Справа № 712/12520/17
Суддя: Пироженко (В.Д.) В. Д.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/712/850/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 р. Соснівський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді Пироженко В.Д.

з участю секретаря Жук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася позивач ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Черкаси про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. В позовній заяві просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області оформлене протоколом № 59/1 від 14.09.2017, яким їй відмовлено у призначені пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ;

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області призначити їй відповідно до вимог ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-УІІ пенсію за вислугу років з 12.09.2017р. у розмірі 60 відсотків від місячної (чинної) заробітної плати, з урахуванням довідки прокуратури Черкаської області від 11.09.2017 №18-183 вих17, без обмеження максимального розміру, тобто 22237,93 грн. та здійснити відповідні виплати пенсії.

Стягнути з Державного бюджету України на її користь витрати по сплаті судового збору в сумі 640 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на наступне: вона працює в органах прокуратури України з 31.01.1997року і по теперішній час. Згідно з довідкою прокуратури Черкаської області від 12.09.2017р. № 11-588 вих.17 стаж її роботи в органах прокуратури України на 12.09.2017р. становить 20років 07 місяців 08.

Загальний стаж її роботи станом на 12.09.2017р. складає 23роки 00 місяців 07днів, в тому числі 20років 07 місяців 08днів- робота на прокурорських посадах та 2 роки 04 місяці 29 днів - половина строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, що дає право на пенсію згідно зі статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років.

Вважає, що вона набула право на призначення пенсії за вислугу років. 12.09.2017 року звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років на підставі ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

Однак, листом № 15516/04 від 18.09.2017р. відповідач відмовив їй у призначенні пенсії, посилаючись на норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213, яким передбачено, що з 1 червня 2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вважає дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років на підставі ст.86 Закону України «Про прокуратуру» протиправними та такими, що не відповідають чинному законодавству, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи.

Представник відповідача Зінник К.Г. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, надала письмові заперечення щодо позовних вимог.

Вислухавши доводи осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступними підставами.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач працює на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Черкаської області.

Згідно довідки прокуратури Черкаської області від 12.09.2017 №11-588 вих.17 її стаж роботи в органах прокуратури України на прокурорсько-слідчих посадах станом на 12.09.2017 становив 20 років 07 місяців 08 днів.

Крім того з 01 вересня 1991 року по 28 червня 1996 року позивачка навчалася в Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого на судовому факультеті денної форми навчання, що підтверджується дипломом спеціаліста НОМЕР_2, виданим Національною юридичною академією України ім. Ярослава Мудрого 29.06.1996 за реєстраційним номером 457 - ОСОБА_1 (прізвище ОСОБА_1, підстава: свідоцтво про одруження НОМЕР_1, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Золотоніського міського управління юстиції Черкаської області). Половина строку навчання складає 2 роки 04 місяці 29 днів.

Таким чином, загальний стаж роботи позивача станом на 12.09.2017р. складає 23роки 00 місяців 07днів, в тому числі: 20років 07 місяців 08днів- робота на прокурорських посадах та 2 роки 04 місяці 29 днів - половина строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу.

Відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років.

Частиною 6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» встановлено щодо вислуги років, яка дає право на пенсію зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у стаття 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів, а також половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позивач набула право на призначення пенсії за вислугу років та 12.09.2017 року звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області із заявою про призначення пенсії за вислугу років на підставі ст.86 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 60% від суми місячної заробітної плати.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Листом № 15516/04 від 18.09.2017р. відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії, посилаючись на те, що Закон України «Прокуратуру» від 14.10.2014 року мав набрати чинності з 25.04.2015 року. Водночас, Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» щодо відтермінування набрання чинності» від 21.04.2015 року зміни в дату набрання чинності з 25.04.2015 року на 15.07.2015 року. Згідно з пунктом 5 прикінцевих Положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Судом встановлено, що з 01.04.2015 року, після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури було врегульовано Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-У11, відповідно до Прикінцевих положень якого норми щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури набули чинності 15.07.2015 року та на даний час є діючими. Фактично будь-яких змін до ст.. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року щодо відсутності права працівників прокуратури України на звернення до органів Пенсійного фонду України про призначення пенсії за вислугу років законодавцем не прийнято. Тобто положення зазначеної норми є чинними та повинні застосовуватись при призначенні пенсії працівникам прокуратури України, за наявності відповідного стажу.

Неузгодженість між чинними нормативно-правовими актами, їхнє протиріччя з одного й того самого предмета регулювання, а також суперечність між двома формально чинними нормами права, прийнятими з одного і того ж питання вирішується шляхом вибору того нормативного акта, який має бути застосований до конкретного випадку (юридичного факту).

Враховуючи те, що Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII, зокрема ст.. 86 набрав чинності, який регулює пенсійне забезпечення працівників прокуратури, підстави для застосування відповідачем положень пункту 5 прикінцевих Положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» відсутні.

Слід також зазначити, що в рішеннях Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 06.07.1999 ( у справі щодо права на пільги) та № 5-рп/2002 від 20.03.2002 ( у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) вказано, що Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечують суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, поліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у вищезазначених органах пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян, у тому числі і після закінчення служби.

Виходячи з вищезазначеного, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Європейський Суд з прав людини у справі «Мюллер проти Австрії» №6849/72 від 16.12.1974 року зазначив, що у зв»язку зі сплатою обов»язкових внесків до пенсійного фонду у застрахованої особи виникає право власності на пенсію. Відповідно до ст.. 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Аналізуючи вищезазначенні правові норми та враховуючи ті факти, що ЗУ «Про прокуратуру» № 1697-VII у часі набув чинності пізніше ніж ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». Даним Законом врегульовані питання щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

Позивач працює в органах прокуратури та має стаж роботи, який надає їй право на пенсію за вислугу років. Тому суд вважає, що до правовідносин, що виникли повинні бути зазстосовані саме норми ЗУ «Про прокуратуру», так як позивач набула право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 даного закону. Тому дії відповідача є неправомірними.

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи той факт, що позивач належним чином звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії та надала всі необхідні документи. А також вищенаведене обґрунтування суду, щодо наявності у позивача права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 ЗУ Про прокуратуру», суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області оформлене протоколом № 59/1 від 14.09.2017, яким позивачці ОСОБА_1 відмовлено у призначені пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ;

зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області призначити ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ пенсію за вислугу років з 12.09.2017р. у розмірі 60 відсотків від місячної (чинної) заробітної плати, з урахуванням довідки прокуратури Черкаської області від 11.09.2017 №18-183 вих17.

Щодо позовних вимог у частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача без обмеження граничного розміру та виплачувати її надалі, суд відзначає, що у порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє, тому, оскільки на час розгляду апеляційним судом справи права позивача в цій частині вимог не були порушені, вони задоволенню не підлягають.

Суд також вважає стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 640 гривень.

Керуючись ст. 11, 71, 86, 94, 159-163 КАС України , - суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області оформлене протоколом № 59/1 від 14.09.2017, яким позивачці ОСОБА_1 відмовлено у призначені пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області призначити ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ пенсію за вислугу років з 12.09.2017р. у розмірі 60 відсотків від місячної (чинної) заробітної плати, з урахуванням довідки прокуратури Черкаської області від 11.09.2017 №18-183 вих17.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 640 гривень.

Постанова може бути оскаржена позивачем до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, або суб'єктом владних повноважень у строк, визначений у п. 2 ч. 2 ст. 186 КАС України, шляхом подання апеляційної скарги через Соснівський районний суд м. Черкаси, із одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Головуючий :