Справа № 211/3747/17
Суддя: Ніколенко Д. М.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/3747/17
Провадження № 2-а/211/206/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 жовтня 2017 року суддя Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Криворізького південного обєднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та зобовязання призначити пенсію, -

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Криворізького південного обєднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Криворізького південного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 2220 від 20.07.2017 р. про відмову у призначенні йому пенсії за вислугою 20 років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. (в редакції Закону України № 2663-111 від 12.07.2001 р.) та зобовязати Криворізьке південне обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити йому пенсію за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. (в редакції Закону України № 2663-111 від 12.07.2001 р.) та виплачувати її довічно з 14.07.2017 р., виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 01.09.1994 р. по 30.06.1999 р. навчався у Київському національному економічному університеті за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію юриста-економіста, з 30.03.1998 р. по теперішній час працює в органах прокуратури. 13 липня 2017 року він звернувся до Криворізького південного обєднаного управління з заявою про призначення йому пенсії за вислугою 20 років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. (в редакції Закону України № 2663-111 від 12.07.2001 р.) у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати, вказаної у довідці, виданої прокуратурою Дніпропетровської області. Рішенням (протоколом) № 2220 від 20.07.2017 р. йому відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років у звязку з тим, що з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру» не призначаються. Так, з 01 жовтня 2011 року до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» було внесено зміни та прийнято новий Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.12.2014 р. та Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 р. № 76-VІІІ. На підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VIII з 01.06.2015 р. взагалі припинено призначення пенсій за вислугу років відповідно до закону України «Про прокуратуру» та інших Законів України.

Вказане обґрунтування не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки згідно ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються та не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Конституційний Суд України у рішенні № 1-рп/99 від 09.02.1999 р. зазначив, що положення ч. 1 ст. 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони помякшують або скасовують відповідальність поширюються на фізичних осіб. Тому оскільки він з 30.03.1998 р. безперервно працює в органах прокуратури України та має стаж 19 років 2 місяці 2 дні та половину строку його навчання в Національній юридичній академії України імені ОСОБА_3, що становить 1 рік 9 місяців 14 днів, що загалом складає 20 років 11 місяців 16 днів, вважає, що відповідач своєю відмовою порушив його конституційні права на отримання відповідної пенсії та просить задовольнити заявлені вимоги.

Сторони у справі: позивач та представник відповідача надали заяви про розгляд справи в їх відсутність. Разом із заявою про розгляд справи за відсутності представника Криворізького південного обєднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області були надані заперечення проти позову, де вказано, що Криворізьке Південне обєднане управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області діяло згідно з чинним законодавством не порушуючи його, просили в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутність. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 01.09.1994 р. по 30.06.1999 р. навчався в Київському національному економічному університеті, та в період з 30.03.1998 р. по теперішній час працює в органах прокуратури, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 17-20), копією диплома спеціаліста (а.с.21) та розрахунком стажу Криворізького південного обєднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області (а.с.17).

13 липня 2017 р. позивач ОСОБА_2 звернувся до Криворізького південного обєднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України № 1789-XII «Про прокуратуру» у розмірі 90% від суми заробітної плати, однак листом № 1293/02/32 від 21.07.2017 р. управління відмовило у призначенні пенсії за вислугою років, оскільки право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у позивача відсутнє (а.с. 14). Зазначене підтверджено копією протоколу № 2220 від 20.07.2017 р. Криворізького південного обєднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області про відмову у призначенні пенсії (а.с.16).

Вказану відмову позивач вважає неправомірною.

Положенням частини 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, які визначали умови та порядок призначення пенсії працівникам прокуратури, на які посилається позивач, втратили чинність з дня набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VII - 15 липня 2015 року.

Станом на 13 липня 2017 року (момент звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років) діяли нові норми щодо призначення пенсії працівникам прокуратури, які визначені статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, якими передбачено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Зі змісту протоколу від 20.07.2017 року №2220 та розрахунку стажу до нього вбачається, що у позивача загальний страховий стаж роботи становить 22 роки 9 місяців 1 день, з них в органах прокуратури 19 років 2 місяці 2 дні.

Приймаючи до уваги положення статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, якими визначено підстави для призначення пенсії працівникам прокуратури, суд вважає, що оскільки станом на 13.07.2017 року позивач не мав передбаченої законом вислуги років - 23 роки, відповідач правомірно відмовив у призначенні пенсії за вислугою років на підставі Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, що у свою чергу свідчить про відсутність підстав для визнання такого рішення суб'єкта владних повноважень протиправним.

Слід також зазначити, що позивач наполягає на призначенні йому пенсії на підставі Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ в редакції Закону України № 2663-ІІІ від 12.07.2001 року, якою стаття 50-1 була викладена в іншій редакції. Частиною 1 цієї статті передбачалось, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мали право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначалась в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включалися всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшувалась на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Проте, частини перша статті 50-1 була замінена двома частинами згідно із Законом України від 08.07.2011 р. N 3668-VI, відповідно до яких прокурори і слідчі мали право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення по 30 вересня 2011 року вислуги років не менше 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років. З 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років.

Зважаючи на те, що позивач звернувся за призначенням пенсії у липні 2017 року, відсутність необхідного 23 стажу роботи виключала можливість задоволення його заяви навіть за умови дії Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ.

Крім того, в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Отже, до спірних правовідносин, які виникли у зв'язку із подачею позивачем заяви про призначення пенсії (13 липня 2017 року) частина перша статті 50-1 Закону України № 1789-ХІІ в редакції Закону України № 2662-111 від 12.07.2001 року застосуванню не підлягає у зв'язку із змінами, внесеними Законом України № 3668-VI від 08.07.2011 року та подальшою втратою її чинності на підставі Закону України № 1697-УІІ від 14.10.2014 року.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України , суд, -

постановив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Криворізького південного обєднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та зобовязання призначити пенсію відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, копія апеляційної скарги надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1