному суду м. Донецька додаткове фінансування з бюджетної програми "Виконання рішень судів на користь суддів" для здійснення виплат судді Калінінського районного суду м. Донецька ОСОБА_1 недоплаченої заробітної плати з 19.08.2009 року з розрахунку 7,5 мінімальних заробітних плат, розмір яких був встановлений Законами України про Державний бюджет на 2009 та 2010 роки, а також Законом України "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати" на момент виплати у заявленому періоді та 22 травня 2008 року надбавку за вислугу років з урахування доплати за кваліфікаційний клас; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2010 року, залишено без змін постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2010 року в адміністративній справі № 2а-22173/10/0570.

Постановою Вищого Адміністративного суду України від 19 березня 2015 року постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2010 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2010 року скасувано та ухвалено нове рішення. Позов задоволено частково, зобов'язано Державну судову адміністрацію України провести перерахунок і виплату ОСОБА_1 надбавки за вислугу років у відповідності з положенням частини четвертої ст. 44 Закону України «Про статус суддів» у редакції, чинній на час існування спірних правовідносин, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2011 року; в іншій частині позову відмовлено.

28 вересня 2017 року до суду надійшла заява Державної судової адміністрації України про встановлення способу і порядку виконання судового рішення, в якій заявник просить встановити спосіб і порядок виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 19 березня 2015 року шляхом стягнення коштів у сумі 14 392,94 грн. на користь ОСОБА_1 з бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів суду" у порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів".

Вказана заява мотивована тим, що боржник, Державна судова адміністрація України, не може виконати судове рішення в частині зобов'язання ДСА України провести ОСОБА_1 перерахунок і виплату надбавки за вислугу років у відповідності з положеннями ч. 4 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» у редакції, чинній на час існування спірних правовідносин з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2011 року, оскільки за приписами Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

При цьому суд встановив, що подана Державною судовою адміністрацією України заява по своїй суті є завою про зміну порядку виконання судового рішення, оскільки постановою Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2010 року вже визначено порядок виконання шляхом зобов'язання вчинити певні дії.

Особи, які брали участь у справі, до суду не з'явились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялись судом належним чином.

Представником заявника до канцелярії суду надано клопотання про розгляд поданої заяви без його участі в письмову провадженні.

З урахуванням ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд вважає за можливе провести судове засідання без здійснення фіксування звукозаписувальними технічними засобами та розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Із ознак норм частини 1 статті 263 КАС України в поєднанні з нормами статей 6, 105, 162 цього Кодексу випливає, що вони гарантують право особи на звернення за захистом їх порушених прав, свобод чи інтересів суб'єктами владних повноважень і визначають підстави, форми та способи захисту цих прав.

Зокрема, у частині першій статті 6 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з частиною 4 статті 105 КАС України адміністративний позов може містити як вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції (незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист), із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом.

У той же час слід враховувати, що змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Судом встановлено, що постановою Вищого Адміністративного суду України від 19 березня 2015 року постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2010 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2010 року скасувано та ухвалено нове рішення. Позов задоволено частково, зобов'язано Державну судову адміністрацію України провести перерахунок і виплату ОСОБА_1 надбавки за вислугу років у відповідності з положенням частини четвертої ст. 44 Закону України «Про статус суддів» у редакції, чинній на час існування спірних правовідносин, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2011 року; в іншій частині позову відмовлено.

Суд звертає увагу, що постанови має зобов'язальний характер, є обов'язковою для виконання, при цьому, у ній не визначено суму, що відповідач має нарахувати і виплатити на користь позивача.

Аналізуючи норми частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у системному зв'язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, можна дійти висновку, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовувалася необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.

Варто також зазначити, що невиконання відповідачем судового рішення про зобов'язання провести перерахунок і виплату ОСОБА_1 надбавки за вислугу років в розумінні частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України не може бути вагомою причиною для зміни способу і порядку виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція щодо застосування частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено право на звернення із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, викладена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 11 листопада 2014 року у справа № 21-475а14.

Беручи до уваги зазначене, суд не вбачає підстав для задоволення поданої Державною судовою адміністрацією України заявою.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 41, 160, 165, 185, 254, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Державної судової адміністрації України про зміну способу і порядку виконання судового рішення - відмовити.

Ухвала прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивні частини проголошені у судовому засіданні.

Ухвала суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається п'яти днів з дня отримання копії ухвали, складеної в повному обсязі.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст ухвали складений та підписаний у відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Арестова Л.В.

Суддя Кірієнко В.О.

Шувалова Т.О.