Справа № 806/1899/17
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

іменем України

"30" жовтня 2017 р. Справа № 806/1899/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" липня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про стягнення 9491,58 грн. ,-

ВСТАНОВИВ

05 липня 2017 року ОСОБА_3 подала до Житомирського окружного адміністративного суду адміністративний позов, в якому просила стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 9491,58 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від "19" липня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Житомирській області () на користь ОСОБА_3 компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 6980,40 грн. (шість тисяч дев'ятсот вісімдесят гривень сорок копійок).

Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.

Вважаючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, Головне управління Національної поліції в Житомирській області подало апеляційну скаргу, просило суд скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши справу в межах, визначених статтею 195 Кодексу адміністративного судочинства України, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) з 13.01.2003 року по 07.04.2017 року проходила службу в органах внутрішніх справ України та Національній поліції України на різних посадах.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області №63 о/с від 07.04.2017 року звільнена з служби на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 (через хворобу) Закону України №580-VIII від 02.07.2015 року "Про Національну поліцію" з виплатою компенсації за 9 діб невикористаної чергової відпустки за фактично відпрацьований час в 2017 році. Однак, в день звільнення, виплата одноразової грошової допомоги при звільненні відповідачем не була проведена.

Згідно виписки по рахунку ОСОБА_3 сформованої АТ "Ощадбанк" від 04.07.2017 року грошову допомогу в розмірі 76277,59 грн. виплачено 28.04.2017 року.

Вважаючи, що за період з 07.04.2017 року по 28.04.2017 року має бути виплачена компенсація за затримку розрахунку при звільненні, ОСОБА_3 звернулася до суду.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким адміністративний позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню в випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться в спеціальну законі.

В даному випадку суд звертає увагу, що нормами спеціального законодавства, а саме Законом України №580-VIII від 02.07.2015 року "Про Національну поліцію", Законом України №2262-XII від 09.04.1992 року "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей", Постановою Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", якими врегульовані питання звільнення зі служби в поліції; порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення поліцейських; виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, не визначено порядку проведення розрахунку при звільненні зі служби в поліції та не врегульовано питання щодо пропуску строку здійснення виплат при звільненні з поліції.

Кодекс законів про працю України регулюють трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Враховуючи зазначене, в даній ситуації слід застосовувати норми кодексу законів про працю України, тому що спеціальним законом порядок виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не визначений.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду №К/800/28525/15 від 27.04.2016 року, №К/800/22371/16 від 17.08.2016 року.

Відповідно частини 1 статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

За змістом норм статті 117 Кодексу законів про працю України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналізуючи наведені норми матеріального права, Верховний Суд України в постанові від 15 вересня 2015 року (справа №21-1765а15) прийшов висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Враховуючи наведене, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником в зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу законів про працю, тобто виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку.

Колегією суддів встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_3 відповідачем не була проведена в день звільнення. Згідно виписки по рахунку ОСОБА_3 сформованої АТ "Ощадбанк" від 04.07.2017 року грошову допомогу в розмірі 76277,59 грн. виплачено 28 квітня 2017 року. Отже, відповідачем допущено порушення строку розрахунку з позивачем при звільненні, що є підставою для виплати ОСОБА_3 середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Даний висновок відповідає змісту постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", зокрема пунктом 20 постанови визначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Обчислення середнього заробітку судом першої інстанції проведено вірно, з застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року (з змінами та доповненнями) та Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №260 від 06.04.2016 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за №669/28799 (надалі - Порядок).

Судом першої інстанції правильно визначено суму заробітної плати за час затримки розрахунку виходячи з того, що кошти перераховані позивачу 28.04.2017 року, відтак період затримки визначається з 08.04.2017 року по 27.04.2017 року та складає 20 календарних днів, а не 21 день як вказує позивач.

Також вірно визначено середній заробіток за весь час затримки виплати позивачу належних коштів, який необхідно стягнути на її користь в розмірі 6980,40 грн. (349,02 гривень x 20 днів).

Відповідно частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів приходить висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на невірному тлумаченні правих норм, які судом першої інстанції застосовані правильно.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" липня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: М.М. Капустинський

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано: рек з пов про вруч

1 - в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3 - відповідачу: Головне управління Національної поліції в Житомирській області вул.Старий Бульвар,5/37, м.Житомир, 10008

- ,