Справа № 190/753/17
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
"25" жовтня 2017 р. справа № 190/753/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),
суддів: Іванова С.М., Ясенової Т.І.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року у справі №190/753/17

за позовом ОСОБА_1

до П`ятихатського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

У липні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірною відмову відповідача у призначенні, перерахунку та виплаті позивачу щомісячної державної пенсії та додаткової пенсії відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та підвищення пенсії згідно ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати відповідача здійснити призначення, перерахунок і виплату щомісячної державної пенсії по інвалідності позивачу, як інваліду II групи, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01 січня 2016 року та провести відповідні виплати з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати відповідача здійснити призначення, перерахунок і виплату позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як інваліду II групи відповідно до ч.1 ст.50 Закону України "Про статус і соціальний громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01 січня 2016 року у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та провести відповідні виплати із урахуванням фактично сплачених сум;

- зобов`язати відповідача надати звіт про виконання рішення суду в місячний строк з дня набрання ним законної сили.

Постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено повністю. Постанова мотивована необґрунтованістю позовних вимог позивача.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач, зокрема, зазначив, що з 26.05.2005 р. перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію. З 1974 року по 1976 року позивач проходив службу у військовій частині №93864 та брав участь у підземних випробуваннях ядерної зброї в умовах нештатних радіаційних ситуацій на Семипалатинському ядерному полігоні.

Позивач належить до 1 категорії осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок віднесення деяких категорій громадян до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що підтверджується копією посвідчення Серії НОМЕР_1 від 19.07.2012 р. залученою до справи.

Згідно акта огляду медико-соціальної експертної комісії 15 червня 2013 року позивачу встановлено другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою серії АВ № 0045689 від 15.07.2013р. Причина інвалідності - захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при випробуванні ядерної зброї. Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 05.11.2013 р. позивач є інвалідом 2 групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Згідно п.2 Порядку віднесення громадян із числа тих, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуванням, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї або постраждали за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, до відповідної категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 грудня 1992 року № 674, позивач є особою, яка відноситься до осіб, мають статус постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи і відноситься до 1 категорії, встановленої ст.14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлений перелік пільг та компенсацій громадянам, які віднесені до категорії 1.

Так, особам, що згідно із Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" належать до категорії 1, надано право на отримання державних пенсій, а також визначеного переліку пільг та компенсацій. Державна пенсія не відноситься до пільг чи компенсацій, а є заходом соціального захисту конкретних категорій осіб. Тому, згідно з вимогами статей 14 та 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї надано право на отримання пільг і компенсацій, встановлених законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У відповідності з ч.4. ст.54 Закону України "Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у будь-якому разі розмір пенсії по інвалідності, у зв`язку з Чорнобильською катастрофою, інвалідам II групи не може бути меншим ніж 8 мінімальних пенсій за віком.

Аналогічне положення має п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.05.1997 року №523 "Про затвердження нового порядку нарахування пенсій по інвалідності, яка наступила унаслідок каліцтва або захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника, в результаті Чорнобильської катастрофи", відповідно до якого у всіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлений зв`язок з Чорнобильською катастрофою, по II групі інвалідності не може бути нижче 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст.50 Закону України "Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком інвалідам II групи.

Таким чином, на думку позивача, відповідач протиправно відмовив позивачу в призначенні основної та додаткової пенсії як інваліду II групи відповідно до ст.ст. 50, 54 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та виплачує державну та додаткову пенсію у меншому розмірі, ніж це передбачено діючим законодавством.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про задоволення позову.

В судовому засіданні позивач вимоги апеляційної скарги підтримав.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та з 26.05.2005 року одержував пенсію по інвалідності III групи від загального захворювання.

З 01.06.2010 року позивач отримував пенсію, як інвалід III групи від захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по випробовуванню ядерної зброї згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З 15.07.2010 року позивачу надано статус учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії.

