Справа № 296/7610/17
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Галасюк Р.А.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА

іменем України

"26" жовтня 2017 р. Справа № 296/7610/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

Франовської К.С.,

за участю секретаря судового засідання Єфремової О.С.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління транспорту та зв'язку Житомирської міської ради на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від "02" жовтня 2017 р. у справі за позовом Приватного підприємства "ШЕРІФФ" до Управління транспорту та зв'язку Житомирської міської ради про визнання додаткової угоди до договору недійсним ,

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2017 року Приватне підприємство "ШЕРІФФ" звернулося до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до Управління транспорту та зв'язку Житомирської міської ради, в якому просило визнати нечинним пункт 1 Додаткової угоди до Договору № 60/58(1-10) про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування від 19.05.2017 року.

29.09.2017 року позивачем було подано клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії пункту 1 Додаткової угоди до Договору № 60/58(1-10) про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування від 19.05.2017 року.

Клопотання обґрунтоване тим, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, так як перевізник здійснює перевезення пільгових категорій пасажирів за власний рахунок, що призводить до збитків.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 02.10.2017 року клопотання Приватного підприємства "Шеріфф" про забезпечення адміністративного позову задоволено.

Зупинено дію пункту 1 Додаткової угоди від 19.05.2017 року до Договору № 60/58(1-10) про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування до вирішення справи по суті.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги. Просив відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав. Просив задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави передбачені ст.117 КАС України для забезпечення позову, так як дія оскаржуваного пункту призводить до значних збитків позивача.

З вказаним висновком суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується, вказуючи наступне.

Судом встановлено, що між сторонами укладено договір про здійснення перевезень пасажирів транспортом загального користування, додатковою угодою від 19.05.2017 року до основного договору внесено пункт 1 щодо здійснення перевезення пільгових категорій пасажирів, які мають право на пільговий проїзд відповідно до вимог чинного законодавства за власний рахунок перевізника.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано ст.ст. 117, 118 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів;

3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому;

4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов'язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Слід зазначити, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Колегія суддів вважає, що зазначені позивачем у клопотанні про забезпечення позову доводи не надають суду підстав для вжиття заходів забезпечення позову, що передбачені ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається з матеріалів справи, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача нічим не підтверджено, відсутні докази того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, основною підставою для забезпечення позову шляхом зупинення дії пункту 1 Додаткової угоди від 19.05.2017 року в даному випадку мала б стати очевидна протиправність оскаржуваного рішення, тоді, могло б йтися про збитки позивача. В даному випадку зупинення дії рішення до вирішення справи по суті призведе до оплати проїзду пільговими категоріями пасажирів та суспільного дисбалансу у питанні проїзду громадським транспортом.

Відповідно до п. 6 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління транспорту та зв'язку Житомирської міської ради задовольнити, ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від "02" жовтня 2017 р. скасувати.

В задоволенні клопотання Приватного підприємства "ШЕРІФФ" про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

К.С. Франовська

Повний текст cудового рішення виготовлено "30" жовтня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Приватне підприємство "ШЕРІФФ" вул.Вітрука,41, кв.95, м.Житомир, 10009

3- відповідачу/відповідачам: Управління транспорту та зв'язку Житомирської міської ради м-н. С.П.Корольова,4/2, м.Житомир,10014

- ,