Справа № 820/2655/17
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 р. № 820/2655/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бідонька А.В.,

при секретарі судового засідання Корнієнка А.Д.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування вимоги, скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_4, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області Державної фіскальної служби України, в якому просить суд :

- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Харківській області від 04.04.2017 року № Ф-;

- скасувати рішення ГУ ДФС у Харківській області № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 04.04.2017 року;

- скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 04.04.2017 року № НОМЕР_2;

- скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 04.04.2017 року № НОМЕР_3.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки, викладені в Акті перевірки № 5046/20-30-13-04-06/НОМЕР_4 від 19.12.2016 року є помилковими та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України, а тому винесені відповідачем на підставі зазначеного Акту перевірки податкові повідомлення - рішення № Ф- та № НОМЕР_1 від 04.04.2017 року, а також рішення № НОМЕР_1 від 04.04.2017 року та вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04.04.2017 року № Ф-, є такими, що підлягають скасуванню, як протиправні.

Представник відповідача в письмових запереченнях зазначив, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на законних підставах та відповідають чинному законодавству.

У судовому засіданні представники позивача підтримали обставини, викладені в позовній заяві та просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що фахівцями Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області проведено документальну планову перевірку ФОП ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року.

За результатами перевірки Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області складено Акт № 5046/20-30-13-04-06/НОМЕР_4 від 19.12.2016 року.

Згідно висновків вказаного акту перевірки, перевіряючими встановлено наступні порушення ФОП ОСОБА_4 вимог податкового законодавства, зокрема:

- п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України: встановлено факт неналежного ведення обліку доходів та витрат у 2014-2015 роках, а саме не відображення реквізітів документа, що підтверджує понесені витрати пов'язані з господарською діяльністю;

- п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 , п. 177.1, п. 177.2, п.п. 177.4.1 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України: встановлено заниження суми податкового зобов'язання за 2015 рік з податку на доходи фізичних осіб у сумі 126862,75 грн.;

- п.п. 7.1.2 п. 7.1 ст. 7, п. 9.2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування": встановлено розбіжність за період 2015 рік в сумі 80500,51 грн.

На підставі висновків вказаного Акту перевірки ГУ ДФС у Харківській області винесено податкові повідомлення-рішення:

- № НОМЕР_2 від 04.04.2017 року, яким ФОП ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 190294,12 грн., з яких - 126862,75 грн. - за основним платежем, 63431,37 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № НОМЕР_3 від 04.04.2017 року, яким ФОП ОСОБА_4 застосовано штрафні санкції за платежем адміністративні штрафи та інші санкції в розмірі 510,00 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.01.2017 року № Ф-, рішення № НОМЕР_5 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;

- рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 04.04.2017 року в розмірі 8 050,05 грн.

Також, контролюючим органом винесено рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 04.04.2017 року, яким ФОП ОСОБА_4 донараховано 80500,51 грн.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що доходячи висновків про наявність з боку позивача порушення п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями, податковий орган виходив з того, що згідно наданих до перевірки первинних документів, а саме актів виконаних робіт, виписок банку за перевірений період та відомостей, отриманих з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми сплачених доходів, а саме інформацію надану до контролюючого органу ТОВ «Завжди чисто плюс» про суми нарахованих та сплачених доходів, зазначених у звіті за формою 1-ДФ з 1 кв.2014р. по 4 кв.2015р., було встановлено, що ФОП ОСОБА_4 було виконано послуг ТОВ «Завжди чисто плюс» на загальну суму 4 771 656,00 грн. (з ПДВ), у т.ч. за 2014 р. на суму 2 366 352,00 грн. (з ПДВ), за 2015 р. на суму 2 405 304,00грн. (з ПДВ), та сплачено на розрахунковий рахунок кошти з призначенням платежу «чистка килимів» всього на загальну суму 4 398 938,64 грн. (з ПДВ) у т.ч. за 2014 р. на суму 2 112 988,64 грн. (з ПДВ), за 2015р. на суму 2 285 950,00 грн. (з ПДВ).

Згідно наданих до перевірки первинних документів контролюючим органом зазначено, що ФОП ОСОБА_4 не надав у повному обсязі акти виконаних робіт за 2015 рік з ТОВ «Завжди чисто плюс» на суму 284 712,00 грн. (з ПДВ), про що свідчить розбіжність між даними 1-ДФ ТОВ «Завжди чисто плюс», та наданими до перевірки актами виконаних робіт. Отже, ФОП ОСОБА_4 не забезпечив надання документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків) та іншої звітності, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку, і повязані з нарахуванням і сплатою податків та зборів.

