Справа № 803/1171/17
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року Справа № 803/1171/17

Волинський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання Шафранюк І.Ф.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинські області) про визнання протиправними та скасування наказів «Про проведення фактичної перевірки» від 31.08.2017 року №2381 та №2382.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДФС у Волинські області були видано наказ №2381 від 31.08.2017 року «Про проведення фактичної перевірки» господарської одиниці міні-пивоварні за адресою: м. Луцьк, пр.. Соборності, 26 та наказ №2381 від 31.08.2017 року «Про проведення фактичної перевірки» господарської одиниці бару «Аверс» за адресою: м. Луцьк, пр. Соборності, 28, де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_3

Позивач вказує, що контролюючий орган не мав підстав для винесення оскаржуваних наказів, оскільки підстави проведення перевірки, зазначені в документах на перевірку, повинні бути очевидними і зрозумілими не лише для контролюючого органу, але й для платника податків, що безпосередньо повязано з реалізацією останнім права на захист, в оскаржуваних наказах відсутні підстави для проведення фактичної перевірки та не вказано платника податку у якого проводиться перевірка.

Тому, просить визнати протиправними та скасувати накази «Про проведення фактичної перевірки» від 31.08.2017 року №2381 та №2382

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні та у письмових запереченнях позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов до задоволення не підлягає, враховуючи наступне.

Частина 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Волинській області керуючись п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст.. 75, п.п. 80.2.5, п.п. 80.2.6 п. 80.2 ст. 80 ПК України були видано наказ №2381 від 31.08.2017 року «Про проведення фактичної перевірки» господарської одиниці міні-пивоварні за адресою: м. Луцьк, пр. Соборності, 26 та наказ №2381 від 31.08.2017 року «Про проведення фактичної перевірки» господарської одиниці бару «Аверс» за адресою: м. Луцьк, пр. Соборності, 28.

На підставі наказів були виписані направлення №2422, №2423, №2424, №2425, №2426, №2427, №2428, №2429 від 01.09.2017 року.

Після ознайомлення з наказами та направленням на проведення фактичної перевірки власник торгових обєктів ФОП ОСОБА_3 відмовився допустити перевіряючи до проведення перевірки.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Як передбачено пунктом 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки регламентує стаття 80 ПК України.

Так, пункт 80.1 статті 80 ПК України передбачає, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

80.2.1. у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

80.2.4. неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

80.2.7. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Отже, податкове законодавство визначає вичерпний перелік підстав для проведення фактичної перевірки.

Як встановлено судом з пояснень представника відповідача та зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що підставою для проведення фактичної перевірки згідно п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України було отримання від управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС у Волинській області інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального та п.п. 80.2.6 п. 80.2 ст. 80 ПК України - виявлено за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 зафіксованих актами фактичних перевірок №03/163/40-01/НОМЕР_1 від 19.08.2017 року, №03/164/40-01/НОМЕР_1 від 09.08.2017 року.

Щодо підстави для проведення фактичної перевірки згідно п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України суд зазначає наступне.

Підставою для проведення фактичної перевірки згідно п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, як зазначив в судовому засіданні представник відповідача, було отримання від управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів (структурного підрозділу відповідача) інформації у формі службової записки від 21.08.2017 року про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платником податків ФОП ОСОБА_3 за двома адресами.

Згідно викладених обставин в службовій записці вбачається, що ФОП ОСОБА_3 порушено ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» - роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності ліцензії та ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» подання звітів про обсяги виробництва алкогольних напоїв за період з вересня 2016 року по липень 2017 року з недостовірними відомостями.

Також зазначено, що під час перевірки не були надані технологічні інструкції на виробництво пива «Бурштинове» та «Портер темне». Були предявлені технологічні журнали (варильного відділення, бродильного відділення, лагерного відділення, відпуску готової продукції, обліку вхідної сировини (солод, хміль, дріжджі).

Також в записці зазначено, що перевіркою контрольних стрічок РРО за період з 01 липня по 17 серпня 2017 року було здійснено моніторинг кількості проданого в літрах пива. Результати наведені у додатку 1 до службової записки. Аналіз продажів свідчить про те, що у період перевірки згідно контрольних стрічок збільшилась реалізація пива, що свідчить про непроведення в попередні дні реалізації пива через РРО і відповідно заниження зобовязань з акцизного податку з виробленого пива, що відображається в декларації з акцизного податку та в звітах 2-РС «Звіт про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв» та акцизного податку роздрібного продажу. Приховування фактичних продажів також впливає на сплату інших податків.

З оглянутої в судовому засіданні копії постанови Луцького міськрайонного суду від 28.09.2017 року, яка набрала законної сили вбачається, що на ОСОБА_3 було складено адмінпротоколі за ч. 1 ст. 156 КУпАП (здійснення 09.08.2017 року продажу 20 л. пива власного виробництва без наявності відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі). Однак відносно позивача провадження було закрите із-за відсутності складу та події інкримінованого правопорушення. Як встановлено в судовому засіданні ФОП ОСОБА_3 мав дозвіл на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, що підтверджено чинною ліценцією серії АС №003190 від 29.09.2016 року.

