Справа № 803/1345/17
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року Справа № 803/1345/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Андрусенко О. О.,

при секретарі судового засідання Іванчук М. І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправними дій та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі позивач, ОСОБА_4 С.) звернулася в суд з позовом до ОСОБА_7 державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 про визнання дій з відкриття виконавчого провадження по стягненню виконавчого збору в розмірі 43780,12 грн. протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.08.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 від 03.08.2017 року відкрито виконавче провадження ВП № 54410313 по стягненню з ОСОБА_4 43780,12 грн. виконавчого збору. Вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки державним виконавцем у виконавчому провадженню ВП № 50505614 по виконанню виконавчого листа №2-3989/2010, виданого 24.01.2012 року Луцьким міськрайонним судом, жодних дій по примусовому виконанню рішення суду не було здійснено, що виключає можливість стягнення з боржника виконавчого збору. Також зазначила, що державним виконавцем порушено строк, визначений частиною третьою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», для прийняття оскаржуваного рішення.

Ухвалою суду від 20.10.2017 року допущено у справі заміну первинного відповідача ОСОБА_7 державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 на належного відповідача ОСОБА_5 відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Волинській області.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, та просив їх задовольнити.

У письмових запереченнях на адміністративний позов та у судовому засіданні представники відповідача позовних вимог не визнали, посилаючись на те, що державний виконавець приймаючи оскаржувану постанову діяв у межах, у спосіб та в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», у звязку з чим просили у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у ОСОБА_5 відділі державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Волинській області перебувало виконавче провадження ВП № 50505614 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-3989/2010, виданого 24.01.2012 року Луцьким міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_8 на користь «Укрсиббанка» заборгованості за споживчим кредитом в суму 437194,60 грн. в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки двохкімнатну квартиру в АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_9 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтв на право власності. Стягнути з ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4 судові витрати по 606,67 грн.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, що 13.02.2012 року між АКБ «УкрСиббанк» та ТзОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу № 2, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за договором споживчого кредиту № 0 від 04.07.2008 року.

Як вбачається з інформації про виконавче провадження та оглянутого в судовому засіданні виконавчого провадження ВП № 50505614, постановою головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 від 16.03.2016 року на підставі виконавчого листа № 2-3989/2010, виданого 24.01.2012 року Луцьким міськрайонним судом, відкрито виконавче провадження ВП № 50505614, боржником у якому зазначено ОСОБА_4, та надано боржнику семиденний термін для самостійного виконання рішення суду (а.с. 7-8).

З довідки ТзОВ «Кей-Колект» від 14.04.2017 року слідує, що станом на 14.04.2017 року позичальник ОСОБА_8 за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 04.07.2008 року, право вимоги за яким було відступлено АКБ «УкрСиббанк» на користь ТзОВ «Кей-Колект», не має заборгованості перед ТзОВ «Кей-Колект» (а.с. 9).

31.07.2017 року головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 у виконавчому провадженні ВП № 50505614 винесено постанову про стягнення з боржника - ОСОБА_4 виконавчого збору у розмірі 43780,12 грн. (а.с. 51).

Постановою головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 від 31.07.2017 року на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження ВП № 50505614 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3989/2010, виданого 24.01.2012 року Луцьким міськрайонним судом. Крім того, у вказаній постанові зазначено, що постанову, зокрема, про стягнення з боржника виконавчого збору вивести в окреме виконавче провадження (а.с. 6).

03.08.2017 року старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54410313 з примусового виконання постанови № 50505614, виданого 31.07.2017 року головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3, про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору в сумі 43780,12 грн. (а.с. 4).

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач довів правомірність оскаржуваних в даній адміністративній справі дій та рішення з урахуванням наступного.

Пунктом 7 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII), який набрав чинності 05.10.2016 року, визначено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Отже, спірні правовідносини регулюються Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII), який набрав чинності 05.10.2016 року.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пунктів 1, 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з абзацом другим частини пятої статті 26 цього Закону у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

У разі наступних предявлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

У разі закінчення виконавчого провадження у звязку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

В силу вимог пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом (частина третя статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII).

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм, державний виконавець зобовязаний винести постанову про стягнення виконавчого збору, зокрема, якщо у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону не було стягнуто з боржника виконавчий збір, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Разом з тим, виконавчий збір в розумінні Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду у добровільному порядку. Даний збір є платою за примусове виконання, що здійснюється органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру, і підлягає перерахуванню до Державного бюджету. Виконавчий збір стягується відповідно до статті 26 цього Закону з боржника при відкритті виконавчого провадження, незалежно від добровільного виконання рішення суду. Вказаним Законом передбачена обовязковість, за винятком деяких випадків, щодо стягнення з боржника при відкритті примусового виконавчого провадження виконавчого збору. Також Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII не передбачено надання боржнику часу для добровільного виконання, кожне виконавче провадження вже є примусовим.

Як встановлено судом, у звязку із закінченням виконавчого провадження ВП № 50505614 з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом), головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 у виконавчому провадженні ВП № 50505614 винесено 31.07.2017 року постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 43780,12 грн. (10 відсотків суми, що фактично стягнута за виконавчим документом) (а.с. 51).

Постановою головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 від 31.07.2017 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 50505614 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3989/2010, виданого 24.01.2012 року Луцьким міськрайонним судом, виведено в окреме виконавче провадження постанову про стягнення з боржника виконавчого збору (а.с. 6).

Суд звертає увагу на те, що постанова від 31.07.2017 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 43780,12 грн. у виконавчому провадженні ВП № 50505614 відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII є рішенням, яке підлягає примусовому виконанню, в установленому порядку не скасоване та є чинним.

За наведених підстав суд приходить до висновку, що у старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 були наявні законні підстави для винесення постанови від 03.08.2017 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 54410313 з примусового виконання постанови № 50505614, винесеної 31.07.2017 року головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3, про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору в сумі 43780,12 грн.

Посилання позивача на порушення державним виконавцем строку, визначеного частиною третьою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, для прийняття оскаржуваного рішення, суд не бере до уваги, оскільки, як встановлено в ході розгляду даної справи, 01 та 02.08.2017 року у ОСОБА_5 відділі державної виконавчої служби міста ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Волинській області не працювала автоматизована система виконавчого провадження у звязку з чим державними виконавцями цього відділу не своєчасно внесені відомості до системи, що спричинило порушення строків, передбачених цим Законом. Дана обставина підтверджується відповідними актами начальника відділу та доповідними державного виконавця Мельник В. М. від 01.08.2017 року та 02.08.2017 року (а.с. 33-36), та, на думку суду, є поважною. Крім того, відповідно до абзацу третього частини пятої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Також не заслуговують на увагу посилання позивача на те, що державним виконавцем у виконавчому провадженню ВП № 50505614 по виконанню виконавчого листа №2-3989/2010, виданого 24.01.2012 року Луцьким міськрайонним судом, жодних дій по примусовому виконанню рішення суду не було здійснено, що виключає можливість стягнення з боржника виконавчого збору, оскільки чинний Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII повязує обовязок сплатити виконавчий збір не за здійснення державним виконавцем певних заходів щодо примусового виконання рішення, а взагалі за виконання рішення суду в порядку, визначеному цим законом.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що 03.08.2017 року, відкриваючи виконавче провадження ВП № 54410313 з примусового виконання постанови від 31.07.2017 року № 50505614, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що визначений Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 163, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої складено 30 жовтня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий - суддя О. О. Андрусенко