Справа № 489/1116/17
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 489/1116/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Кирильчук О.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Димерлія О.О., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та 3-ої особи Миколаївського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

03.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва із адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області та 3-ї особи Миколаївського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України, в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії із урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди (передбаченої Постановою КМУ №889); грошової допомоги на оздоровлення (передбаченої пп.3 п.5 Постанови КМУ №1294), грошової допомоги при звільненні (передбаченої п.2 ст.15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»);

- зобов`язати відповідача провести перерахунок його пенсії з 26.10.2015р. з розрахунку усіх видів грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням (підполковник) надбавки за вислугу років; середньомісячного розміру додаткових видів грошового забезпечення, визначеного за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням (надбавки за виконання особливо важких завдань, надбавки за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, премії, щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, грошової допомоги на вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги при звільненні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було протиправно відмовлено йому у проведенні перерахунку пенсії посилаючись на те, що вказані види допомоги не входять до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, оскільки з них сплачено внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.03.2017р. адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії за період з 26.10.2015р. по 02.09.2016р. залишено без розгляду.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною відмову ГУ ПФУ в Миколаївській області у перерахунку призначеної з 26.09.2015р. ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з грошового забезпечення із урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та грошової допомоги на оздоровлення, зазначених у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.01.2016р. №4/322. Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 03.09.2016р. у розмірі, обчисленому із урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та грошової допомоги на оздоровлення, зазначених у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.01.2016р. №4/322. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено

Не погоджуючись з вказаною постановою суду 1-ї інстанції, представник ГУ ПФУ в Миколаївській області 13.09.2017 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального і процесуального права та просив скасувати постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.09.2017 року та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивачу підполковнику запасу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), з 26.09.2015р. по 28.02.2018р. (досягнення утриманцем 18 років) призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

При чому, при обчисленні цієї пенсії були враховані такі складові грошового забезпечення позивача: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років 35%, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, у тому числі: робота з таємними документами - 10%, надбавка за особливо важливі завдання - 50%, премія - 90%.

07.06.2016р. позивач ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.01.2016р. №4/322, яка включає додаткові види грошового забезпечення, що не були враховані під час попереднього нарахування пенсії. Зазначена довідка містить, зокрема, відомості про нараховану щомісячну додаткову грошову винагороду, допомогу на оздоровлення та допомогу при звільненні.

17.06.2016р. відповідач своїм листом №832-Г-07 відмовив позивачу в перерахунку пенсії за його заявою, посилаючись на те, що щомісячна додаткова грошова винагорода, допомога на оздоровлення та допомога при звільненні з військової служби не зазначені у ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393 «Про порядок обчислення вислугу років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей», а тому їх не може бути враховано до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії.

Не погоджуючись з вищевказаними діями та рішенням пенсійного органу позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості та часткової доведеності позовних вимог і, відповідно, з часткової правомірності дій та спірного рішення відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції та вважає їх обґрунтованими, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як передбачено п.7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей», пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Так, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Військовослужбовцям у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною 1 ст.9 вказаного Закону встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

А ч.2 цієї статті, окрім іншого, визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

При цьому, грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців.

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток №25 до вищезазначеної Постанови КМУ), до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов`язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення, а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (ч.1 ст.10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені Постановою КМУ №1294 та «Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260.

Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (пп.3 п.5 постанови №1294, пп.30.4 п.30 розділу ХХХ Інструкції).

Крім того, наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (пп.3 п.5 постанови №1294 та п.33.1, 33.3 п.33 розділу ХХХІІІ Інструкції).

Отже, зазначені допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Таким чином, з аналізу наведених вище положень діючого законодавства можна дійти висновку, що премії, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та щомісячна додаткова грошова винагорода, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, довідка від 15.01.2016р. №4/322, на підставі якої позивач звертався до відповідача із заявою про перерахунок, не містила відомостей про нарахування такого виду додаткового грошового забезпечення, як матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, тому це питання не було предметом розгляду органом Пенсійного фонду України, а отже судом 1-ї інстанції вірно відмовлено в задоволені позову в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії із врахуванням матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань цій частині.

Також, відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

За змістом п. 2 розділу І «Переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (затв. Постановою КМУ від 22.12.2010р. №1170) до вказаних у переліку виплат відноситься одноразова допомога військовослужбовцям при звільненні з військової служби.

Як вбачається із вказаної вище довідки від 22.08.2017р. №4/5513, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1170 від 22.12.2010р., з суми допомоги при звільненні військовослужбовців з військової служби внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не утримується.

З вказаного вбачається, що оскільки з грошової допомоги при звільненні внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не утримується, то ця допомога не підлягає включенню у розрахунок пенсії із грошового забезпечення позивача, а тому позов в цій частині також не підлягає задоволенню, що і було встановлено судом 1-ї інстанції.

Отже, приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення перерахунку пенсії з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та певних видів одноразового додаткового грошового забезпечення та зобов`язання орган Пенсійного фонду України провести такий перерахунок, підлягають задоволенню.

При цьому, одночасно необхідно звернути увагу й на той факт, що аналогічної правової позиції з цього спірного питання дотримується як і ВАС України, зокрема, в своєму рішенні від 15.03.2016 року по справі №К/800/65855/14, так і Верховний Суд України, зокрема, в своїй ухвалі від 10.03.2015 року по справі №21-70а15.

До того ж, слід зазначити й про те, що згідно із вимогами ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи правильності висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Отже, за таких обставин, судова колегія, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду 1-ї інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.О. Димерлій

В.О. Скрипченко