З 01.06.2013 року позивачу призначено пенсію по інвалідності II групи від захворювання, пов`язаного, згідно виписки з акта огляду МСЕК серії АВ № 0045689 від 15.07.2013 року, з виконанням обов`язків військової служби по випробовуванню ядерної зброї згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю, як іншому інваліду II групи, згідно Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

08.02.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити позивачу, як інваліду II групи, перерахунок та виплату державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до вимог ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме: державної пенсії - у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю - у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, обрахованих відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням положень п.3 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 01 січня 2016 року з урахуванням виплачених сум за вказаний період".

Листом від 16.02.2017 року №1493/05/47 позивачу відмовлено у задоволенні заяви позивача. Відмова мотивована тим, що в пенсійній справі наявна довідка військової частини № 31600 від 21.05.2008 року №448/16/4975, в якій зазначено, що позивач є учасником підземних випробувань ядерної зброї на Семипалатинському полігоні в 1975-1976 рр. Згідно експертного висновку Дніпропетровської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 14.05.2010 року №11651 захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по випробуванню ядерної зброї.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року №76-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015 року, внесено зміни, зокрема, до статей 50-54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", згідно яких щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю призначається у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Розміри додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю визначено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210, саме в такому розмірі позивач і отримує додаткову пенсію.

Згідно зі ст.14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та постановою КМУ від 2 грудня 1992р. №674 "Про порядок віднесення деяких категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" інваліди з числа учасників військових навчань із застосуванням ядерної зброї відносяться до I категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до чого їм надаються пільги, які передбачені статтею 23 та статтею 50 зазначеного Закону. В статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підкреслюється зв`язок саме з Чорнобильською катастрофою, вказуються конкретні терміни і тривалість участі у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС, термін проживання у зонах радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та інші конкретні значення, від яких і залежать розміри пільг та компенсації. Згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, додається, зокрема: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях бід 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивач зазнав впливу радіаційного опромінення в інший час і за інших обставин, зазначені документи про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відсутні, внаслідок чого практично неможливо застосувати до позивача конкретні норми згаданих статей цього Закону.

Суд першої інстанції дійшов висновку по відмову у задоволенні позову, оскільки з 01 січня 2015 року порядок та виплата пенсій по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів часткового погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову позивачу у задоволенні позову з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2016 року, що набрала законної сили, у справі №190/583/16-а позов позивача задоволено частково, а саме:

- визнано дії відповідача щодо відмови у призначенні, перерахунку та виплаті позивачу державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до вимог ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" неправомірною;

- зобов`язано відповідача здійснити позивачу, як інваліду ІІ групи, призначення, перерахунок та виплату державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до вимог ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що діють у редакції з 01.01.2015 року, за період з 01.09.2015 року по 06.05.2016 року включно з урахуванням отриманих ним сум за вказаний період.

Отже, за період з 01.01.2016 року по 06.05.2016 року спірне питання вже вирішено за рішенням суду від 06 травня 2016 року, тому в цій частині провадження в справі підлягає закриттю відповідно до п.4 ч.1 ст. 157 КАС України.

Статтею 55 Конституції України гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Поряд із цим, Конституційний Суд України в рішенні 13 грудня 2011 року N 17-рп/2011 (Справа N 1-9/2011), зокрема, зазначив, що Конституція України як головне джерело національної правової системи є також базою для поточного законодавства. Вона надає можливість урегулювання певних суспільних відносин на рівні законів, які конкретизують закріплені в Основному Законі України положення (абзац перший підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 лютого 2002 року 3-рп/2002 у справі про електроенергетику).

Встановлення у відповідних процесуальних кодексах України конкретних строків вчинення окремих процесуальних дій особами, які беруть участь у справі, здійснюється в законодавчому порядку на підставі пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії" рішення від 22.10.1996р., справа "Девеєр проти Бельгії" рішення від 27.02.1980р.).

Відповідно до частини 1, частини 2 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позивач звернувся до суду першої інстанції 04.07.2017 року та просив задовольнити позовні вимоги з 1 січня 2016 року. Виплати пенсії є щомісячними, отже про порушення своїх прав на отримання пенсії позивач мав дізнатися не пізніше лютого 2016 року, тобто зі спливом встановленого ч.2 ст.99 КАС України строку звернення до суду. Поважних причин пропуску строку звернення до суду позивач не навів.

