Справа № 821/1561/17
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2017-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1561/17

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Мельник О.О., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Кризької Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про скасування постанови державного виконавця від 21.09.2016 р.,

встановив:

ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі по тексту - відповідач) про скасування постанови державного виконавця від 21.09.2016 р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.09.2016 р. державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Башмаковим В. О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом нотаріуса, який видано 12.08.2015 р.

Позивач вказав, що строк пред'явлення виконавчого напису нотаріуса до виконання становить 1 рік. Оскільки вказаний виконавчий напис здійснено 12.08.2015 р., а пред'явлено до виконання лише 20.09.2016 р., що становить термін більше одного року, постанова про відкриття виконавчого провадження є незаконною та підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач надав до суду заперечення, які обґрунтовано тим, що згідно витягу АСВП виконавчий документ вперше був пред'явлений до виконання 31.08.2015 р., тому вважає, що ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до якої, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання у відповідні строки, державним виконавцем не порушені.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечення підтримав та в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до наступного: частиною 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби (ч. 3 ст.181 Кодексу адміністративного судочинства).

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.2 ч.1 ст. 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (який діяв на час здійснення виконавчого напису нотаріусом), встановлено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Судом встановлено, що 20 серпня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути грошові кошти у сумі 74219, 68 грн. з ОСОБА_3 Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за номером 4212.

21 вересня 2016 року державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Башмаковим В.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим написом нотаріуса, який видано 12.08.2015 р. ВП № 52301152.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (який діяв на час здійснення виконавчого напису нотаріусом), виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (ч. 1, 2 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (який діяв на час здійснення виконавчого напису нотаріусом).

З матеріалів справи, а саме витягу з виконавчого провадження 48577480 із спецпідрозділу встановлено, що дата надходження виконавчого документа - 31.08.2015 р., повернення ВД стягувачеві п. 5 ч. 1 ст. 47 (неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місце проживання боржника) - 29.12.2015 р.

За таких підстав, судом встановлено, що відбулося переривання строку виконання виконавчого напису нотаріуса № 4212 від 20.08.2015 р. Повторно стягувач звернувся з вказаним виконавчим написом 20.09.2016 р.

Отже, суд приходить до висновку про правомірність винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 52301152 від 21.09.2016 р., оскільки строк пред'явлення виконавчого напису нотаріуса до виконання не порушено.

Також суд зазначає, що не погоджується з посиланнями позивача, викладеними в адміністративному позові, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні чинного законодавства.

Щодо посилання представника позивача, що витяг спецпідрозділу АСВП щодо ходу виконання виконавчого напису нотаріуса 4212 від 20.08.2016 р. не є належним доказом переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання суд зазначає, що не погоджується з даним твердженням, оскільки вказаний витяг належним чином завірений відповідачем.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, аналізуючи викладене приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про скасування постанови державного виконавця від 21.09.2016 р. не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 12,17,18, 19, ч. 1 ст. 158, 159, 160-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 30 жовтня 2017 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 11.5