Справа № 813/1349/17
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 року Справа № 813/1349/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Грень Н.М.,

суддя Гулик А.Г.,

суддя Хома О.П.,

секретар судового засідання Редкевич О.Р.,

представник позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар» до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна фіскальна служба України, про визнання протиправною бездіяльність, зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар» до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, з вимогами:

-визнати протиправною бездіяльність Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо не розгляду у встановлені строки клопотання ТзОВ «Яблуневий Дар» про скасування дії спеціальної санкції індивідуального режиму ліцензування;

-зобовязати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України вчинити дії, шляхом скасування дії спеціальної санкції тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності, застосованої до ТзОВ «Яблуневий Дар», згідно наказу Мінекономрозвитку від 20.05.2016 року №858;

-зобовязати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України вчинити дії, шляхом скасування дії спеціальної санкції індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, застосованої до ТзОВ «Яблуневий Дар», згідно наказу Мінекономрозвитку від 06.10.2016 року №1687.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що до нього було застосовано спеціальні санкції за порушення, повязані із Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність». Позивач, вважаючи дані рішення відповідача такими, що прийняті всупереч нормам законодавства, регулюючого спірні правовідносини, звернувся до Міністерства із клопотанням про скасування спеціальних санкцій, однак не отримав у визначені строки відповіді на таке, що стало підставою для звернення до суду з означеним позовом.

Протокольною ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державну фіскальну службу України.

У судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та просив суд позов задовольнити повністю.

Відповідач та третя особа явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили. Відповідач у своїх письмових запереченнях наполягав на законності та обґрунтованості застосованих до Підприємства спеціальних санкцій.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, із наступних підстав.

Судом із матеріалів справи встановлено, що 20.05.2016 року наказом Міністерства економічного розвитку та торгівлі України №858 від 20.05.2016 року до позивача було застосовано спеціальну санкцію тимчасову заборону зовнішньоекономічної діяльності.

Загалом, як стверджується матеріалами справи, підставою для застосування санкції слугувало подання ДФС України від 25.04.2016 року №7135/5/99-9914-06-16 про застосування спеціальних санкцій, у звязку із наявністю простроченої дебіторської заборгованості компанією-нерезидентом «Petergrow LTD» взятих на себе договірних зобовязань. Вказані порушення строків розрахунків у ЗЕД були встановлені ДФС України в акті №1/28-06-45/32475074 від 12.01.2015 року.

Так, у звязку із закінченням терміну дії спеціальної санкції тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності, наказом Міністерства економічного розвитку та торгівлі України №1687 від 06.10.2016 року ТзОВ «Яблуневий Дар» було переведено на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, у відповідності до положень ст.37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», яка діє станом на даний час.

Згідно із ч.1 ст.37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», за порушення цього або повязаних з ним законів України до субєктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних субєктів господарської діяльності можуть бути застосовані такі спеціальні санкції:

-накладення штрафів у випадках несвоєчасного виконання або невиконання субєктами зовнішньоекономічної діяльності та іноземними субєктами господарської діяльності своїх обовязків згідно з цим або повязаних з ним законів України. Розмір таких штрафів визначається відповідними положеннями законів України та/або рішеннями судових органів України;

-застосування до субєктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних субєктів господарської діяльності індивідуального режиму ліцензування у випадках порушення такими субєктами цього Закону та/або повязаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій;

-тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення цього Закону або повязаних з ним законів України, проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

Згідно ч.6 статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності діє до моменту усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та/або повязаних з ним законів України, але не більше трьох місяців з дати винесення відповідного рішення центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики. Після тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності субєкти зовнішньоекономічної діяльності або іноземні субєкти господарської діяльності переводяться центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики на індивідуальний режим ліцензування.

Статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» також передбачено, що індивідуальний режим ліцензування діє до моменту усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та/або повязаних з ним законів України та скасовується центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики.

У разі усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та/або повязаних з ним законів України, і приведення своєї зовнішньоекономічної діяльності у відповідність законами України або надання достатніх доказів неможливе (безперспективності) застосування практичних заходів, що гарантують виконання закону, субєкти зовнішньоекономічної діяльності та іноземні субєкти господарської діяльності, до яких застосовано санкції, мають право подавати центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики відповідні матеріали та виходити з клопотанням про скасування (зміну виду, тимчасове зупинення) дії санкцій.