Як встановлено з матеріалів справи, забезпечення ФОП ОСОБА_4 надання документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків) та іншої звітності, первинних документів, які використовуються в податковому обліку і повязані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, підтверджується самим контролюючим органом в п.1.13 акту перевірки (стор.10-11), де в таблиці викладаються документи, які були охоплені перевіркою, а саме: Книги обліку доходів та витрат ФОП ОСОБА_4; видаткові накладні за перевіряємий період; договори оренди приміщень; акти виконаних робіт за перевіряємий період; податкова звітність (декларації, звіти, податкові розрахунки); трудові договори з найманими працівниками; відомості нарахування та виплати заробітної плати; банківські виписки за перевіряємий період; лист ФОП ОСОБА_4 про надання для перевірки документів (вх. 24.11.2016 № 55718/10).

Судом також було встановлено, що у відповіді на заперечення ФОП ОСОБА_4 у листі від 29.12.2016 р. № 24504/10/20-30-13-04-13 контролюючий орган підтверджував, що в ході проведення перевірки надавалися первинні документи.

Крім того, судом встановлено, що завірені копії актів виконаних робіт за 2015 рік з ТОВ «Завжди чисто плюс» надавалися до Центральної ОДПІ м. Харкова разом із запереченнями до акту перевірки № 5046/20-30-13-04-06/НОМЕР_4 від 19.12.2016р., та надавалися до ГУ ДФС у Харківській області разом із скаргою № 38 від 16.01.2017р.

Щодо розбіжності між даними 1-ДФ ТОВ «Завжди чисто плюс» та наданими до перевірки актами виконаних робіт, то суд зауважує, що податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1-ДФ) заповнюється ТОВ «Завжди чисто плюс», зі свого боку ФОП ОСОБА_4 не має можливості та не наділений правом втручатися у порядок складання контрагентом податкового розрахунку № 1-ДФ, тому не може нести відповідальність за правильність його складання. Отже, зазначене твердження судом не приймається.

З огляду на наведене, а саме: на факти викладені у акті перевірки, та додатку до заперечень на акт перевірки, суд вважає, що позивачем належним чином підтверджено надання первинних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків) та іншої звітності, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку, і повязані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, тому висновки податкового органу про порушення в даному випадку позивачем п.44.1, п.44.3, п.44.6 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, є такими, що не відповідають дійсності.

Судом встановлено, що дійшовши до висновків про порушення позивачем пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, п. 177.1, п.177.2, пп.177.4.1, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму чистого оподаткованого доходу на суму 796000,00 грн. та занижено суму податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 126682,75 грн., а також про порушення пп.7.1.2 п.7.1 ст.7, п. 9.2 ст.9 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», яке полягає у заниженні суми єдиного внесу у розмірі 80 500,51 грн. в результаті заниження суми чистого оподаткованого доходу на суму 796000,00 грн., контролюючий орган виходив з того, що позивачем неправомірно віднесено суму витрат на придбання товару (порошок та миючі засоби), сплачені ТОВ «СТВ-Харків» протягом 2015 р., які використовувались для прання та хімічного чищення килимових виробів на загальну суму 796000,00 грн. (з ПДВ) та 663333,33 грн. (без ПДВ), у звязку з тим, що ФОП ОСОБА_4 станом на 31.12.2015р. має дебіторську заборгованість з ТОВ «Завжди чисто плюс» () у сумі 1090454,11 грн. (без ПДВ), яка буде погашена у наступному звітному періоді.

Контролюючий орган зазначив, що дебіторська заборгованість у розмірі 1 090 454,11 грн. є різницею між сумою дебіторської заборгованості станом на 31.12.2015р. за даними позивача в розмірі 210 933,33 грн. (без ПДВ) та сумою дебіторської заборгованості згідно даних перевірки в розмірі 1 301 387,44 грн. (без ПДВ).

Згідно з вимогою п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України у фізичної особи-підприємця об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

В п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України наведений перелік витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, до яких, крім іншого, відносяться витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат (пп.177.4.1 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України).

Доходи та витрати фізичної особи-підприємця відображаються у Книзі обліку доходів і витрат (п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України).

Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 № 481, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за № 1686/2218.

Згідно із п.5 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід.

У відповідності до абз.2 п.6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат у графі 2 Книги відображається сума доходу отриманого від здійснення господарської діяльності, зокрема кошти, що надійшли на поточний рахунок платника податку.

