Справа № 804/8072/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

25 січня 2017 р. Справа № 804/8072/16

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу №804/8072/16 за позовом ОСОБА_2 до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області, третя особа ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування запису, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області, третя особа ОСОБА_3 із позовними вимогами щодо визнання протиправним та скасування запису про обтяження у вигляді заборони (архівний запис) належного ОСОБА_2 нерухомого майна квартири № 390 у буд. № 12 по пр.. Героїв, що у м. Дніпрі, який внесений Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області 17 квітня 2007 року о 09:36:43 за № 4813810.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2017р. відкрито провадження в адміністративній справі №804/8072/16 та справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

Позивач позов підтримала, просила позовну заяву задовольнити, надавши обгрунтування аналогічні доводам викладеним у позовній заяві.

У судове засідання призначене на 25.01.2017р. представник відповідача та третя особа не зявились, про день, час та місце розгляду справи Державнмй нотаріальний архів в Дніпропетровській області та ОСОБА_3 були повідомлені належним чином. До суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи за відсутності представника Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області.

Частиною 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи те, що представник відповідача та третя особа у судове засідання не зявились, ухвалою суду від 25.01.2017р. відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, справу №804/8072/16 призначено до розгляду у письмовому провадженні на підставі наявних в справі доказів, за відсутності сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, судом встановлено наступне.

Зі змісту позовної заяви слідує, що ОСОБА_2 26.05.1995р. було придбано у ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу нерухоме майно квартиру №390 у будинку №12, який розташований на проспекті ОСОБА_4 у місті Дніпропетровську. Договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 26.05.1995р. та зареєстровано у реєстрі за №4256.

Право власності на зазначений обєкт нерухомості за позивачем зареєстровано 08.06.1995р. Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентиризації згідно запису №162п у реєстровій книзі.

16.06.2016р. ОСОБА_2 здійснено запит на сайті «Кабінет електронних сервісів) щодо вищезазначеного майна та отримано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 16.06.2016р. за №61595293.

При отриманні даної довідки позивачем встановлено, що 17.04.2007р. о 09:36:43 за №4813810 реєстратором Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області було внесено запис про обтяження належного ОСОБА_2 нерухомого майна (квартира №390 у будинку №12 на проспекті ОСОБА_4 у місті Дніпропетровську), здійсненого приватним нотаріусом на підставі договору застави, де також зазначено, що власником обєкта нерухомості є штода ОСОБА_5.

Вважаючи зазначений запис протиправним та таким, яке підлягає скасуванню, ОСОБА_2 звернулась до суду за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів із даним позовом.

Проте, дослідивши зазначений адміністративний позов та долучені до нього докази, суд доходить висновку про можливість закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України - юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Варто зазначити, що при визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмета спірних правовідносин.

Приписами статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За змістом п.1 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України - справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у спірних правовідносинах.

У випадку, коли суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказаних владних управлінських функцій (щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору), то такий суб'єкт не перебуває "при здійсненні управлінських функцій", та не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України необхідних ознак суб'єкта владних повноважень.

Виходячи з вищезазначеного критерію, відповідно до статей 1, 4, 17 Кодексу адміністративного судочинства України у порядку адміністративного судочинства мають розглядатись тільки спори осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, у яких такий суб'єкт своїми владними рішеннями чи діями зобов'язує цих осіб вчиняти певні дії, утримуватись від вчинення певних дій, нести відповідальність. При цьому особи згідно з нормами чинного законодавства України зобов'язані виконувати такі владні рішення чи вимоги суб'єкта владних повноважень.

Беручи до уваги вищевикладене суд не вбачає у відповідача у цій адміністративній справі ознак субєкта владних повноважень. Відповідно до законодавства, що врегламентовує діяльність відповідача, він не належить ні до органів державної виконавчої влади, ні до органів місцевого самоврядування, а також в установленому порядку не наділений владними управлінськими функціями та не виконує їх у спірних правовідносинах, що пояснюється наступним.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат» N 3425-XII від 02.09.1993р.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» N 3425-XII від 02.09.1993р., нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» N 3425-XII від 02.09.1993р., нотаріальними діями є посвідчення права, а також фактів, що мають юридичне значення, та інші дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідно до положень статті 23 Закону України "Про нотаріат", в обласних центрах, містах Києві, Сімферополі та Севастополі засновуються державні нотаріальні архіви, які є складовою частиною Національного архівного фонду і здійснюють тимчасове (до 75 років) зберігання нотаріальних документів. Питання організації діяльності та компетенція державного нотаріального архіву визначаються положенням про нього, що затверджується Міністерством юстиції України. Державний нотаріальний архів є юридичною особою і має печатку із зображенням Державного герба України та своїм найменуванням.

