Справа № 207/1733/17
Суддя: Тюлюнова В. Г.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 207/1733/17
№ 2-а/207/68/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2017 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Тюлюнової В.Г.

при секретарі Куцевол Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Дніпропетровський обласний військовий комісаріат, про визнання дій протиправними й зобов`язання здійснити виплату коштів.

ВСТАНОВИВ :

04.07.2017 року до суду звернулася ОСОБА_1 , мотивуючи свої вимоги тим, що вона є матір`ю загиблого 12.09.2016 року ОСОБА_2 , під час безпосередньої участі в антитерористичної операції, та знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області.

Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у зв`язку з загибеллю ОСОБА_2 вона має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

14.11.2016 року позивачка звернулась до Дніпродзержинського об`єднаного міського військового комісаріату за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

12.12.2016 року від позивачки до ГУ ПФ України в Дніпропетровській області з Дніпропетровського обласного військового комісаріату надійшла заява та документи для призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Посилаючись на вказані обставини, позивачка зазначає, що всупереч вимогам пункту«б» ст. 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», яким передбачено строки призначення пенсій, а саме: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів «а», «в» статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. Так Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в супереч законодавству України про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб не здійснило нарахування пенсії відповідно до закону з за період з 01 жовтня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

Позивачка, в судовому засіданні підтримала адміністративний позов у повному обсязі, просила визнати дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області неправомірними та зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити їй пенсію у зв`язку з втратою годувальника за період з 01 жовтня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

Представник позивача за довіреністю Миргородська Т.А. в судовому засіданні підтримала адміністративний позов у повному обсязі, пояснила суду, що з приводу недоотримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника за період з 01.10.2016 року по 31.12.2016 року та 08.02.2017 року, відповідно до статті 41 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на всіх членів сім`ї, які мають право на пенсію, призначається одна спільна пенсія, крім випадку, зазначеного у частині четвертій цієї статті.

Частина четверта цієї статті: Пенсія в разі втрати годувальника призначається кожному з батьків, дружині (чоловікові) загиблої (померлої) або пропалої безвісти особи офіцерського складу, прапорщика і мічмана, військовослужбовця надстрокової служби і військової служби за контрактом або особи, яка має право на пенсію за цим Законом.

Оскільки молодший сержант ОСОБА_2 загинув під час виконання обов`язків військової служби, дія частини третьої статті 41 Закону не поширюється на членів його сім`ї. У даному випадку мати звернулась за призначенням пенсії, а не за виділенням частки пенсії.

Згідно із пунктом «б» статті 50 Закону, пенсія членам сімей призначається з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення.

Оскільки грошове забезпечення сплачено по 30 вересня 2016 року включно, відповідно до другого абзацу статті 50 членам сім`ї які набули право на пенсію після смерті годувальника пенсія призначається з дня виникнення права на пенсію. Тобто з 01 жовтня 2016 року мати загиблого, з урахуванням положень статті 30 Закону, вже мала право на пенсію в разі втрати годувальника. У випадку, якщо на момент смерті годувальника батьки не набули права на пенсію пенсія призначається після набуття такого права, але з дня звернення.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, подав заяву, у якій просив розглянути справу у відсутності представника відповідача та додав до справи письмове заперечення, де зазначено, що відповідно п. 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007, заяви про призначення пенсії у разі втрати годувальника подаються членами сім`ї померлого годувальника, якому на момент смерті не було призначено пенсію, до органів, що призначають пенсії, через уповноважені структурні підрозділи міністерств та інших органів.

Відповідно до наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 підготовка і подання до органів, що призначають пенсії, документів здійснюється Дніпропетровським обласним військовим комісаріатом.

Відповідно до ст.. 41 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на всіх членів сім`ї призначається одна спільна пенсія, крім випадку, зазначеного у ч. 4 цієї статті, на вимогу члена сім`ї його частка виділяється і виплачується окремо. Виділення частки пенсії провадиться з першого числа, що йде за тим місяцем, в якому надійшла заява про поділ пенсії.

Згідно п.20 Порядку №3-1 на всіх членів сім`ї, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, призначається одна спільна пенсія.

Пунктом 6 Порядку №3-1 передбачено, що днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії .

12.12.2016 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області отримувало від Дніпропетровського обласного військового комісаріату заяви від позивачки щодо призначення пенсії за загиблого ОСОБА_2 , пенсія їй була призначена враховуючи вимоги ст.. 41 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та вимог п. 20 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007. тобто вирішальним фактором при призначені пенсії в разі втрати годувальника (або виділені частки пенсії) є дата надходження відповідної письмової заяви до органу, що призначає пенсії.

