Справа № 804/496/17
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2017 р. Справа № 804/496/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючий суддя Букіна Л.Є., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рєгєнза» до Камянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Управління Державного казначейства у м. Камянське Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльністі та зобовязання вчинити певні дії, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Рєгєнза» (далі - ТОВ «Рєгєнза», позивач) 17.01.2017 року звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, правонаступником якої є Камянська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - Камянська ОДПІ, відповідач) з позовними вимогами про:
- зобовязання відновити суму переплати надмірну сплаченого податку на прибуток приватних підприємств у повному розмірі до суми 4 246 564,00 грн. шляхом внесення зміни до особової картки платника податків позивача;
- зобовязати скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про суму надмірно сплаченого податку на прибуток приватних підприємств, що підлягає бюджетному відшкодуванню ТОВ «Рєгєнза» у розмірі 4 246 564,00 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що за підсумками 2014 року ТОВ «Рєгєнза» подано декларацію з податку на прибуток з відємним значенням обєкту оподаткування та сплачені у першому кварталі 2014 року авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 4 246 564,00 грн., проте, за підсумками I кварталу 2014 року позивачем понесені збитки, відповідно сума податку з прибутку зменшилась, та у порядку п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України позивачем подано декларацію з податку на прибуток з відємним значенням обєкту оподаткування, у звязку з чим сплачені в I кварталі 2014 року авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 4 246 564,00 грн. залишились на особовому рахунку позивача як переплата, проте відповідач цю суму переплати протиправно не повертає.
У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити, надали пояснення, аналогічні доводам позовної заяви, у звязку із неодноразовою неякою представника відповідача у судове засідання про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмовому провадження не заперечували.
Представник відповідача у судове засіданні не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що позивачем при поданні 27.02.2014 року податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2013 рік за формою, визначеною наказом Міністерства фінансів України від 28.09.2011 року №1213, не надало відповідного доповнення щодо пояснення розрахунку авансового внеску з податку на прибуток у сумі 1247 654 грн., що підлягатиме сплаті у березні-грудні 2014 року та січні-лютому 2015 рок, а тому у інтегрованій картці позивача в автоматичному режимі проведено нарахування авансового внеску з податку на прибуток за березень 2014 року у сумі 2 503 428 грн, якій підлягав сплаті до 30.03.2014 року. Оскільки із зазначеної суми підприємством у березні 2014 року сплачено лише 1 247 654 грн, в інтегрованій картці платника податків виник податковий борг у розмірі 1 255 773,67 грн.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Управління Державного казначейства у м. Камянське Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав.
Згідно абз.1 п.57.1 статті 57 Податкового кодексу України, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.
У разі якщо платник податку, який сплачує авансовий внесок, за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток, він має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал. Такий платник податку авансових внесків у другому - четвертому кварталах звітного (податкового) року не здійснює, а податкові зобовязання визначає на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік, яка подається до контролюючого органу в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Судом встановлено, що згідно поданих декларацій з податку на прибуток, починаючи з березня 2013 року ТОВ «Рєгєнза» щомісяця повинно було сплачувати авансові внески з податку на прибуток за 2012 рік у порядку та строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній (податковий) період, а саме: за 2012 рік з березня 2013 року по лютий 2014 року в розмірі 1 499 455,00 грн. щомісяця; за 2013 рік з березня 2014 року по лютий 2015 року в розмірі 1 247 654,00 грн. щомісяця.
ТОВ «Рєгєнза» здійснено:
авансовий внесок з податку на прибуток за січень 2014 року у розмірі 1 499 455,00 грн. (платіжне доручення №485 від 30.01.2014 року);
авансовий внесок з податку на прибуток за лютий 2014 року у розмірі 1 499 455,00 грн. (платіжне доручення №502 від 28.02.2014 року);
авансовий внесок з податку на прибуток за березень 2014 року у розмірі 1 247 654,00 грн. (платіжне доручення №519 від 28.03.2014 року).
Посилаючись на те, що підприємство при поданні 27.02.2014 року податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2013 рік за формою, визначеною наказом Міністерства фінансів України від 28.09.2011 року №1213, не надало відповідного доповнення щодо пояснення розрахунку авансового внеску з податку на прибуток у сумі 1247 654 грн., що підлягатиме сплаті у березні-грудні 2014 року та січні-лютому 2015 рок, а тому відповідачем у інтегрованій картці позивача в автоматичному режимі проведено нарахування авансового внеску з податку на прибуток за березень 2014 року у сумі 2 503 428 грн, якій підлягав сплаті до 30.03.2014 року; оскільки із зазначеної суми підприємством у березні 2014 року сплачено лише 1 247 654 грн, в інтегрованій картці платника податків виник податковий борг у розмірі 1 255 773,67 грн.
На думку податкового органу, у звязку з тим, що авансові внески з податку на прибуток нараховуються щомісячно протягом березня-грудня 2014 року та січня-лютого 2015 року, несвоєчасна сплата податку у березні 2014 року, незважаючи на включення з обліку таких платежів за підсумками декларування за І квартал 2014 року, вплинула на виникнення податкового боргу у наступних періодах.
Суд не погоджується з такою позицією податкового органу, виходячи з того, що незважаючи на те, що підприємство самостійно визначало авансові платежі на січень-березень 2014 року у своїх податкових деклараціях і ця сума є узгодженим податковим зобовязанням, проте податковим органом має бути врахована сума податку на прибуток за 2014 рік, яка є меншою, ніж сплачені авансові платежі, що не заперечується відповідачем.
Відповідно до п.п.14.1.115 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.