Згідно з пунктом 1 Положення про державний нотаріальний архів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18 травня 2009 року № 870/5 (далі Положення), державні нотаріальні архіви засновуються в обласних центрах, містах Києві, Сімферополі та Севастополі для тривалого (до 75 років) централізованого зберігання та використання відомостей, що містяться в них, передачі документів до відповідного державного архіву, надання методичної та практичної допомоги державним нотаріальним конторам, приватним нотаріусам, органам місцевого самоврядування, посадові особи яких вчиняють нотаріальні дії та дії, прирівнювані до нотаріально посвідчених (далі - фондоутворювачі), з питань організації роботи з документами.

Зміст названого Закону та Положення свідчить про відсутність у них норм, які відносять державний нотаріальний архів до органів державної виконавчої влади або органів місцевого самоврядування .

Згідно з положеннями пункту 9 Положення до основних завдань державного нотаріального архіву віднесено:

- комплектування документами, склад яких передбачено цим Положенням; забезпечення збереження та використання відомостей, що містяться в документах, які знаходяться на зберіганні;

- створення і вдосконалення довідкового апарату до документів;

- здійснення контролю за зберіганням документів та обліково-довідкового апарату до документів, які зберігаються у фондоутворювачів;

- підготовка та своєчасна передача документів, внесених до Національного архівного фонду на зберігання, до відповідного державного архіву з додержанням вимог, передбачених нормативно-правовими актами Держкомархіву України.

Пунктом 10 Положення встановлено, що на виконання покладених на нього завдань державний нотаріальний архів здійснює такі основні функції:

-приймає від фондоутворювачів на зберігання документи нотаріального діловодства, сформовані відповідно до вимог, встановлених Законом, Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 31 грудня 2008 року N 2368/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2008 року за N 1325/16016 (далі - Правила);

-приймає на зберігання заповіти, що надійшли від посадових осіб зазначених у статті 40 Закону;

-узгоджує описи справ постійного, тривалого (понад 10 років) зберігання, акти про вилучення для знищення документів, не внесених до НАФ, які подаються на розгляд експертної комісії відповідного управління юстиції;

-організовує та здійснює зберігання документів, створює систему облікових документів архіву;

-перевіряє наявність і стан справ постійного зберігання, що зберігаються в архіві;

-проводить заходи щодо забезпечення режиму секретності;

-створює та вдосконалює довідковий апарат до архівних документів, що зберігаються в архіві;

-створює та організовує зберігання страхового фонду;

-виявляє унікальні документи;

-проводить експертизу цінності документів, що знаходяться в архіві, та надає методичну допомогу експертній комісії, створеній при відповідному управлінні юстиції, фондоутворювачам у проведенні експертизи цінності документів;

-надає методичну допомогу фондоутворювачам з упорядкування нотаріальних документів та передачі їх на зберігання в архів;

-складає списки фондоутворювачів, які передають документи до архіву, приймає ці документи на зберігання після закінчення строків їх тимчасового зберігання у фондоутворювачів;

-складає графіки приймання від фондоутворювачів документів на зберігання;

-інформує управління юстиції про стан роботи з документами та вносить пропозиції щодо її поліпшення;

-здійснює підготовку документів НАФ та у встановленому порядку своєчасно передає документи, що знаходяться в архіві, і довідковий апарат до них на постійне зберігання до відповідного архіву з додержанням вимог нормативно-правових актів Держкомархіву України;

-на договірних засадах виконує роботи, пов'язані з упорядкуванням документів, та з інших питань, пов'язаних з архівною справою і діловодством;

-веде прийом громадян з питань, що входять до компетенції архіву;

-веде встановлену статистичну і бухгалтерську звітність;