Згідно з абз.6 п.6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат у графі 6 Книги відображаюся витрати, які документально підтверджені та безпосередньо повязані з отриманням доходу за підсумками дня.

Згідно із абз.5 п.6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвічують факт оплати товарів, робіт, послуг.

На підставі вищевказаного суд дійшов висновку, що умовою відображення у Книзі суми доходу є оплата цього доходу, а умовою відображення витрат, безпосередньо повязаних із доходом, є отримання оплаченого доходу та оплата таких витрат, що безпосередньо повязані із вказаним доходом.

Отже, без оплати доходів підприємець не має права вносити до Книги витрати, безпосередньо повязані із отриманням такого доходу, навіть якщо такі витрати були оплачені раніше дати отримання доходу.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.7 Закону України від 08.07.2010 р. № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» у фізичних осіб-підприємців (крім тих, що обрали спрощену систему оподаткування) єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що одним з видів господарської діяльності ФОП ОСОБА_4 протягом 2014-2015 років було прання та хімчистка текстильних і хутряних виробів.

З метою здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_4 було укладено договір з ТОВ «Завжди чисто плюс» від 03.01.2012р. № 1/01 на надання послуг з хімічного чищення та антибактеріальної обробки килимових виробів та договір з ТОВ «СТВ-Харків» від 02.01.2014р. №3/П-14 на закупівлю миючих та чистячих засобів. Надання послуг з хімічного чищення та антибактеріальної обробки килимових виробів підтверджено актами здавання-приймання виконаних робіт, придбання миючих та чистячих засобів підтверджена видатковими накладними, оплата за надані послуги та придбані засоби підтверджується банківськими виписками.

Придбані миючі та чистячи засоби використовувалися позивачем при наданні послуг з хімічного чищення та антибактеріальної обробки килимових виробів, тобто у відповідності до п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України вказані витрати є витратами, безпосередньо повязаними із отриманням доходу від продажу послуг.

Використання конкретної кількості миючих та чистячих засобів при наданні послуг з хімічного чищення та антибактеріальної обробки килимових виробів відбувалося на підставі норм списання, затверджених позивачем наказом від 11.08.2011 року.

Дохід від послуг з хімічного чищення та антибактеріальної обробки килимових виробів, який надходив протягом 2015 року від ТОВ «Завжди чисто плюс» на розрахунковий рахунок, у відповідності до банківських виписок, відображався позивачем у Книзі обліку доходів і витрат за підсумками дня, в якому отримано дохід, у відповідності до п.5 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат.

Витрати відображалися позивачем у Книзі обліку доходів і витрат у відповідності до вимог чинного законодавства, під отримання відповідного доходу, що підтверджується видатковими накладними, актами здавання-приймання виконаних робіт та банківськими виписками, та розраховувалися у відповідності до затверджених ФОП ОСОБА_4 норм витрат наказом від 11.08.2011.

Витрати, внесені до Книги обліку доходів і витрат, є безпосередньо повязаними з отриманням доходу, оплачені ФОП ОСОБА_4 станом на дату отримання доходу та документально підтвердженні видатковими накладними та банківськими виписками з рахунку.

Також, на підставі актів звірення взаємних розрахунків, судом встановлено, що станом на 01.01.2014р. існувала дебіторська заборгованість ТОВ «Завжди чисто плюс» перед ФОП ОСОБА_4 за надані послуги з хімічної чистки та антибактеріальної обробки килимових виробів у сумі 1 188 947,57 грн. (з ПДВ). Зазначений факт відповідачем не спростовувався.

У відповідності до банківських виписок позивача, протягом 2014-2015 р.р. останнім було отримано від контрагента ТОВ «Завжди чисто плюс» на розрахунковий рахунок кошти з призначенням платежу «за чистку килимів за договором від 03.01.2012р.» на загальну суму 4 398 938,64 грн. (з ПДВ), в т.ч. за 2014 р. 2 112 988,64 грн. (з ПДВ), за 2015 р. 2 285 950,00 грн. (з ПДВ).

Згідно із актами здавання-приймання виконаних робіт за договором від 03.01.2012р. № № 1/01, підписаними позивачем та ТОВ «Завжди чисто плюс» протягом 2014-2015 р.р., позивачем було виконано роботи з чищення килимів на загальну суму 4 771 656,00 грн. (з ПДВ), у т.ч. за 2014р. 2 366 352,00 грн. (з ПДВ), за 2015 р. 2 405 304,00 грн. (з ПДВ).

Вищевказане відповідачем не заперечувалося та підтверджується у Акті перевірки (стор.15).

З огляду на вищевказане, на підставі актів звірення взаємних розрахунків, актів здавання-приймання виконаних робіт та банківських виписок, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що дебіторська заборгованість ТОВ «Завжди чисто плюс» перед ФОП ОСОБА_4 станом на 31.12.2014р. складала 1 442 310,93 грн. (з ПДВ), а станом на 31.12.2015р. складала 1 561 664,93 грн. (з ПДВ), або 1 301 387,44 грн. (без ПДВ).

Таким чином, сума дебіторської заборгованості за даними позивача у розмірі 210 933,33 грн. (без ПДВ), яка була вказана останнім у довідковій інформації, що надавалася контролюючому органу при проведенні перевірки, є помилковою, та не може враховуватися при обґрунтуванні відповідачем своїх доводів.

З огляду на існування дебіторської заборгованості ТОВ «Завжди чисто плюс» перед ФОП ОСОБА_4, на підставі актів звірення взаємних розрахунків, актів здавання-приймання виконаних робіт та банківських виписок, судом встановлено, що протягом 2014-2015 років позивач, при отриманні оплати від ТОВ «Завжди чисто плюс» за надані послуги (виконані роботи), спочатку зараховував кошти на погашення дебіторської заборгованості, а потім на оплату послуг (робіт), наданих у звітному періоді. При цьому до Книги обліку доходів і витрат суми доходу позивач вносив по факту проведення оплати, на підставі банківських виписок, у відповідності до вимог п. 5 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що протягом 2014-2015 років витрати позивачем відображалися у Книзі обліку доходів і витрат за підсумками дня, в якому було отримано дохід. Вказані витрати були безпосередньо повязані із отриманням вказаного доходу, розраховані на підставі затверджених позивачем норм витрат, сплачені, та їх отримання підтверджено первинними документами.

Витрати на придбання порошку та миючих засобів, які використовувалися для прання та хімічного чищення килимових виробів на суму 796 000,00 грн. (з ПДВ), які відповідач вважає неправомірно віднесеними до складу витрат, суд вважає віднесеними позивачем до витрат у 2015 році правомірно. Такі витрати є безпосередньо повязаними з отриманим доходом, документально підтвердженні та вірно й своєчасно відображені у Книзі обліку доходів і витрат, у відповідності до затверджених норм витрат, під дохід отриманий у період з жовтня 2015 року до 31 грудня 2015 року.

Щодо додаткових пояснень по справі наданих відповідачем, суд вважає, що наведений в них розрахунок сум, сплачених ФОП ОСОБА_4 ТОВ «СТВ-Харків» за отриманий товар, який використовувався для прання та хімічного чищення килимових виробів, на загальну суму 796 000,00 грн. (з ПДВ) є необґрунтованим. Відповідачем не зазначено, з яких підстав такий розрахунок проводився на суму дебіторської заборгованості. Для розрахунків взяті уявні цифри стосовно вартості миючих та чистячих засобів. Відповідач визначив вартість 1 кг 14.60 грн. (з ПДВ), проте відсутнє посилання на первинні документи та вказана ціна не відповідає первинним документам, а саме видатковим накладним.

Крім того, відповідачем не враховано у відповідності до актів здавання-приймання виконаних робіт кількість килимових виробів, які підлягали хімічній чистці окремо в зимовий та окремо у літній період, а необґрунтовано виведено середню норму використання порошку та гелю для прання.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що витрати в розмірі 796 000,00 грн. (з ПДВ) позивачем правомірно включені до складу витрат у 2015 році, та відсутнє заниження чистого оподаткованого доходу та, як наслідок, заниження податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 126 682,75 грн. а також суми єдиного внеску у розмірі 80 500,51 грн.

Підсумовуючи наведене, відповідно до приписів ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки, і не довів правомірності прийнятих ним рішень. За таких умов, оскаржувані позивачем рішення не відповідають вимогам закону, що є підставою для їх скасування.

Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 11, 71, 72, 94, 160 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування вимоги, скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 04.04.2017 року № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3.

Скасувати рішення Головного управління ДФС у Харківській області № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 04.04.2017 року.

Скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Харківській області № Ф- від 04.04.2017 року.

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4, адреса: АДРЕСА_1, 61058) сплачену суму судового збору в розмірі 2793,56 грн. (дві тисячі сімсот дев'яносто три гривні 56 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (, адреса: вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови виготовлений 30 жовтня 2017 року.

Суддя Бідонько А.В.