Відповідно до п. 43.1 ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Згідно із п. 43.3 ст. 43 Податкового кодексу України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Відповідно до п. 43.4 ст. 43 Податкового кодексу України платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобовязань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобовязання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.
Згідно із п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.
Відповідно до п.43.5 ст. 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом пяти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобовязань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
ТОВ «Рєгєнза» для повернення надміру сплачених коштів до моменту спливу 1095 днів звернулось до відповідача з заявою від 28.11.2016 року № 25 про повернення зайво сплачених грошових коштів з податку на прибуток приватних підприємств, в якій просило здійснити відповідне повернення на зазначені банківські реквізити.
Проте Дніпродзержинською ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області надано відповідь листом від 05.01.2017 року №7/04-03-20-02-19, згідно якого повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобовязань можливо у розмірі існуючої переплати в інтегрований картці платника, проте станом на 14.12.2016 року позитивне сальдо розрахунків по податку на прибуток приватних підприємств згідно ІКП ТОВ «Рєгєнза» не відповідає зазначеній у листі сумі надмірно сплаченого податку.
Згідно п.5 Порядку №1146 повернення помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здiйснюється виключно на пiдставi заяви платника податку (за винятком повернення надмiру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фiзичних осiб, якi розраховуються органом ДФС на пiдставi поданої платником податкiв податкової декларацiї за звiтний календарний рiк шляхом проведення перерахунку за загальним рiчним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надмiру сплаченої суми протягом 1095 днiв вiд дня її виникнення.
Як передбачено п.8 Порядку №1146 у разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує: висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згiдно з додатком 1 до цього Порядку; два примiрники реєстру висновкiв за платежами, належними державному бюджету, за формою згiдно з додатком 2 до цього Порядку; три примiрники реєстру висновкiв за платежами, належними мiсцевим бюджетам, та платежами, якi пiдлягають розподiлу мiж державним та мiсцевими бюджетами, за формою згiдно з додатком 3 до цього Порядку.
Тобто цим Порядок передбачено повернення як всієї суми, яка вказана у заяві, так і її частини, проте податковим органом навіть при погодженні з певною частиною суми переплати, взагалі не проведено дій, передбачених п.8 Порядку №1146 .
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.
У Рішенні від 20.10.2011 року у справі «Rysovskyy v. Ukraine» Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування» передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб («Beyeler v. Italy», «Oneryildiz v. Turkey», «Megadat.com S.r.l. v. Moldova», «Moskal v. Poland»). На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Lelas v. Croatia» і «Toscuta and Others v. Romania») і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси («Oneryildiz v. Turkey», та «Beyeler v. Italy»).
На підставі викладеного суд доходить висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача щодо бездіяльності для повернення надмірно сплаченої суми з податку на прибуток приватних підприємств ТОВ «Рєгєнза» у розмірі 4 246 564,00 грн. та зобовязання відповідача скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про суму надмірно сплаченого податку на прибуток приватних підприємств, що підлягає бюджетному відшкодуванню ТОВ «Рєгєнза» у розмірі 4 246 564,00 грн. підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про зобовязання відповідача відновити суму переплати надмірну сплаченого податку на прибуток приватних підприємств у повному розмірі до суми 4 246 564,00 грн. шляхом внесення зміни до особової картки платника позивача як платника податків суд зазначає таке.
Отже, дії контролюючого органу щодо невнесення до особової картки платника податків змін щодо суми переплати надмірну сплаченого податку на прибуток приватних підприємств у повному розмірі до суми 4 246 564,00 грн. не породжують правових наслідків для платників податків та не порушують їхні права, оскільки розміщена в інформаційній системі органів ДФС інформація є службовою та використовується податковими органами для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі (використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань) з метою здійснення податкового контролю.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 09.12.2014 року, 03.11.2015 року та 17.11.2015 року у справах №№ 21-511а14, 21-99а15 та 21-4133а15 відповідно.
Крім того, у відповідності до позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові Верховного Суду України від 05.12.2006р., суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.
Отже, суд не може втручатися до компетенції суб'єкта владних повноважень та покладати на останнього обов'язок внести зміни до картки особового рахунку платника податку, особливо зважаючи на недоведеність вчинення порушення прав позивача суб'єктом владних повноважень, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в тій частині.
Обов'язковість рішень суду є конституційною засадою судочинства (стаття 129 Конституції України), яка відтворена у Кодексі адміністративного судочинства як один із принципів адміністративного судочинства, згідно якого постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України (ч.2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України).
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 63 698,46 грн. та заявлено клопотання про стягнення судових витрат з відповідача. Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги щодо зобовязання ОДПІ скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про суму надмірно сплаченого податку на прибуток приватних підприємств, що підлягає поверненню ТОВ «Рєгєнза» у розмірі 4 246 564,00 грн., а у задоволенні решти позовних вимог відмовлено, з урахуванням вимог частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе присудити на користь ТОВ «Рєгєнза» за рахунок бюджетних асигнувань Камянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області здійснені та документально підтверджені судові витрати у розмірі 60 498,46 грн.(63 698,46 1600 - 1600).
Керуючись ст.158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рєгєнза» задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо невжиття заходів для повернення з бюджету надміру сплачених коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рєгєнза».
Зобовязати Камянську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Дніпропетровській області скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Рєгєнза» суми надмірно сплаченого податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 4 246 564,00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рєгенза» за рахунок бюджетних асигнувань Камянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області здійснені та документально підтверджені судові витрати у розмірі 60 498 грн. (шістдесят тисяч чотириста девяносто вісім гривень) 46 коп.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_1