Справа № 148/1773/17
Суддя: Штифурко Л. А.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/1773/17
Провадження №2-а/148/83/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.,

секретаря Новаленка І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації, Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації про визнання відмови протиправною, зобов"язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що є постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та особою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4, про що має відповідне посвідчення. 12.05.2016 року йому встановлено першу групу інвалідності підгрупи "А" внаслідок захворювання, пов'язанного з впливом аварії на ЧАЕС безстроково. Те, що виявлене у нього захворювання пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС, підтверджується експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії №34 від 24.03.2016 р. В зв'язку з цим в травні 2016 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Тульчинської райдержадміністрації щодо встановлення йому статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1. Однак на своє звернення отримав відмову, мотивовану тим, що з 01.01.2015 року скасовано зону посиленого радіоекологічного контролю, в якій він проживав, а тому йому не можуть присвоїти статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видати відповідне посвідчення. Позивач вважає такі дії відповідачів протиправними та такими, що суперечать вимогам законодавства. В зв"язку з чим просить визнати дії Управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області щодо відмови у прийнятті документів для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 протиправними; зобов"язати Управління соцзахисту населення Тульчинської РДА Вінницької області прийняти від нього документи для встановлення статусу особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та підготувати подання для направлення його до Департаменту соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації для вирішення питання щодо видачі йому посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Пояснив, що він проживав в зоні посиленого радіоекологічного контролю з дня, коли сталася аварія на ЧАЕС, та захворів ще до змін в законодавстві. Спочатку звертався до Управління соцзахисту населення Тульчинської РДА щодо вставнолення йому статусу постраждалого 1 категорії усно, після того письмо в 2016 році, надав відповідні документи, зокрема посвідчення постраждалого внаслідок ЧАЕС 4 категорії, та довідку про встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з катастрофою на ЧАЕС. Вважає, що статусу особи постраждалої внаслідок ЧАЕС він не втратив та має повне законне право на встановлення йому статусу потерпілого внаслідок ЧАЕС 1 категорії. Також зазначив, що з цього приводу він також неодноразово звертався і до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної держадміністрації, і до Мінсоцполітики, намагаючись вирішити дане питання в позасудовому порядку, однак щоразу отримував відмови. Тому за захистом своїх прав змушений був звернутися до суду. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представники відповідача - Управління соціального захисту населення Тульчинської райдержадміністрації всудовому засіданні позов не визнали. Суду пояснили, що видача посвідчень потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 не належить до їх компетенції, а відноситься до повноважень Вінницької обласної державної адміністрації, вони лише звертаються до обласної райдержадміністрації з відповідним поданням. Таке подання може бути внесено за наявності двох умов, а саме: наявності в особи статусу особи, що постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС 4-ї категорії та встановлення інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи. У зв'язку зі змінами в законодавство з 01.01.2015 року відмінено зону радіоекологічного контролю, а тому на сьогодні позивач не має статусу особи, постраждалої внаслідок ЧАЕС 4 категорії. Хоча такого статусу він набув, оскільки постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного станом на 01.01.1993 року. Не заперечили того, що в травні 2016 року позивач звертався до них щодо встановлення йому статусу постраждалого 1 категорії та листом від 17.05.2016 року йому відмовлено у цьому. Тому строк звернення до суду з даним позовом позивачем пропущено, що є підставою для відмови в ньому. Просили залишити позов без задоволення.

Представник Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надіслав на адресу суду письмові заперечення проти позову, в яких просить здійснювати розгляд справи у його відсутність. Також зазначив, що позов не визнається, оскільки зі змінами до законодавства, зокрема Законом України від 28.12.2014 р. у ст. 2 Закону "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" пункт, у якому надається визначення зони посиленого радіоекологічного контролю, виключено. Отже, м. Тульчин з 01.01.2015 року не відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю. А тому позивач ОСОБА_1 з 01.01.2015 року постійно не проживає та не працює на території зони, а тому не являється потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС категорії 4, що виключає встановлення йому статусу потерпілого 1 категорії.

