Справа № 815/5532/17
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5532/17
УХВАЛА

30 жовтня 2017 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Вовченко О.А., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Одеського прикордонного загону, третя особа: громадська організація «Мангуст» про визнання протиправними та скасування рішення та постанови,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеського прикордонного загону, третя особа: громадська організація «Мангуст», в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 28.04.2017 року про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства ОСОБА_1;

- визнати протиправним та скасувати постанову Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 28.04.2017 року про заборону в'їзду строком на три роки в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_1.

Відповідно до п.п.3,5,6 ч.1 ст.107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу; подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ознайомившись зі змістом адміністративного позову, суд дійшов висновку, що він не відповідає вимогам ст.106 КАС України.

Статтею 53 КАС України передбачено, що треті особи поділяються на два види: треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача.

У позовній заяві громадська організація «Мангуст» зазначена в якості третьої особи, однак без визначення на боці кого (позивача чи відповідача) та з якими вимогами (з самостійними вимогами чи без самостійних вимог).

Згідно частин 1-3 статті 56 КАС України сторона, а також третя особа в адміністративній справі можуть брати участь в адміністративному процесі особисто і (або) через представника. Представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 48 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність. Представники беруть участь в адміністративному процесі на основі договору або закону.

Частинами 1, 3 та 4 статті 58 КАС України визначено, що повноваження представників, які беруть участь в адміністративному процесі на основі договору, на здійснення представництва в суді повинні бути підтверджені довіреністю. Довіреності від імені органу, підприємства, установи, організації видаються за підписом керівника або іншої уповноваженої на те законом, положенням, статутом особи і засвідчуються печаткою цього органу, підприємства, установи, організації (за наявності). Довіреність фізичної особи на ведення справи в адміністративному суді посвідчується нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності.

Адміністративний позов ОСОБА_1 підписано представником позивача - ОСОБА_3.

На підтвердження повноважень вказаної особи до суду надано копію довіреності серії 05АА1910409 від 14.07.2017, яка складена російською мовою та видана нотаріусом міста Махачкали Республіки Дагестан ОСОБА_2.

Суд зазначає, що статтею 100 Закону України "Про нотаріат" визначено, що документи, які складено за кордоном з участю іноземних властей або які від них виходять, приймаються нотаріусами за умови їх легалізації органами Міністерства закордонних справ України. Без легалізації такі документи приймаються нотаріусами у тих випадках, коли це передбачено законодавством України, міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Відповідно до статті 98 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси відповідно до законодавства України, міжнародних договорів застосовують норми іноземного права; нотаріуси приймають документи, складені відповідно до вимог іноземного права, а також вчиняють посвідчувальні написи за формою, передбаченою іноземним законодавством, якщо це не суперечить законодавству України.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про міжнародне приватне право", документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні у разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

З 22.12.2003 року набула чинності між Україною і державами-учасницями Конвенції, що не висловили заперечень проти її приєднання згода на обов'язковість Конвенція 1961 року, яка скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, (Закон України від 10 січня 2002 "Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів").,

Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Однак дотримання згаданої в попередній частині формальної процедури не може вимагатися, якщо закони, правила або практика, що діють в державі, в якій документ представлений, або угода між двома чи декількома договірними державами відміняють чи спрощують дану формальну процедуру або звільняють сам документ від легалізації.

Тобто, документ, на якому проставлено апостиль, не потребує ніякого додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі-учасниці Конвенції.

При цьому у вищевказаній довіреності від 14.07.2017 року серії 05АА1910409 відсутній апостиль.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України" звернуто увагу, що Україна є учасницею окремих міжнародних договорів, якими скасовуються будь-які додаткові засвідчення офіційних документів, що подаються до установ держав-учасниць такого Договору. Такими є договори про правову допомогу між Україною та Грузією, Молдовою, Узбекистаном, Литвою, Латвією, Естонією, Чехією, Угорщиною, Польщею, Монголією, Македонією, В'єтнамом, КНР та іншими. У відносинах між Україною та країнами СНД чинною є Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року. Згідно зі статтею 13 цієї Конвенції та міжнародними договорами про правову допомогу документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні та користуються на території інших Договірних Сторін, є доказовою силою офіційних документів.