Тому відповідач вважає, що дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є правомірними щодо відмови позивачці у виплаті пенсії за період з 01.10.2016 року по 31.12.20016 року, оскільки головне управління діяло в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Дніпропетровського обласного військового комісаріату, в судове засідання не з`явився, направив письмові пояснення, в яких не заперечує проти задоволення вимог позивачки на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника з 01.10.2016 року, оскільки молодший сержант ОСОБА_2 загинув під час виконання обов`язків військової служби, дія ч. 3 ст. 41 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не поширюється на членів його родини, так як позивачка звернулась за призначенням пенсії, а не за виділенням частки пенсії.

Згідно п. б ст.. 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія членам сім`ї призначається з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення.

Грошове забезпечення молодшого сержанта ОСОБА_2 сплачено по 30.09.2016 року включно, відповідно до пункту«б» ст. 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», членам сім`ї, які набули право на пенсію після смерті годувальника, тому пенсія призначається з дня виникнення права на пенсію, тобто з 01.10.2016 року, ураховуючи положення ст.. 30 зазначеного Закону, позивачка мала право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 01.10.2016 року.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка є матір`ю молодшого сержанта ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, оглянутим при судовому розгляді.

Молодший сержант ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть), оглянуте в суді. Причиною смерті стало вибухова травма:сліпе уламкове поранення голови з руйнуванням кісток черепа та головного мозку, що підтверджується довідкою про причину смерті до форми №106/о №3070 та витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарняної комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України №4646 від 09.11.2016 року, дослідженими при судовому розгляді.

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського обласного військового комісаріату 14.11.2016 року для оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на всіх членів сім`ї, які мають право на пенсію, призначається одна спільна пенсія, крім випадку, зазначеного у частині четвертій цієї статті.

Частина четверта цієї статті: Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається кожному з батьків, дружині (чоловікові) загиблої (померлої) або пропалої безвісти особи офіцерського складу, прапорщика і мічмана, військовослужбовця надстрокової служби і військової служби за контрактом або особи, яка має право на пенсію за цим Законом.

Оскільки молодший сержант ОСОБА_2 загинув під час виконання обов`язків військової служби, дія частини третьої статті 41 Закону не поширюється на членів його сім`ї. У даному випадку мати та батько звернулись за призначенням пенсії, а не за виділенням частки пенсії.

Згідно із пунктом «б» статті 50 Закону, пенсія членам сімей призначається з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення.

Оскільки грошове забезпечення сплачено по 30 вересня 2016 року включно, відповідно до другого абзацу статті 50 членам сім`ї які набули право на пенсію після смерті годувальника пенсія призначається з дня виникнення права на пенсію. Тобто з 01 жовтня 2016 року батьки загиблого, з урахуванням положень статті 30 Закону, вже мали право на пенсію в разі втрати годувальника. У випадку, якщо на момент смерті годувальника батьки не набули права на пенсію пенсія призначається після набуття такого права, але з дня звернення.

Тому, батьки загиблого молодшого сержанта ОСОБА_2 право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника мали з 01 жовтня 2016 року незалежно від дати надходження документів до ГУ ПФ України в Дніпропетровській області.

Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч.ч. 3 та 4 ст. 8 КАС України звернення до суду в порядку адміністративного судочинства для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова у розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Суд вважає, що ГУ ПФ України в Дніпропетровській області здійснило позивачці нарахування пенсії у зв`язку з втратою годувальника з порушенням пенсійного законодавства тому, що пенсія їй повинна бути призначена з 01.10.2016 року відповідно до ст.ст. 30, 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» незалежно від дати надходження документів до ГУ ПФ України в Дніпропетровській області, а не відповідно до ст. 41 зазначеного Закону з дати надходження документів.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно абз. 4 п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що чинність цього Закону поширюється на сім`ї осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, поліцейських, які загинули або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час участі в антитерористичній операції, захищаючи незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України.

Витрати, пов`язані з розглядом справи, судовий збір, від якого позивачка звільнена, у розмірі 640,00 грн. суд вважає за необхідне покласти на рахунок держави.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 7, 11, 70, 71, 160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Дніпропетровський обласний військовий комісаріат, про визнання дій протиправними й зобов`язання здійснити виплату коштів задовольнити.

Визнати дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області неправомірними.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , за період з 01 жовтня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

Судові витрати, судовий збір в сумі 640,00 грн., покласти на рахунок держави.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня виготовлення повного тексту постанови. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні при проголошенні постанови, можуть її оскаржити протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя В.Г. Тюлюнова