Справа № 385/820/17
Суддя: Сліпенко Р. Ю.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 385/820/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2017 року

Гайвороський районний суд в Кіровоградській області в складі:

Головуючого судді - Сліпенка Р.Ю. при секретарі - Зеленко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайворон справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Гайворонському, Голованівському, Благовіщенському районах ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській обл. ОСОБА_2 про скасування постанови про накладання стягнення за вчинення адмінпорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

19.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Гайворонського районного суду з адміністративним позовом до Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Гайворонському, Голованівському, Благовіщенському районах ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській обл. ОСОБА_2 в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 50/092-17-ДК/018По/08/01-17 від 12.06.2017 року.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 12 червня 2017 року начальником інспекції у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства в Гайворонському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області ОСОБА_3 винесена постанова за № 50/0/92-17-ДК/0018По/08-01/-17, відповідно до якої позивача визнано винним в порушенні вимог ст. 125,126 ЗК України, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень, а також вручено розрахунки шкоди, заподіяної позивачем через самовільне зайняття земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 17,52 га., яка відноситься до резервного фонду Долинівської сільської ради , у розмірі 25 598 гривень.

Вказану постанову позивач вважає незаконною, та такою , що підлягає скасуванню, виходячи з наступного:

3а приписами ст.1 Закону України» Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільним зайняттям земельної ділянки,є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання у власність чи оренду, за винятком дій, які, на думку позивача, відповідно до закону є правомірними. Земельна ділянка, площею 17,52 га.,що розташована на території Долинівської сільської ради є сформованою, з кадастровим номером :02:000:2036 та використовується позивачем за цільовим призначенням на підставі угоди на право користування земельною ділянкою від 17 лютого 2017 року, до набуття права власності чи права оренди відповідно до Земельного кодексу та закону «Про оренду землі» І укладена між позивачем та Долинівською сільською радою, на території якої знаходиться зазначена ділянка. Дана угода укладена на підставі рішення № 94 тринадцятої сіс'її сьомого скликання Долинівської сільської ради від 16.02.2017 р. Крім того позивач відкрито обробляється її з метою вирощення сільськогосподарської продукції з 2007 року згідно діючого на той час законодавства.

Тому позивач вважає, що в нього виникло узаконене право на користування земельною ділянкою з 2007 по 2012 рік, а з 2013 по 2016 рік позивач намагався виготовити нові документи та узаконення права користування земельною ділянкою за новим законодавством. Тому позивач вважає що використовує ділянку законно, оскільки існує ніким не оспорена угода про тимчасове використання ділянки до завершення процедури повного оформлення документів.

На підтвердження своїх вимог він посилається на матеріали справи.

В судовому засіданні представник позивача змінила позовні вимоги надала суду уточнену позовну заяву в якій додатково просить зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо надання в оренду земельної ділянки, загальною площею 17,52 га. на території Долинівської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області. При цьому, після роз"яснення суду, що дана вимога буде іншою підставою та предметом спору в подальшому від цієї вимоги відмовилась.

Представник відповідач в судовому засіданні адміністративний позов не визнала та просить відмовити в його задоволенні мотивуючи тим, що Державний інспектор у сфері Державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Гайворонському районі ОСОБА_2 склала протокол про адміністративне правопорушення та винесла на підставі нього постанову з підстав, що повністю відповідали фактичним обставинам по справі. Надала до суду заперечення в якому просить відмовити позивачеві в задоволенні позову.

Дослідивши обставини справи, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача вивчивши матеріали справи, заперечення відповідача, суд вважає, що адміністративний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Постанова про накладення адміністративного стягнення відповідно до якої позивача визнано винним в порушенні вимог ст. 125, 126 ЗК України та притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень, через самовільне зайняття земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 17,52 га., яка відноситься до резервного фонду Долинівської сільської ради.

Правильність винесення постанови підтверджується викопіюванням з кадастрової карти на якій зазначено місце розташування земельної ділянки (арк. № 13), договором оренди земельної ділянки укладеним між Долинівською сільською радою та позивачем (арк. № 10) який Долинівська сільська рада уклала з позивачем перевищивши свої повноваження оскільки, такий договір оренди можливо було укласти лише між розпорядником земельних ділянок Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та позивачем та протоколом про адміністративне правопорушення який підписано позивачем (арк. № 9).

Крім того позивач визнав факт, користувався земельною ділянкою але пояснив, що він помилково вважав, що сплачуючи кошти за оренду земельної ділянки в подальшому він нею користується правомірно. Пояснення позивача також підтверджуються поясненнями представника сільської ради який пояснив, що договір з позивачем уклали незаконний і підтвердив факт отримання на рахунок сільської ради коштів за оренду позивачем земельної ділянки

Відповідно до частини 2 статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

У рішенням Європейського Суду з прав людини по справі «Деве локмент ЛТД та інші проти Ірландії», він постановив, що ст. 1 Першого протоколу можна застосовувати до захисту « правомірних очікувань» щодо певного стану речей, у майбутньому, оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. Правомірні очікування виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала всі підстави, вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. З наведеного слідує висновок про те, що по-перше особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права оренди ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є право оренди є обєктом правового захисту.

Аналогічна позиція викладена в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.11.2011 р. в справі «Рисовський проти України». За таких обставин, враховуючи, що позивачем не було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а саме, позивач достовірно знаючи що йому необхідно укладати договір оренди з Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області уклав договір оренди з Долинівською сільською радою, яка немає повноважень розпоряджатися даними земельними ділянками. Даний факт обізнаності позивача підтверджується його поясненнями, поясненнями його представника та документальними підтвердженнями його особистих звернень до Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області для укладання договору оренди (арк. № 16). Виходячи з викладеного суд вважає що позивачем не було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу а тому він не мав всіх підстав, вважати, що укладений договір є правомірним та не міг розраховувати на певний стан речей

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 53-1 КУпАП передбачає відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки. Об'єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері користування земельними ділянками. Предмет посягання - земельна ділянка. Об'єктивна сторона правопорушення виражається у самовільному (тобто без належного на те права, оформленого юридично) зайнятті земельної ділянки (формальний склад).

За приписами ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ст. 211 Земельного кодексу України - громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення: … б) самовільне зайняття земельних ділянок…..

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України - право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України - право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, зі сторони позивача не вжито ніяких заходів для державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, тобто в діях позивача мають місце факти правопорушення. Виносячи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 по факту порушення передбачене ст 53-1 КУпАП, Державний інспектор у сфері Державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Гайворонському районі ОСОБА_2 врахувала фактичні обставини, вивчила матеріали справи, перевірила законність використання земельної ділянки, а тому її дії є правомірними і законними.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач довів належними та допустими доказами правомірність прийняття постанови № 50/092-17-ДК/018По/08/01-17 від 12.06.2017 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП, у зв'язку з чим адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п.3 ч.1ст.288 КУпАП постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП. Відповідно суд розглядає дану категорію справ у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови.

Таким чином постанова серія № 50/092-17-ДК/018По/08/01-17 від 12.06.2017 року винесена на підставі протоколу вважається законною, а тому скасуванню не підлягає.

На підстав викладеного, керуючись ст.ст.11, 106 159-163 КАС України, - ст. ст. 3, 122, 124, 125, 126 Земельного кодексу України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Гайворонському, Голованівському, Благовіщенському районах ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській обл. ОСОБА_2 про скасування постанови про накладання стягнення за вчинення адмінпорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП в повному обсязі. Постанова суду оскарженню не підлягає.

Суддя: Р. Ю. Сліпенко

Дата документа 25.10.2017