Справа № 754/11992/17
Суддя: Клочко І. В.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/814/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 жовтня 2017 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов?язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ГУПФУ в м. Києві) про визнання дій неправомірними та зобов?язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивує наступним.

Позивач є полковником запасу, який проходив військову службу з 1993 року по 08.11.2013 року. Під час проходження служби наказом Міністра оборони України від 19.10.1999 року №600 (додаток №1) позивач був відряджений у розпорядження Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі - ДП ОПР України), де останній проходив службу на різних посадах та отримував грошове забезпечення. Наказом Міністра оборони України №360 від 31.10.2013 року (додаток №2) звільнений у запас. Виключений зі списків особового складу Украероцентру ДП ОПР України наказом Генерального директора ДП ОПР України №614/о від 08.11.2013 року (додаток №3) з посади начальника зміни відділу управління використання повітряного простору Украероцентру.

З 09.11.2013 року позивач перебуває на обліку в ГУПФУ в м. Києві та отримує пенсію, призначену ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року (в редакції, чинній на момент призначення пенсії.

12.09.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії у зв'язку з підвищенням розміру грошового забезпечення з 01.06.2017 року на підставі довідки №2.2.1-39-281 від 21.08.2017 року, виданої ДП ОПР України.

Листом ГУПФУ в м. Києві від 25.09.2017 року №22642/03/Ф-2009 позивача було повідомлено про те, що порядок проведення перерахунку пенсії визначений ст. 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редаукції від 06.12.2016 року №1774-VIII). Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом Кабінет Міністрів України має привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом. На даний час такий нормативно-правовий акт відсутній.

Вважаючи відмову відповідача у перерахунку пенсії протиправною, позивач вимушений був звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується в адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно з п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповдіно до ч.3 ст. 183-2 КАС України, відповідач у десятиденний строк з дня одержання такої ухвали та копій документів може подати заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову. Якщо справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача, то заперечення проти позову чи заява про визнання позову мають бути подані безпосередньо до канцелярії суду.

21.09.2017 року ГУПФУ в м. Києві одержано копію ухвали про відкриття скороченого провадження та копію адміністративного позову з додатками, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, наявного в матеріалах справи.

Станом на 25.10.2017 року заперечень сторони відповідача проти позову або заяви про його визнання до суду не надійшло.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій або бездіяльності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач не скористався наданим йому правом на подання заперечень проти позову та не виконав обов'язку по доказуванню правомірності своїх дій, а тому вважає за можливе розглянути адміністративну справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії витягу із наказу Міністра оборони України від 31.10.2013 року №360, полковника ОСОБА_1, начальника зміни відділу управління використання повітряного простору Украероцентру, ДП ОПР України звільнено з військової служби у запас відповідно до ч.6 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов'язок і військову службу».

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в м. Києві з 2013 року та отримує пенсію, призначену відповідно до «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року (в редакції, чинній на момент призначення пенсії).

12.09.2017 року позивач звернувся до ГУПФУ в м. Києві перерахунок призначеної йому пенсії у зв'язку з підвищенням розміру грошового забезпечення з 01.06.2017 року, надавши довідку №2.2.1-39-281 від 21.08.2017 року, видану ДП ОПР України.

Листом ГУПФУ в м. Києві від 25.09.2017 року №22642/03/Ф-2009 позивача було повідомлено про те, що порядок проведення перерахунку пенсії визначений ст. 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редаукції від 06.12.2016 року №1774-VIII). Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом Кабінет Міністрів України має привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом. На даний час такий нормативно-правовий акт відсутній.

Відповідний перерахунок пенсії позивачу ГУПФУ в м. Києві здійснено не було.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Частиною першою ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч.1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Стаття 22 Загальної декларації прав людини проголошує, що кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення і на здійснення необхідних для підтримання її гідності і для вільного розвитку її особи прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на момент розгляду справи) (далі - Закон), перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Згідно з приписами ч.4 ст. 63 Закону, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

З наведеної норми права вбачається, що підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.1999 року № 1281 «Про створення об'єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України» передбачено, зокрема, що грошове та матеріальне забезпечення військовослужбовців, відряджених до Украероруху, потрібно здійснювати у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2001 року № 104 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ».

Відповідно до пункту 80 Положення про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, затвердженого Указом Президента України від 7 листопада 2001 року № 1053/2001, пенсійне забезпечення звільнених у запас або у відставку відряджених військовослужбовців здійснюється на загальних підставах, передбачених законодавством для військовослужбовців.

За правилами пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 № 45 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок), перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за зазначеним Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» передбачено, що керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право установлювати посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою, у відповідних випадках.

Таким чином, Кабінет Міністрів України делегував керівникам державних органів своє право визначати розміри посадових окладів, тому наказ Украероруху № 228 від 30.06.2017 року «Про підвищення посадових окладів за займаними посадами військовослужбовцям, відрядженим до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України», яким підвищено з 1 червня 2016 року посадові оклади військовослужбовців, відряджених до Украероруху, є підставою для перерахунку пенсії відповідно до ч.4 ст. 63 Закону.

Абзацом сьомим пункту 3 Порядку встановлено, що особам, що відряджалися для виконання службових обов'язків до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств та були звільнені із служби у зв'язку з виходом на пенсію безпосередньо з посад, на яких вони перебували, перерахунок пенсій провадиться на підставі довідок про розмір грошового забезпечення, виданих зазначеними органами, установами, організаціями і підприємствами.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 10.05.2016 року у справі №21-278а16.

Згідно приписів ст. 244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою в Конституції України виокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави; до них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004).

Організаційно-правові та економічні заходи, спрямовані на забезпечення належного соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей пов'язані не з втратою працездатності, безробіттям або відсутністю достатніх засобів для існування (стаття 46 Конституції України), а особливістю виконуваних ними обов'язків щодо забезпечення однієї з найважливіших функцій держави - захисту суверенітету, територіальної цілісності України (частина перша статті 17 Основного Закону України).

Конституційний Суд України зазначав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004).

Конституційний Суд України вважає, що норми-принципи частини п'ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв'язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Виходячи зі змісту вищенаведених правових норм, а також враховуючи правові позиції Конституційного Суду України та Верховного Суду України, суд приходить до висновку про те, що пенсія позивача підлягає перерахунку, з урахуванням довідки ДП ОПР України №2.2.1-39-281 від 21.08.2017 року, згідно вимог ст. 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Разом з тим, суд критично оцінює вимогу позивача, що стосується перерахунку та виплати пенсії без обмеження її максимального розміру з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст. 2 ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих)відповідно до […] , в тому числі і ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Отже, розмір призначеної або перерахованої відповідно до Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема і належної позивачу, пенсії не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів та тимчасово на період з по 31.12.2017 - 10740 грн.

Норми законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсії на даний час є чинними, неконституційними не визнані, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами, отже, законних підстав для виплати пенсії в більшому, ніж обмежено, розмірі немає.

Враховуючи викладене, повно і всебічно з'ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджуються дослідженими письмовими доказами, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Загальної декларації прав людини, Конституції України, ст.ст. 2, 11, 18, 71, 94, 99, 104, 160-162, 183-2, 254, 256 КАС України, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов?язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру грошового забезпечення на підставі довідки №2.2.1-39-281 від 21.08.2017 року, виданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням розміру грошового забезпечення на підставі довідки №2.2.1-39-281 від 21.08.2017 року, виданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року з 01 червня 2017 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя