Справа № 320/8011/17
Суддя: Бахаєв І. М.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 31.10.2017
Справа № 320/8011/17
Провадження №2-а/320/316/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого: судді Бахаєва І.М.

за участю секретаря: Фурсовій Л.І.,

представника позивача: Капканця В.О.,

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі адміністративну справу за позовом Мелітопольського міського відділу УДМС України в Запорізькій області до ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з адміністративним позовом, в якому просить видворити з території України іноземця - ОСОБА_2, громадянина Республіки Молдова на підставі паспорту громадянина Республіки Молдова від 22.07.2013 року терміном дії до 22.07.2020 року, обґрунтовуючи тим, що відповідач без законних на то підстав перебуває на території України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти його задоволення, пояснив, що він не покидав територію України понад встановлені законом строки, у зв'язку з тим, що бажав працевлаштуватись.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, прийшов до висновку, що адміністративний позов Мелітопольського міського відділу УДМС України в Запорізькій області підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

З вимог ч.3 ст. 2 КАС України вбачається, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

- на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України,

- з використанням повноважень, з метою, з якою це повноваження надано,

- обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії),

- безсторонньо (неупереджено),

- добросовісно,

- розсудливо,

- з дотриманням принципу рівності перед законом запобігаючи несправедливій дискримінації,

- пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія),

- з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення,

- своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до вимог ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з вимогами ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 4 ст. 50 КАС України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183-7 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Судом встановлено, що громадянин Республіки Молдова ОСОБА_2 прибув на територію України 21.03.2017 року через КПП «Грем'яч» у приватних справах.

По закінченню відповідного терміну перебування 19.06.2017 року, громадянин Республіки Молдова ОСОБА_2 територію України не покинув, ухилявся від виїзду з України.

За порушення законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства 27.07.2017 року Мелітопольським МВ УДМС України у відношенні громадянина Республіки Молдова ОСОБА_2 було складено протокол за адміністративне правопорушення ПР МЗП №136187 за ознаками ч. 1. ст.203 КУпАП та 27.07.2017 року начальником Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МЗП №136187 у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

27.07.2017 року у виконання ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Мелітопольським міським відділом УДМС України в Запорізькій області було прийняте рішення про примусове повернення до країни походження громадянина Республіки Молдова ОСОБА_2 та відповідач зобов'язався добровільно виконати рішення про примусове повернення, саме покинути територію України у термін до 25 серпня 2017 року.

Під час прийняття рішення про примусове повернення з України громадянина Республіки Молдова ОСОБА_2 було повідомлено, що у випадку невиконання ним рішення про примусове повернення до нього буде застосоване примусове видворення, що передбачено ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

20.10.2017 року Мелітопольським МВ УДМС України в Запорізькій області було встановлено, що громадянин Республіки Молдова ОСОБА_2 не виконав рішення про примусове повернення прийняте 27.07.2017 року Мелітопольським МВ УДМС України в Запорізькій області.

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Крім того, ст.4 вищевказаного Закону визначені підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, однак, суду, при розгляді даної справи, жодних підстав, які визначені в наведеній статті, відповідачем не надано.

Щодо відповідача, обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ж статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та унеможливлюють примусове видворення за межі України не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідачів поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Порушення відповідачем законодавства України про перебування на території держави, невжиття заходів щодо вчинення будь-яких дій щодо легалізації перебування на території іноземної для відповідача держави, який не має офіційного джерела існування, що також стало підставою для його ухилення від виїзду за межі території України у зв'язку з прийняттям 27.07.2017 року органом ДМС рішення про його примусове повернення з території України, є достатньою підставою для примусового видворення його з України за судовим рішенням.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 25.06.2009 року № 1 "Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні" іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтею 13 Закону України «Про імміграцію». Примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги позивача засновані на законі, є обґрунтованими, знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Таким чином, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об'єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі та вважає можливим видворити з території України іноземця - ОСОБА_2, громадянина Республіки Молдова на підставі паспорту громадянина Республіки Молдова від 22.07.2013 року терміном дії до 22.07.2020 року.

Крім того суд вважає необхідним роз'яснити, що відповідно до п. 22 ст. 22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» стосовно іноземців та осіб без громадянства, котрі не мають коштів для відшкодування витрат, пов'язаних з видворенням їх за межі України, видворення здійснюється за рахунок держави.

Таким чином, враховуючи майновий стан відповідача, суд вважає, що всі витрати, пов'язані з примусовим видворенням за межі України, слід здійснити за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 4, 22, 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», керуючись ст.ст.50,94,159,160,161,162,163,173,183-7 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Мелітопольського міського відділу УДМС України в Запорізькій області до ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України - задовольнити повністю.

Затримати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Республіки Молдова на підставі паспорту громадянина Республіки Молдова від 22 липня 2013 року терміном дії до ІНФОРМАЦІЯ_2 року та помітити його до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Видворити з території України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Республіки Молдова на підставі паспорту громадянина Республіки Молдова від 22 липня 2013 року терміном дії до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня оголошення цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