Справа № 806/1671/17
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

іменем України

"30" жовтня 2017 р. Справа № 806/1671/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "27" липня 2017 р. у справі за позовом Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Продцентр-плюс" про стягнення 16338,80 гривень ,-

ВСТАНОВИВ

16 червня 2017 року Житомирське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів подало до Житомирського окружного адміністративного суду адміністративний позов, в якому просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Продцентр-плюс" суму адміністративно-господарських санкцій та пеню в розмірі 16338,80 гривень.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від "27" липня 2017 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Вважаючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, Житомирське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши справу в межах, визначених статтею 195 Кодексу адміністративного судочинства України, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Продцентр-плюс" є юридичною особою (роботодавцем), який на підставі статті 18 Закону України №875-XII від 21.03.1991 року "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" зобов'язаний надати робочі місця для працевлаштування інвалідів.

В лютому 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Продцентр-плюс" подало до Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2016 рік (форма №10-ПІ). Також зазначає, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу Товариства з обмеженою відповідальністю "Продцентр-плюс" в період 2016 року становила 11 осіб, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - жодного, а кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - 1 особа. Середньорічна заробітна плата штатного працівника становить 31936,36 гривень.

За невиконання нормативу робочих місць по працевлаштуванню осіб з інвалідністю в 2016 році Житомирським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів направлено до Товариства з обмеженою відповідальністю "Продцентр-плюс" претензію №42/17 від 22.05.2017 року вих. №04-69/689 на підставі якої відповідач зобов'язаний сплатити на користь Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції в сумі 15968,18 гривень, а в зв'язку з несплатою нарахованої суми адміністративно-господарських санкцій в строки визначені законодавством, і пені в сумі 370,62 гривень.

Враховуючи зазначене, загальна сума заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Продцентр-плюс" перед Житомирським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів складає 16338,80 гривень.

З підстав несплати суми адміністративно-господарської санкції, Житомирське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів подав до суду адміністративний позов.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України №875-XII від 21.03.1991 року "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" та Законом України №5067-VI від 05.07.2012 року "Про зайнятість населення".

Вимогами частини третьої статті 18 Закону України №875-XII від 21.03.1991 року "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" визначено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи зазначене, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, однак до їхніх обов'язків не входить пошук підходящої роботи для інвалідів.

Згідно частини третьої статті 18-1 Закону України №875-XII від 21.03.1991 року "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" визначено, що Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Частиною першою статті 19 Закону України №875-XII від 21.03.1991 року "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" визначено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно частини першої статті 20 Закону України №875-XII від 21.03.1991 року "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" визначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Частиною другою статті 20 Закону України №875-XII від 21.03.1991 року "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" визначено, що порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Враховуючи, що в силу вимог частини першої статті 218 Господарського кодексу України №436-IV від 16.01.2003 року підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання, а учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, то нарахування адміністративно-господарських санкцій за незайняті інвалідами робочі місця є заходом впливу до правопорушника в сфері господарювання, в зв'язку зі скоєнням правопорушення.

В матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Продцентр-плюс" відмовлено в прийнятті на роботу особам з інвалідністю з мотивів наявності у вказаних осіб інвалідності. Натомість є докази, що підприємством були створені відповідні робочі місця та подавалась відповідна звітність до органів зайнятості населення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимоги Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів щодо стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені є необґрунтованими та безпідставними.

Вказані висновки суду першої інстанції відповідають правовій позиції Верховного Суду України в постановах від 20.06.2011 року (справа №21-60а11) та від 16.04.2013 року (справа №21-81а13).

Відповідно частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів приходить висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "27" липня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: М.М. Капустинський

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано: рек з пов про вруч

1 - в справу:

2 - позивачу: Житомирське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів вул.Домбровського,38, м.Житомир, 10029

3 - відповідачу: Товариство з обмеженою відповідальністю "Продцентр-плюс" вул.Коротуна,1, м.Коростень, Коростенський район, Житомирська область, 11501

- ,