Справа № 211/2407/17
Суддя: Ткаченко С. В.
Дата ухвалення: 2017-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/2407/17
Провадження № 2-а/211/159/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 жовтня 2017 року суддя Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії та є інвалідом 3 групи. Згідно ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, але при цьому отримав 90 грн. за 2017 рік. На неодноразові звернення позивача про перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення відповідачем надаються відповіді з посиланням на постанову КМУ № 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач зазначив, що така відмова є неправомірною, оскільки розмір допомоги визначено Законом і не може змінюватися підзаконними нормативно-правовими актами. Тому позивач просить суд визнати дії відповідача щодо нарахування йому щорічної допомоги на оздоровлення за 2017 рік не в повному обсязі неправомірними; зобов"язати відповідача здійснити нарахування та виплатити на його користь щорічну допомогу на оздоровлення за 2017 рік в розмірі 4 мінімальних заробітних плат встановлених ст. 48 вищевказаного Закону . А також позивач просить зобов»язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради звітувати про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання ним законної сили.

Представник відповідача надав до суду письмові заперечення, відповідно до яких позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні, оскільки допомога на оздоровлення за 2017 рік в розмірі 90 грн. позивачу виплачено відповідно постанови № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою віл 12 06 2017 року по справ відкрито скорочене провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інвалідом 3-ої групи, та користується пільгами, встановленими ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Щорічну допомогу на оздоровлення за 2017 рік позивачу було виплачено у 2017 році в розмірі 90 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_2 посилається на стару редакцію ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

На момент звернення з позовом до суду діє зовсім інша редакція даної статті.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо усунення дискримінаційного ставлення до громадян, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях та військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї» від 21 квітня 2016 року № 1339-VIII, який набрав чинності з 22 травня 2016 року, статтю 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в новій редакції.

Відповідно до частини 2 вказаної статті, щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, громадянам, які брали участь у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 або 3, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, починаючи з 01 січня 2015 року стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не містила положень щодо виплати щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення особам у відповідних розмірах кратних до мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ, до якої внесено зміни Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VІІІ та передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах , установлених Кабінетом Міністрів України. Пунктом 26 Закону України від 28.12.2014 №79- VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи між бюджетних відносин» встановлено, що норми ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів.

Роз"яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінету Міністрів України. Рішення якого є обов"язкових для виконання міністерствами та іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, всіма субєктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності (ст.. 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Як передбачено статтею 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до пункту 26 Закону України від 28.12.2014 №79- VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи між бюджетних відносин» встановлено, що норми ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та в розмірах , встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів.

Відповідно до паспорту бюджетної програми на 2017 рік, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України та Міністерства фінансів України від 15.02.2017 № 233/205 за програмою «Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що головним розпорядником коштів є Міністерство соціальної політики України. Підставами для виконання бюджетної програми є: Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що є чинною, якою передбачено, що установити громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, такий розмір щорічної допомоги на оздоровлення: інвалідам 3групи - 90 гривень.

У цьому ж розмірі відповідачем проведено позивачу виплату щорічної допомоги на оздоровлення у 2017 році.

Закони України від 28.12.2014 №79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи між бюджетних відносин» та від 28.12.2014 №76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» неконституційними не визнавалися, положення постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є також чинними.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влад та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року №20-рп/2011 закріплено, що в одних законах безпосередньо встановлено розміри соціальних виплат, а в інших їх визначення віднесено до повноважень КМУ. Відповідно до положень Закону «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначення порядку та розмірів соціальних виплат віднесено до відання Кабінету Міністрів України.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, передбачені законами соціально економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України, роз"яснено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції України та законів України, тому суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності, який передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, Закону України про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ісландії» також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсонпроти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Враховуючи вищевикладене, під час розгляду справи судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про протиправність дій відповідача щодо позивача у відносинах щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення у 2017 році, оскільки відповідач діяв відповідно до вимог діючого законодавства та повноважень, а тому суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 71, 159, 161-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_1