-бере участь у проведенні перевірок організації нотаріальної діяльності нотаріусів та виконання ними правил ведення нотаріального діловодства;

-здійснює внесення відомостей до Спадкового реєстру про нотаріально посвідчені заповіти та заповіти, прирівнювані до нотаріально посвідчених, які надійшли на зберігання до архіву, веде алфавітні книги обліку заповітів;

-видає дублікати документів, що зберігаються в архіві, за письмовою заявою фізичних та юридичних осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялася нотаріальна дія;

-у випадках, передбачених законодавством, вносить відповідні відомості до Єдиних та Державних реєстрів;

-засвідчує вірність копій (фотокопій) і виписок з документів, які знаходяться на зберіганні в архіві, проставляє службові відмітки про скасування заповітів, довіреностей, зняття заборон відчуження нерухомого майна, розірвання (припинення дії) договорів довічного утримання, ренти, спадкових та інших договорів тощо;

-видає архівні довідки про наявність у документах архіву відомостей, що стосуються предмета запиту, із зазначенням пошукових даних документів на запити юридичних та фізичних осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії;

-видає довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що знаходяться на зберіганні в архіві, фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії;

-видає довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи на обґрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури, органів дізнання і досудового слідства у зв'язку з цивільними, господарськими, адміністративними або кримінальними справами, справами про адміністративні правопорушення, що знаходяться в провадженні цих органів, з додержанням вимог статей 8, 8-1 Закону.

Аналіз викладених завдань та функцій державного нотаріального архіву також дає підстави суду стверджувати про відсутність у них владного управлінського характеру, оскільки наслідком їх реалізації не передбачено прийняття державним нотаріальним архівом будь-яких рішень чи вчинення дій, щодо зобов'язання будь-яких осіб вчиняти певні дії, утримуватись від вчинення певних дій та нести відповідальність.

Відповідно до статті 35 Закону України "Про нотаріат"державні нотаріуси в державних нотаріальних архівах видають дублікати і засвідчують вірність копій і виписок з документів, які зберігаються у справах цих архівів .

Статтею 50 Закону України "Про нотаріат"передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Слід зауважити, що нормами Закону України «Про нотаріат» N3425-XII від 02.09.1993р. не визначено, до суду якої юрисдикції має звертатися особа, права якої порушено нотаріальною дією або відмовою в її вчиненні.

Так, зі змісту позовних вимог вбачається, що їх суть зводиться до того, що відповідачем, на думку позивача, протиправно внесено до Єдиного державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна (квартири), розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Водночас, у справі, що розглядається, позивач оскаржує запис про обтяження у вигляді заборони внесений Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області, між тим, суд зазначає, що Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області не є субєктом владних повноважень та не має повноважень щодо накладання та зняття заборони.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі і обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція зазначена Верховним Судом України у постановах від 16.12.2014 року по справі № 21-544в14, від 31.05.2016р. у справі №21-678а16, від 14.06.2016р. у справі №21-41а16, від 14.06.2016 року по справі № 826/4858/15 та від 24.01.2017р. по справі №815/6165/14, яка є обов'язковою для врахування в силу ч.1 ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи характер даних спірних правовідносин, який є цивільно-правовим, суд доходить до висновку, що даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства і має бути розглянутий в порядку цивільного судочинства.

Згідно із вимогами пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, якщо провадження за позовною заявою, яку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, було помилково відкрито, суд закриває провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (ч. 2 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України - у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення.

За вказаних обставин, враховуючи характер спірних правовідносин, який є цивільно-правовим, суд приходить до висновку, що даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства і має бути розглянутий в порядку цивільного судочинства, тому провадження у справі підлягає закриттю.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається (ч. 3 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись п.1 ч.1 ст.157, ст. ст. 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження в адміністративній справі №804/8072/16 за позовом ОСОБА_2 до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області, третя особа ОСОБА_6, про визнання протиправним та скасування запису закрити.

Роз'яснити позивачу, що вона може звернутися з даною позовною заявою в порядку цивільно-процесуального законодавства.

Повторне звернення з цією ж самою позовною заявою в порядку адміністративного судочинства, відповідно до приписів ч.3 ст.157 КАС України, не допускається.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1