Згідно пункту 4.14 Положення про порядок застосування до субєктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних субєктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», що затверджене Наказом Міністерства економіки України №52 від 17 квітня 2000 року, субєкти зовнішньоекономічної діяльності, до яких застосовано санкції, мають право подавати до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України матеріали, що підтверджують вжиті ними заходи до приведення зовнішньоекономічної та повязаної з нею господарської діяльності у відповідність до норм чинного законодавства, та виходити до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з клопотанням про скасування (зміну виду, тимчасового зупинення) дії санкцій.

Відповідно до п.4.15 Положення про порядок застосування до субєктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних субєктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», у разі надання достатніх доказів неможливості (безперспективності) застосування практичних заходів, що гарантують виконання зазначеного Закону, субєкти зовнішньоекономічної діяльності та іноземні субєкти господарської діяльності, до яких застосовано санкції, мають право подавати до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України відповідні матеріали та виходити з клопотанням про скасування (зміна виду, тимчасове зупинення) дії санкцій.

При цьому, клопотання повинно містити такі документи: лист-звернення з викладенням причин, що призвели до порушення, та про вжиті заходи щодо приведення своєї діяльності у відповідність із нормами законодавства України; оригінали або завірені в установленому порядку копії матеріалів (довідки) від державних органів, що здійснюють контроль за зовнішньоекономічною діяльністю чи валютний контроль, та/або агентів валютного контролю, які засвідчують вжиті субєктом зовнішньоекономічної діяльності практичні заходи щодо приведення своєї діяльності у відповідність із нормами законодавства України.

Згідно пункту 2.4 Порядку взаємодії Міністерства економіки України та Державної податкової адміністрації України з питань застосування спеціальних санкцій, затвердженого наказом Міністерства економіки України, Державної податкової адміністрації України від 09.11.2006 року №340/672, додатковими доказами цього можуть бути дії щодо неможливості виконання рішення суду, Міжнародного комерційного арбітражного суду чи Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України на території іноземної держави про стягнення з нерезидента заборгованості в звязку, зокрема, з ліквідацією нерезидента, яка підтверджена копією документа вповноваженого органу країни розташування сторони договору, легалізованою в установленому порядку.

Матеріалами справи стверджується, що на виконання таких вимог Закону, позивачем було надіслано Міністру економічного розвитку та торгівлі України клопотання №14 від 17.01.2017 року про скасування санкцій, застосованих до Товариства із відповідними додатками.

Зі змісту самого клопотання вбачається, що позивач просив скасувати застосовану до ТзОВ «Яблуневий Дар» спеціальну санкцію індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, застосовану згідно наказу №1687 від 06.10.2016 року. У клопотанні також позивач посилався на те, що заборгованість по частині договорів на період проведення перевірки була погашена та зазначив, що Товариство не має можливості застосувати будь-які практичні заходи, що гарантують виконання Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», у звязку із ліквідацією компаній-нерезидентів «Petergrow LTD» та «Gateborg solutions LTD», оскільки такі ліквідовані 13.12.2016 року і 12.04.2016 року, відповідно, що підтверджується витягами із Реєстру. За наведених підстав позивач вважає, що відповідач повинен був скасувати спеціальні санкції.

У судовому засіданні судом зясовано, що позивачем вжито заходів щодо приведення його зовнішньоекономічної діяльності у відповідність із законодавством, шляхом звернення в судовому порядку з вимогами про стягнення заборгованості із вищезгаданих контрагентів-нерезидентів.

Так, за судовими рішеннями було постановлено стягнути на користь ТзОВ «Яблуневий дар» наступні суми заборгованості:

-за договором №01/10/13, укладеним із компанією «Gateborg Solutions LTD» - 3186739,81 євро (рішення Господарського суду Львівської області від 22.12.2014 року у справі №914/996/14);

-за договором №12/02/13, укладеним із компанією «Petergrow LTD» - 13944884,87 євро (рішення Господарського суду Львівської області від 07.10.2014 року у справі №914/1274/14);

-за договором №14/02/13, укладеним із компанією «Petergrow LTD» - 11374887,60 євро (рішення Господарського суду Львівської області від 03.12.2014 року у справі №914/1424/14);

-за договором №27/06/13, укладеним із компанією «Petergrow LTD» - 17934678,13 євро (рішення Господарського суду Львівської області від 22.12.2014 року у справі №914/1423/14);