Вислухавши пояснення позивача, представників Управління соцзахисту населення Тульчинської РДА, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має статус особи, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4, що підтверджується посвідченням серії В-І, виданим Вінницькою облдержадміністрацією 23.12.1992 року (а.с. 11).

Згідно копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого Обласної клінічної лікарні ім. Гербачевського Житомирської області від 27.12.2014 р. встановлено, що ОСОБА_1 11.12.2014 р. внаслідок захворювання зроблено операцію - екстрипацію стравоходу за Тореком, проксимальну резекцію шлунку, гастростомію, езофагостомію, дренування правої плевральної та черевної порожнини (а.с. 12).

Згідно копії довідки Житомирського обласного онкологічного диспансеру Житомирської обласної ради № 326 від 12.02.2016 р. ОСОБА_1 знаходиться на диспансерному обліку в ЖООД з 2014 року з діагнозом рак н/3 стравоходу з переходом на кардіальний відділ шлунку ст. 3 рТ3N0M0C4G2 кл. гр. 2 ПГ3№42838-51 від 19.12.14 р., помірнодиференційована аденокарцинома проростає в м"язову оболонку та стравохід (а.с. 13).

Відповідно копії експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України №34 від 24.03.2016 р. наявне у ОСОБА_1 захворювання - рак н/3 стравоходу з переходом на кардіальний відділ шлунку, Т3N0M0 C4G2, ст. ІІІ, кл. гр. ІІ., пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС (а.с. 15).

Відповідно до копії довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА №564501, виданою Вінницьким обласним Центром медико-соціальних експертиз 12.05.2016 року, позивачу ОСОБА_1 встановлено першу групу А інвалідності захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС безстроково, він потребує постійного стороннього догляду та допомоги (а.с. 6).

Встановлено судом і те, що в травні 2016 року позивач звернувся до Управління соцзахисту населення Тульчинської РДА, щодо встановлення йому статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та представив відповідні документи посвідчення особи, постраждалої внаслідок ЧАЕС 4 категорії, довідку, згідно якої наявне у нього захворювання, пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС. Даний факт не запеерчено в судовому засіданні представниками управління.

На звернення відповідача Управлінням соцзахисту населення Тульчинської РДА листом від 17.05.2016 року № 1182/0102 відмовлено у присвоєнні статусу та видачі посвідчення особи, потерпілої внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1. Відмова мотивована тим, що причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою позивачеві встановлено у 2016 році, але Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року № 76-VIII внесено зміни до Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме: виключено зону посиленого радіоекологічного контролю. А тому з 01.01.2015 року позивач не проживає в зоні радіоактивного забруднення, що виключає підстави для надання статусу потерпілого 1 категорії.

Аналізуючи досліджені в ході судового розгляду докази та вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі ст.ст. 9,11,14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи. До потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років. Для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: 1) інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1; 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Стаття 15 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачає підстави для визначення статусу громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Так, відповідно до ч. 3, 4 даної статті підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, врегульований постановою КМУ № 51 від 20 січня 1997 року.

Відповідно до п.п. 1, 2, 10 Порядку посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Видача посвідчень потерпілим від Чорнобильської катастрофи, провадиться обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання, зокрема, інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

В зв'язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» № 76 від 28.12.2014 року жодна з наведених вище правових норм чинність не втратила та діє у вказаній вище редакції.

Посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, видане позивачу Вінницькою облдержадміністрацією ще 23.12.1992 року уповноваженим органом не вилучалось, не визнавалось недійсним, і на даний час залишається чинним.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року виключено абзац 5 ч.2 статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме виключено зону посиленого радіоекологічного контролю. Зазначений Закон набрав чинності з 01 січня 2015 року. Але зазначена норма жодним чином не впливає на спірні правовідносини.

Як передбачено п.10 Порядку, видача посвідчень інвалідам-потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, здійснюється на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Така довідка позивачем при зверненні до управління була надана, причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи щодо позивача встановлено експертною комісією.

