Справа № 562/1393/17
Суддя: Шуляк А. С.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 562/1393/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2017 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Шуляка А.С.

при секретарі Солдатовій О.Д.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій субєкта владних повноважень неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області про визнання дій субєкта владних повноважень неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15 травня 2017 року було залучено до участі в справі правонаступника відповідача управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі - Рівненське обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області.

В поданій до суду заяві позивач вказує на те, що він перебуває на обліку як пенсіонер та отримує відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» пенсію державного службовця, яка обчислюється виходячи з 90 % заробітної плати працюючого державного службовця. Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 було підвищено посадові оклади працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, в тому числі державним службовцям Рівненської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області. 10 березня 2017 року він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок йому пенсії та надав довідку встановленого зразка, в якій відображена заробітна плата за посадою головного державного інспектора юридичного сектору станом на 01 грудня 2015 року. Листом від 17 березня 2017 року № Ф-26 відповідачем було відмовлено йому в проведенні перерахунку пенсії з мотивів скасування п.5 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року з 1 червня 2015 року норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу». Вважає такі дії відповідача неправомірними.

Просить суд зобовязати Рівненське обєднане Управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок та виплатити йому пенсію державного службовця, призначену в розмірі 90% заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, вказаної в довідці Рівненської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області від 07.03.2017р. за № 717/17-12-05-30, починаючи з 01.03.2017 року.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали та просять задовільнити його.

В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги позивача не визнав з наступних підстав.

Так, ст.37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції до моменту виникнення спірних правовідносин щодо перерахунку пенсії) передбачала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Проте, починаючи із 01 червня 2015 року згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України від 02 березня 2015 року №213- VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі Закон №213- VІІІ) скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, якими пенсія/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України, в тому числі «Про державну службу».

Тобто з 01 червня 2015 року пенсії, що визначені в порядку та на умовах, згідно із Законом України «Про державну службу» не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Пунктом 4 постанови КМУ від 31 травня 2000 року № 865 який визнавав порядок перерахунку пенсій державним службовцям був виключений із прийняття постанови КМУ № 1013 від 09 грудня 2015 року.

Крім того, 01.05.2016р. набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015р. за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється за нормами Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», а отже, законодавчо не закріплено проводити перерахунок спеціальних пенсій щоразу під час зростання заробітної плати працюючих державних службовців, оскільки Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993р. ( в т.ч. ст.37-1) втратив чинність з моменту набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015р.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Рівненського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Рівненської області та отримує пенсію по віку у відповідності до Закону України "Про державну службу" .

Відповідно до довідки Рівненської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області від 07.03.2017р. за № 717/17-12-05-30 про заробітну плату за посадою головного державного інспектора юридичного сектору з якої позивачу призначено пенсію, розмір заробітної плати для перерахунку пенсії з 01.12.2015 року становить 5650 грн.

Позивач ОСОБА_1 10 березня 2017 року звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, проте листом від 17 березня 2017 року № Ф-26 йому було відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213 з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України "Про державну службу" і з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеним законом, не призначаються, раніше призначені не перераховуються, а також що постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", виключено пункт 4 у Постанові КМУ від 31.05.2000 року № 865, де було визначено порядок здійснення перерахунку призначених пенсій державних службовців.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції чинній на момент призначення пенсії) від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі - Закон № 3723) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Статтею 37-1 Закону № 3723-ХІІ у редакції, яка була чинною станом на час призначення пенсії позивачу передбачалось, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 " Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" у редакції, чинній станом на час призначення пенсії позивачу було визначено, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. N 432-IV "Про внесення змін до Закону України «Про державну службу" заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу", визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії.

За бажанням осіб, під час перерахунку пенсій виплати, отримані на час призначення (перерахунку) пенсії (крім посадових окладів, надбавок за ранг, вислугу років), визначаються у порядку, передбаченому абзацами першим і другим пункту 1 та пунктом 2 цієї постанови.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що законодавством, чинним станом на час призначення пенсії позивачу, було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

В подальшому законодавство яке регулює зазначені правовідносини, змінилось.

Так, законом України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до ст.37-1 Закону України "Про державну службу" і викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України".

Закон України від 28.12.2014 №76-VIII Конституційним судом України в установленому порядку неконституційним не визнавався.

Отже, змінами, які набрали чинності 01 січня 2015 року, до статті 37-1 Закону України "Про державну службу", що регулює порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців фактично скасовано норми законодавства, які визначали право особи на перерахунок призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою та підстави для такого перерахунку.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", яка діє з 15 грудня 2015 року, внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865, а саме, виключено п.4, яким було визначено умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу" .

Також слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. №1013 регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Таким чином, з 15 грудня 2015 року діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про державну службу" у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям.

Разом з тим, на час звернення позивача за перерахунком пенсії (10 березня 2017 року) набрав законної сили Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889).

Згідно п.2 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889 визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Отже, на час звернення позивача за перерахунком втратила чинність стаття 37-1 Закону № 3723-XII, якою було врегульовано порядок та умови перерахунку пенсії державних службовців.

Таким чином, на момент звернення позивача за перерахунком пенсії Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 № 889-VIII, який набрав чинності з 1 травня 2016 року, не передбачено перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням окладів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ та Постанови № 865 у редакціях, чинних на момент призначення йому пенсії, як він просить у своєму адміністративному позові, та приймає до уваги доводи відповідача щодо зміни законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

При цьому, суд зауважує, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (Заяви № 29458/04 та № 29465/04), де Суд вказав: "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (п.23 рішення).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

В ухвалі "Великода проти України" від 03.06.2014 р. Європейський суду з прав людини зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З огляду на вищенаведене, у спірних правовідносинах відповідач здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку виконаний.

Відповідач довів правомірність своїх дій щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу.

Керуючись ст.ст.17, 94, 159, 160, 163, 167, 181 КАС України, суд -

постановив:

ОСОБА_1 в задоволенні позову до Рівненського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій субєкта владних повноважень неправомірними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя