Справа № 348/1994/17
Суддя: Флоряк Д.В.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1994/17

01 листопада 2017 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Флоряк Д.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про зобов'язання відповідача до вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

04.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про зобов'язання відповідача до вчинення певних дій, в якому просить визнати дії Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області протиправними в частині встановлення йому щомісячного грошового утримання в меншому розмірі, без нарахування до розміру довічного грошового утримання 20% надбавки, як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського та просить зобов'язати відповідача проводити нарахування та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання в збільшеному на 20 % розмірі, як жителю населеного пункту, що має статус гірського, починаючи з 01.09.2017 року відповідно до Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні»і стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 30.03.1992 року по 03.10.2016 року він працював суддею Коломийського міськрайонного суду Івано -Франківської області. Постановою Верховної Ради України від 22.09.2016 року його звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку та 03.10.2016 року наказом голови суду №205-к було відраховано зі штату суду на підставі вказаної постанови. З 04.10.2016 року відповідачем йому призначено виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. 23.08.2017 року він отримав посвідчення про те, що проживає на території гірського населеного пункту, що дає йому право на отримання пільг, передбачених Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», в звязку з чим 29.08.2017 року він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії. Однак листом відповідача за № 5978/03 від 02.10.2017 року з приводу доплати в розмірі 20 %, як жителю гірського населеного пункту відповідно до Закону України «Про статус гірських населених пунктів» Надвірнянським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області йому відмовлено, оскільки виплата щомісячного довічного грошового утримання згідно з чинним законодавством проводиться без підвищення за проживання в гірському населеному пункті. Вважає дії відповідача протиправними, оскільки він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус особи, що проживає на території гірського населеного пункту, а тому має право на гарантії і пільги, встановлені Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», зокрема і на збільшення грошового утримання на 20 відсотків. Тому просить задоволити позов в повному об'ємі.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 05.10.2017 року у справі було відкрито скорочене провадження.

Відповідачу у передбаченому законом порядку було направлено позовну заяву та надано строк для подачі письмових заперечень проти позову.

З письмових заперечень представника відповідача вбачається, що позивач перебуває на обліку в Надвірнянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці з 04 жовтня 2016 року відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Підвищення ж у вигляді 20% за проживання у гірському населеному пункті не може мати місце в даному випадку, оскільки довічне грошове утримання судді не включено у перелік соціальних виплат передбачених ст.6 Закону №56/95-ВР, до яких воно може застосовуватись. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач з 30.03.1992 року по 03.10.2016 року працював суддею Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області. Постановою Верховної Ради України від 22.09.2016 року його звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку та 03.10.2016 року наказом голови суду №205-к було відраховано зі штату суду на підставі вказаної постанови (а.с. 5-19).

23.08.2017 року позивач отримав посвідчення особи, яка проживає на території гірського населеного пункту, що дає йому право на отримання пільг передбачених Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» (а.с. 21).

29.08.2017 року він звернувся із заявою до відповідача про перерахунок пенсії за проживання в гірському населеному пункті.

Листом відповідача за № 5978/03 від 02.10.2017 р. з приводу доплати в розмірі 20% як жителю гірського населеного пункту відповідно до Закону України „Про статус гірських населених пунктів" Надвірнянським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області позивачу відмовлено з посиланням на те, що виплата щомісячного довічного грошового утримання згідно з чинним законодавством проводиться без підвищення за проживання в гірському населеному пункті.(а.с.22)

Частиною 1 ст.126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Відповідно до пункту 8 частини 4 статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VI (чинної на час виникнення спірних правовідносин) незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина 6 статті 47 вказаного Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Закону №2453-VI (в редакції, чинній на час звільнення позивача у відставку) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до ст. 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

У відповідності до положень ч.1 ст.135 Закону №2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною 3 ст.141 Закону №2453-VI (в редакції, Закону №192-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 «Перехідних положень» Закону №2453-VI (в редакції, від 07.07.2010) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч.4 ст.43 Закону України від 15.12.1992 №2862-ХІІ «Про статус суддів», який діяв до набрання чинності Законом №2453-VI від 07.07.2010, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років (абзац 2 цієї статті).

Положеннями пп.3-1 п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом №2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

На правильність правових висновків суду вказує і чинна на сьогодні норма пп.«з» п.33 «;Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Вищу раду правосуддя», на підставі якої п.34 «;Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» було доповнено абзацом такого змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

Посилання відповідача про те, що позивач позбавлений підвищення виплат у зв'язку із наданням йому статусу особи, що проживає у гірських населених пунктах, з підстав що таке підвищення не входить в склад довічного грошового утримання судді, є безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону №56/95-ВР статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом відповідної місцевої ради видається посвідчення встановленого зразка.

Положеннями ч. 2 ст. 6 цього ж Закону передбачено, що розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків.

Фінансування збільшення розміру пенсій, передбачене цією частиною, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Право на нарахування підвищення у розмірі 20% до довічного грошового утримання судді позивач набув 01.09.2017 року .

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20.02.2012 року № 21-430а11 та від 06.11.2013 року № 21-350а13, які в силу ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

Тому дії відповідача щодо відмови у нарахуванні до розміру довічного грошового утримання 20 % надбавки, як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дії відповідача є протиправними, а позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 640 грн.

На підставі ст.ст. 19, 22, 46, 55, 64 Конституції України, ст.ст. 48, 141, п. 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VI, п. 25 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, ст.ст. 5, 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», керуючись ст.ст. 2, 6, 11, 71, 94, 159, 162, 183-2, КАС України суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про зобов'язання відповідача до вчинення певних дій - задоволити.

Визнати дії Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області протиправними щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні до розміру довічного грошового утримання 20% надбавки, як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського.

Зобов`язати Надвірнянське обєднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області проводити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в збільшеному на 20 % розмірі, як жителю населеного пункту, що має статус гірського, починаючи з 01.09.2017 року відповідно до Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнуваньНадвірнянського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 640,00 грн.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, але якщо апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львіського апеляційного адміністративного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківсської області протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Флоряк Д.В.