Відповідно до п.10 Порядку рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення. Інших вимог щодо надання документів вказаний Порядок не містить, відтак до заяви додаються копії документів для встановлення особи, зокрема, паспорт та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, копія виписки-довідки МСЕК із експертним висновком та посвідчення потерпілого 4 категорії.

Аналізуючи зміни у законодавстві, зокрема, внесені Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», суд дійшов до висновку про те, що виключення із правового регулювання такої зони, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, як зона посиленого радіоекологічного контролю, мало наслідком лише скасування компенсацій та пільг особам, віднесеним до категорії 4, які були гарантовані державою до 01.01.2015 року. А тому виключення законодавцем з 01.01.2015 року з правового поля зони посиленого радіоекологічного контролю не позбавляє особу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов'язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 1 січня 1993 року у цій зоні не менше чотирьох років, в той час як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01.01.2015 року.

Таким чином, суд вважає, що статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 зберігається за особою, якій він присвоєний, довічно, оскільки його отримання до 01.01.2015 року відбулось правомірно, а зміни, внесені до законодавства про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, жодним чином не вплинули на статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, який було отримано до 01.01.2015 року.

Враховуючи викладене, а саме те, що у позивача є документи, необхідні для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, а також чинність норм законодавства, що дозволяють здійснити захист прав позивача, суд вважає необґрунтованою відмову відповідачів у прийнятті документів позивача для встановлення йому статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення.

Як вказано вище, посвідчення потерпілого видається на підставі відповідного подання органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Матеріали справи свідчать про наявність у позивача всіх юридичних підстав для встановлення статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі посвідчення потерпілого 1 категорії, оскільки в статтях 14 та 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії можуть бути віднесені інваліди з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою.

Отже, з викладених вище правових норм вбачається, що достатньою та необхідною правовою підставою для видачі особі посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, зокрема є одночасна сукупність наступних умов: 1) встановлення їй інвалідності; 2) наявність довідки МСЕК про причинно-наслідковий зв'язок настання інвалідності особи із аварією на ЧАЕС. А тому посилання відповідача на те, що територія, де проживає позивач з 01.01.2015 року, не є зоною радіоактивного забруднення, взагалі не стосуються спірного права особи на отримання посвідчення постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про наявність достатніх та необхідні правових підстав для встановлення позивачу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, та видачі відповідного посвідчення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене суд приходить висновку, що відмовляючи позивачу у вирішенні питання щодо встановлення йому відповідного статусу, зокрема щодо звернення з відповідним поданням до Вінницької обласної державної адміністрації щодо видачі позивачеві посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії Управління соцзахисту населення Тульчинської РДА діяло всупереч приписам норм Законів України та підзаконних нормативно-правових актів. А тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню як обґрунтовані та такі, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, суд вважає, що такий строк підлягає поновленню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

За змістом ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Поновлюючи строк звернення до суду з адміністративним позовом, суд враховує, що позивач важко хворіє, що підтверджується його поясненнями та відповідними доказами, наведеними вище, переніс операцію, а потім - післяопераційний період, визнаний таким, що потребує постійного стороннього догляду та допомоги. За наведених обставин суд вважає поважними причини, за яких позивач пропустив строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

У відповідності до ч.5 ст. 94 КАС України, судові витрати компенсуються за рахунок Державного бюджету України, оскільки позивач звільнений від їх сплати.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 8, 19, 22 Конституції України, ст. ст.. 9, 4, 14, 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п.п. 1, 2, 10 «Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 51 від 20.01.1997, ст. ст.. 2, 8, 9, 11, 17, 69 - 72, 87, 94, 99, 100, 102, 122, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації, Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації у розгляді документів ОСОБА_1 щодо встановлення йому статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації прийняти до розгляду документи ОСОБА_1 щодо встановлення йому статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, та звернутися до Вінницької обласної державної адміністрації з поданням про встановлення ОСОБА_1 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, та видачі йому відповідного посвідчення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.А. Штифурко