Справа № 445/1724/16-а
Суддя: Сивак В. М.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 445/1724/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді Сивак В. М.

при секретарі Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до ГУНП в Київській області про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просить визнати дії інспектора взводу №4 роботи з забезпечення ПДР ГУНП в Київській області ОСОБА_2 щодо складання постанови серія ПС2 №914759 від 25.08.2016 року про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення ст. 122 ч. 1 КУпАП незаконними.

Скасувати постанову інспектора взводу №4 роботи з забезпечення ПДР ГУНП в Київській області ОСОБА_2 ПС2 №914759 від 25.08.2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.08.2016 року на трасі Київ-Харків був зупинений працівником міліції, який не представився та не пояснив причини зупинки. Лише зазначив, що водій порушив правила дорожнього руху, однак які саме не вказав. Після цього поліцейський сказав пройти у приміщення стаціонарного поста поліції для складення протоколу, що власне і було зроблено.

Лише під час складення протоколу працівник поліції представився та пояснив, що позивач порушив п.11.2 ПДР, а саме: рух лівою смугою при вільній правій.

Під час складення постанови про адміністративне порушення інспектор поліції, дії котрого оскаржуються, не надав можливості позивачу надати докази, які спростовують його вину, а також не розяснив його законні права та обовязки.

Після складення постанови інспектор не зачитав її, не розяснив право позивачу вносити доповнення чи заперечення. Після цього запросив двох понятих і оголосив, що притягує ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Про незаконність притягнення позивача до відповідальності свідчить також те, що п.11.2 та 11.5 ПДР, за порушення яких його притягнуто до відповідальності, передбачено лише порядок розташування транспортних засобів на дорозі, а не заборона руху по крайній лівій смузі. Крім цього, ч.1 ст.122 КУпАП відсутня відповідальність за порушення правил розташування транспортних засобів на дорозі, а також не передбачена відповідальність у розмірі 425 грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задоволити.

Відповідач в судове засідання не з"явився, подав заперечення , в яких вказує, що дії інспектора та постанова про притягнення до відповідальності є законними . Відповідач вказує, що підійшовши до зупиненого автомобіля відрекомендувався та розяснив суть вчиненого ним правопорушення. Після цього ним було складено постанову про адміністративне правопорушення, однак позивач з нею не погодився та відмовився її підписати. Інспектор запропонував ОСОБА_1 пройти до стаціонарного поста поліції, оскільки той почав поводити себе неадекватно та агресивно, де власне і були запрошені поняті та оголошено зміст оскаржуваної постанови.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 914759 від 25.08.2016 р. - 25 серпня 2016 року об 15:34 год. в Київській обл. 77 км а/д Київ-Харків ОСОБА_1 керував автомобілем на автодорозі, яка має дві смуги в одному напрямку в крайній лівій смузі руху при вільній крайній правій смузі руху, порушив п.11.2, 11.5 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене с.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до п. 11.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (з наступними змінами) нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини. Пунктом 11.5 Правил дорожнього руху передбачено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Із відеозапису, долученого до матеріалів справи відповідачем, вбачається, що ОСОБА_3 допустив порушення п.11.2, 11.5. ПДР, оскільки його автомобіль рухався по крайній лівій полосі при наявності вільної правої. Водночас, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності складена із порушенням вимог чинного законодавства, тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

Приписами ч. 1 ст. 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до тлумачення наданого Конституційним Судом України в рішенні № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року по справі № 1-11/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, у вказаному рішенні Конституційний Суд України наголошує на існуванні скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення (за окремими адміністративними правопорушеннями, чітко визначеними КУпАП), відповідно до якого фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника здійснюється безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається із змісту позовної заяви позивач на одну з підстав незаконності оскаржуваної постанови називає складення її не на місці вчинення адміністративного правопорушення, а в стаціонарному пості національної поліції, тобто за місцем його вчинення. Вказані посилання позивача не спростовані відповідачем, на якого саме покладається обовязок доводити законність складеного ним документу.

Згідно з частиною 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Відповідно до п.24 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу на неприпустимість спрощеного підходу до розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Однак, відповідачем не було доведено суду дотримання ним вимог законодавства щодо розяснення правопорушнику його прав та обовязків, щодо оголошення змісту складеної ним постанови тощо. Незрозумілою є також поведінка відповідача щодо виклику понятих після складення постанови про адміністративне правопорушення, адже у письмових запереченнях він посилається на застосування ним скороченої процедури притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

З наведених обставин суд вважає, що під час прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, відповідачем допущено низку порушень, які власне і свідчать про незаконність даної постанови та про обґрунтованість позовних вимог позивач.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6,8,9,11,69,71,86,158,160,162,163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дії інспектора взводу №4 роботи з забезпечення ПДР ГУНП в Київській області ОСОБА_2 щодо складання постанови серія ПС2 №914759 від 25.08.2016 року про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення ст. 122 ч. 2 КУпАП незаконними.

Скасувати постанову інспектора взводу №4 роботи з забезпечення ПДР ГУНП в Київській області ОСОБА_2 ПС2 №914759 від 25.08.2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів після її оголошення через Золочівський районний суд Львівської області. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя : В. М. Сивак