На думку суду, зазначення відповідачем в оскаржуваних наказах пп. 80.2.5 ПК України, як підстави для проведення перевірки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки наявність службової записки з викладенням даних побудованих на припущеннях від одного з структурних підрозділів того ж органу, що й проводив попередню перевірку без наявності обєктивної інформації, яка б знайшла своє підтвердження не може слугувати, яка підстава для направлення на перевірку «отриманням інформації у встановленому законодавством порядку» в оскаржуваному наказі в даній справі.

Щодо підстави для проведення фактичної перевірки згідно п.п. 80.2.6 п. 80.2 ст. 80 ПК України суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 80.2.6 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3.

Судом встановлено, що відповідно до наказу №2059 від 07.08.2017 року ГУ ДФС у Волинській області 09.08.2017 року проведено фактичну перевірку дотримання вимог чинного законодавства щодо обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів господарської одиниці бар «Аверс» за адресою м. Луцьк пр.-т. Соборності, 28, що належить ФОП ОСОБА_3

За результатом проведеної перевірки складено акт №03/164/40-01/НОМЕР_1 від 09.08.2017 року, яким встановлено порушення пп. 1, 2, 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: не проведення через РРО суми покупки, невидачі касового чека на суму покупки та невідповідність готівкових коштів на місці проведення розрахунків.

На підставі висновків акту перевірки, ГУ ДФС у Волинській області 01.09.2017 року винесено податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 91 грн.

Як встановлено судом, вказане податкове повідомлення-рішення позивачем не оскаржувалось, є чинним.

Крім того, відповідно до наказу №2060 від 07.08.2017 року, ГУ ДФС у Волинській області в період з 09.08.2017 року по 18.08.2017 року проведено фактичну перевірку з питань дотримання організаційних, технічних та технологічних вимог провадження господарської діяльності щодо виробництва та обігу алкогольних напоїв субєкта господарювання ОСОБА_3 за місцем здійснення діяльності м. Луцьк пр.-т. Соборності, 26.

За результатом проведеної перевірки складено акт №03/163/40-01/НОМЕР_1 від 19.08.2017 року, яким встановлено порушення вимог: ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії; ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за подання звітів про обсяги виробництва алкогольних напоїв за період з вересня 2016 року по липень 2017 року з недостовірними відомостями; пп. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за проведення розрахункової операції на суму покупки 450 грн. без застосування РРО та без видачі на руки розрахункового документа встановленої форми.

На підставі висновків акту перевірки, ГУ ДФС у Волинській області 04.09.2017 року винесено податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовану штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1 грн.

Як встановлено судом, вказане податкове повідомлення-рішення позивачем не оскаржувалось, є чинним.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні зворотного боку облікової картки платника податків ОСОБА_3, за обома податковими повідомленнями-рішеннями позивач сплатив визначені суми штрафних санкцій, що й не заперечується представником позивача в судовому засіданні.

Відповідно до п. 80.3 ПК України, фактична перевірка, що здійснюється за наявності обставини, визначеної у пункті 80.2.6, може бути проведена для контролю щодо припинення порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3, одноразово протягом 12 місяців з дати складання акта за результатами попередньої перевірки.

Таким чином, на момент прийняття оскаржуваних наказів в ГУ ДФС у Волинській області були наявні підстави передбачені п. 80.2.6 п. 80.2 ст. 80 ПК України так як є чинними податкові повідомлення-рішення які прийняті за результатами попередніх перевірок та якими встановлені порушення законодавства з питань, визначених у п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, а саме порушення норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій.

Відтак, суд приходить до висновку, що ГУ ДФС у Волинській області мало всі законодавчо обґрунтовані підстави для винесення наказу №2381 від 31.08.2017 року «Про проведення фактичної перевірки» позивача за адресою: м. Луцьк, пр.. Соборності, 26 та наказу №2381 від 31.08.2017 року «Про проведення фактичної перевірки» позивача за адресою: м. Луцьк, пр. Соборності, 28 з зазначенням п. 80.2.6 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Крім того, з приводу посилань позивача на відсутність зазначення в оскаржуваних наказах підстав для проведення перевірки, реквізитів субєкта господарювання, інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування суд зазначає, що окремі дефекти в оформленні документа не можуть бути безумовною підставою для його скасування, оскільки зміст наказів є зрозумілим.

Так, як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України №375/11/14-14 від 28 березня 2014 року, окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення. Запропонований підхід є універсальним принципом розгляду податкових спорів, відповідно до якого перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Окремі дефекти оформлення наказу про призначення податкової перевірки, зокрема відсутність або неповнота посилань на конкретні пункти чинного законодавства, не повинні розглядатися як підстава для визнання спірного наказу протиправним, якщо зі змісту такого наказу видається за можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення відповідної перевірки.

Таким чином, виконання контролюючим органом своїх обовязків щодо організації податкового контролю, зокрема, шляхом проведення фактичної перевірки не є порушенням прав платника, не спричиняє і не може спричинити негативних наслідків для нього у випадку належного ведення господарської діяльності, фінансової звітності, бухгалтерського обліку, у відповідності до норм податкового законодавства.

Відтак, з наведених вище підстав в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії субєкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом не підтвердилися обставини щодо порушення відповідачами прав, свобод та інтересів позивача в частині підстави фактичної перевірки (п. 80.2.6 ПК України), а позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження позовних вимог в цій частині.

Таким чином, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 2, 11, 17, 71, 158, 160, 162, 163, 181, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказів відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде виготовлена в повному обсязі 30 жовтня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий С.Ф. Костюкевич