Проте, згідно змісту Конвенції її дія не є універсальною, тоді як згідно змісту Конвенції визначено коло відносин, на які розповсюджується її дія. Зокрема, згідно ст. 2 Конвенції визначено, що громадяни кожної з Договірних Сторін, а також особи, що проживають на її території, користуються на територіях інших Договірних Сторін у відношенні своїх особистих та майнових прав таким же правовим захистом, як і власні громадяни даної Договірної Сторони. Громадяни кожної Договірної Сторони мають право вільно і без перешкод звертатися у суди, до компетенції яких відносяться цивільні, сімейні та кримінальні справи.

Зі змісту Конвенції чітко слідує, що в частині надання правового захисту у цивільних справах вона спрямована саме на приватноправові відносини, тоді як питання оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади Договірних Сторін є публічно-правовими.

Згідно з ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Аналогічні положення містилися у ЦК УРСР, що діяв станом на момент підписання Конвенції.

Будь-яких застережень щодо поширення дії Конвенції, або включення до складу цивільних відносин також відносин, що мають публічно-правову природу, Конвенція не містить.

Предметом звернення до суду у даній справі є відносини, що мають чітко виражену публічно-правову природу, тому суд вважає, що в даному випадку сфера дії Конвенції не поширюється на правовідносини сторін по справі.

Отже, додана до позову копія довіреності від 14.07.2017 року серії 05АА1910409 не оформлена належним чином відповідно до чинного законодавства України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а, отже, позивачем не надано належних документів на підтвердження повноважень свого представник.

Крім цього, як вже зазначено, текст зазначеної довіреності викладено російською мовою.

Згідно зі ст. 15 КАС України мова адміністративного судочинства визначається статтею 14 Закону України "Про засади державної мовної політики".

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України "Про засади державної мовної політики" сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

Суддя звертає увагу позивача на той факт, що відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії як, зокрема, засвідчують вірність перекладу документів з однієї мови на іншу.

Беручи до уваги наведене, позивачу необхідно надати суду належним чином оформлені документи на підтвердження повноважень свого представника, який підписав позовну заяву, або надати суду власноруч підписану позовну заяву.

Окрім цього, відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 106 КАС України у позовній заяві зазначаються ім'я (найменування) сторін, їх поштову адресу, а також номери засобів зв'язку, адреси електронної пошти, якщо такі є.

В порушення вказаної норми позивачем не зазначено у позові власний засіб телефонного зв'язку та адресу електронної пошти.

Також позивачем не вказано у позовній заяві засоби телефонного зв'язку, адреси електронної пошти відповідача та третьої особи.

Згідно з приписами ч.3 ст.106 КАС України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

На підтвердження сплати судового збору позивачем надано квитанцію №ПН172 від 05.10.2017 року про сплату 640,00 грн. та квитанцію №ПН171 від 05.10.2017 року про сплату 640,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Однак, у суду відсутні відомості про зарахування вказаних сум судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Як вбачається з БД "ДСС", позивачем вищевказані квитанції вже подавалось на підтвердження оплати судового збору по адміністративній справі №815/5197/17 та по адміністративній справі №815/5309/17.

Згідно з ч.2 ст.106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

В порушення вимог вищевказаної статті позивачем не надано до суду копії постанови Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 28.04.2017 року про заборону в'їзду строком на три роки в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_1.

У разі необхідності у позовній заяві зазначається клопотання про витребування доказів (п.5 ч.1 ст.106 КАС України).

Так, у прохальній частині адміністративного позову міститься клопотання про витребування у Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України постанови від 28.04.2017 року про заборону в'їзду строком на три роки в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_1, однак позивачем не зазначено обставин, які перешкоджають йому самостійно надати до суду копію спірного рішення.

Окрім того, суд звертає увагу позивача на те, що відповідачем у адміністративному позові зазначено Одеський прикордонний загін, однак у прохальній частині адміністративного позову ОСОБА_1 оскаржує рішення Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Згідно зі ст.108 КАС України суддя, встановивши, що адміністративний позов подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне залишити адміністративний позов без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків.

Виявлені недоліки повинні бути усунені, шляхом надання до суду адміністративного позову, оформленого у відповідності до вимог ст.106 КАС України, доказів сплату судового збору, копії спірної постанови Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 28.04.2017 року про заборону в'їзду строком на три роки в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_1, а також надання належних документів на підтвердження повноважень представника ОСОБА_3 на представлення інтересів ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 105, 106, 108, 109 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеського прикордонного загону, третя особа: громадська організація «Мангуст» про визнання протиправними та скасування рішення та постанови - залишити без руху.

Встановити позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута заявникові.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в п'ятиденний строк з дня оголошення та (або) отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя О.А. Вовченко