Таким чином, позов в частині вимог за період з 07.05.2016 року по 03.01.2017 року слід залишити без розгляду.

В постанові П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2016 року у справі № 190/583/16-а судом встановлено, що позивач має право на державну пенсію та додаткову пенсію відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що діють у редакції з 01.01.2015 року, за період з 01.09.2015 року по 06.05.2016 року.

Так, Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII з 01 січня 2015 року змінено норми статті 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та в якій, зокрема, зазначено що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України". У статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" також зазначено, що умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Отже, з 01 січня 2015 року виплата державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Розміри та порядок нарахувань пенсій, грошових допомог та інших виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено:

- мінімальний розмір пенсії для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, II групи інвалідності - 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2012 р. і 125 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 липня 2012 р.;

- щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, що належать до категорії 1, для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою - інвалідам II групи - 227,76 гривні.

При цьому, апеляційний суд керується положеннями ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року №76-VIII, оскільки він прийнятий законодавчим органом (парламентом) і є обов`язковим до виконання, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (Заяви №29458/04 та №29465/04) вказав: "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (п.23 рішення).

Конституційний Суд України в рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні від 25 грудня 2012 року № 3-рп/2012 Конституційний Суд України зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України виходив із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов`язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 03 червня 2014 року "Великода проти України" зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для перерахунку та виплати позивачу державної пенсії та додаткової пенсії відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в не діючій редакції, що передбачала виплату пенсії інвалідам II групи, що належать до 1 категорії, у сумі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду від 21 липня 2017 року підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову за період з 01.01.2016 року по 03.01.2017 року. Позов в частині вимог за період з 07.05.2016 року по 03.01.2017 року слід залишити без розгляду, в частині вимог за період з 01.01.2016 року по 06.05.2016 року - закрити. В іншій частині постанову суду від 21 липня 2017 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.198, 202, 205, 207 КАС України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2017 року у справі №190/753/17 скасувати в частині відмови у задоволенні позову про визнання неправомірною відмови П`ятихатського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області у призначенні, перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячної державної пенсії та додаткової пенсії відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", підвищення пенсії згідно ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за період з 01.01.2016 року по 03.01.2017 року з урахуванням виплачених сум за вказаний період та зобов`язання відповідача здійснити призначення, перерахунок і виплату щомісячної державної пенсії позивачу, як інваліду II групи, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, і додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров`ю, як інваліду II групи, відповідно до ст.54, ч.1 ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.01.2016 року по 03.01.2017 року та провести відповідні виплати з урахуванням фактично виплачених сум.

Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірною відмови П`ятихатського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області у призначенні, перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячної державної пенсії та додаткової пенсії відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", підвищення пенсії згідно ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за період з 01.01.2016 року по 06.05.2016 року з урахуванням виплачених сум за вказаний період та зобов`язання відповідача здійснити призначення, перерахунок і виплату щомісячної державної пенсії позивачу, як інваліду II групи, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, і додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров`ю, як інваліду II групи, відповідно до ст.54, ч.1 ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.01.2016 року по 06.05.2016 року та провести відповідні виплати з урахуванням фактично виплачених сум - закрити.

Позов ОСОБА_1 в частині вимог про визнання неправомірною відмови П`ятихатського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області у призначенні, перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щомісячної державної пенсії та додаткової пенсії відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", підвищення пенсії згідно ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за період з 07.05.2016 року по 03.01.2017 року з урахуванням виплачених сум за вказаний період та зобов`язання відповідача здійснити призначення, перерахунок і виплату щомісячної державної пенсії позивачу, як інваліду II групи, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як інваліду II групи, відповідно до ст.54, ч.1 ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 07.05.2016 року по 03.01.2017 року та провести відповідні виплати з урахуванням фактично виплачених сум - залишити без розгляду.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: Т.І. Ясенова