-за договором №05/ІМ/2014, укладеним із компанією «Petergrow LTD» - 370000,00

євро (рішення Господарського суду Львівської області від 10.03.2015 року у справі №914/1575/14);

-за договором №30/10/13, укладеним із компанією «Petergrow LTD» - 3007000,00 євро;

-за договором №01/ЕХ/2014, укладеним із компанією «Petergrow LTD» - 1631 900,00 євро (рішення Господарського суду Львівської області від 18.12.2014 року у справі №914/1300/14);

-за договором №09/10/12, укладеним із компанією «Petergrow LTD» - 11420 496,61 євро (рішення Господарського суду Львівської області від 07.10.2014 року у справі №914/1301/14);

-за договором №06/ІМ/2014, укладеним із компанією «Petergrow LTD» - 2448123,21 євро (рішення Господарського суду Львівської області від 22.12.2014 року у справі №914/1576/14);

-за договором №04/ІМ/2014, укладеним із компанією «Petergrow LTD» - 5236 365,74 євро (рішення Господарського суду Львівської області від 11.11.2015 року у справі №914/1523/14).

Отже, ліквідація згаданих вище нерезидентів унеможливила виконання останніми своїх зобовязань перед ТзОВ «Яблуневий Дар» за відповідними договорми та як наслідок усунення порушення позивачем вимог статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Суд зауважує, що у даному випадку позивачем вжито вичерпний перелік дій для повернення простроченої заборгованості від контрагентів.

Наведене свідчить, що позивачем було надано Міністерству економічного розвитку і торгівлі України достатні докази неможливості (безперспективності) застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та/або повязаних з ним законів України, зокрема, докази, що засвідчують факт ліквідації контрагентів-нерезидентів.

Згідно приписів ч.14 ст.37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», загальний термін розгляду цього клопотання не повинен перевищувати тридцяти календарних днів - тобто МЕУ було зобовязано надати позивачу відповідне рішення не пізніше ніж 20.02.2017 року. При цьому, станом на дату подання даного клопотання, відповідач жодного рішення/відповіді за наслідками розгляду клопотання не виніс, що є порушенням прав позивача. У свою чергу, відповідачем суду не було надано доказів розгляду звернення позивача про можливість скасування застосованих спеціальних санкцій за наказами №858, №1687 та доказів надіслання відповіді на його звернення у строки, що визначені діючим законодавством.

Згідно з частиною першою статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до положень статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зауважує, що відповідачем не доведено та не підтверджено належними доказами факт надання обґрунтованої відповіді позивачу на його клопотання у строк, визначений законом, не надано доказів правомірності своєї бездіяльності. При цьому, відповідач не вказав, які ще практичні заходи, передбачені законом, на його думку, мають бути вжиті позивачем для усунення порушень з метою гарантування виконання Закону.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що бездіяльність відповідача, яка полягає в несвоєчасному розгляді клопотання позивача про скасування дії спеціальних санкцій й порушує законні права та інтереси останнього.

Тож, позовна вимога в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду клопотання позивача підлягають до задоволення.

Окрім того, з метою повного відновлення порушеного права позивача, суд приходить до переконання, що слід зобовязати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України розглянути клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар» від 17.01.2017 року №14 про скасування дії санкцій.

В той же час, суд вважає, що до розгляду відповідачем клопотання і станом на день вирішення означеного спору відсутні достатні підстави для зобовязання Міністерства економічного розвитку та торгівлі України вчинити дії щодо скасування застосованих санкцій, позаяк фактично клопотання не розглянуто по суті, тобто не надано прямої відмови у задоволенні такого, як і навпаки, що свідчить про передчасність таких позовних вимог.

Враховуючи викладене, оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частити вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138, 158-163, 167 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Міністерства економічного розвитку та торгівлі України щодо не розгляду у встановлені строки клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар» від 17.01.2017 року № 14 про скасування дії санкцій.

3. Зобовязати Міністерство економічного розвитку та торгівлі України розглянути клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар» від 17.01.2017 року № 14 про скасування дії санкцій.

4. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з Міністерства економічного розвитку та торгівлі України за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар» судові витрати в сумі 2 400 (дві тисячі триста) грн. 00 коп.

Постанову може бути оскаржено, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Головуючий суддя Грень Н.М.

Суддя Гулик А.Г.

Суддя Хома О.П.

Повний текст постанови складено та підписано 30.10.2017 року.