Справа № 761/14381/17
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

31 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого суддів Файдюка В.В.,

суддів Літвіної Н.М.,

Чаку Є.В.

При секретарі Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив визнати протиправними бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві щодо невиплати йому пенсії з 01 лютого 2009 року, а також зобов'язати ГУ ПФУ в м. Києві поновити йому виплату пенсії за вислугу років, починаючи з 01 лютого 2009 року.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року в задоволенні даного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_3, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення питання, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити розгляд за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року провадження у справі було зупинено до надання компетентними органами відповідей на судові запити. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року провадження у справі поновлено у зв'язку з тим, що судом отримано відповіді на запити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом, ОСОБА_3 було призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 24 лютого 2008 року за 30 років вислуги згідно подання ГУМВС України в Київській області про призначення пенсії від 20 травня 2008 року № 19/825.

ГУ МВС України в Київській вчинило дії щодо припинення ОСОБА_3 виплати пенсії шляхом направлення на адресу ГУ ПФУ в м. Києві відповідного листа, оскільки судове рішення, на підставі якого ОСОБА_3 було зараховано до вислуги років період з 1994 року по 2007 року, було скасовано.

На підставі вказаного рішення 26 лютого 2015 року Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві припинено виплату ОСОБА_3 пенсії з 01 лютого 2009 року, оскільки у нього відсутня вислуга років, передбачена Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

07 квітня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про відновлення йому виплати пенсії, однак листом від 18 квітня 2017 року відповідачем було відмовлено позивачу у відновленні виплати пенсії.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вислуга років позивача є меншою від встановленого законом розміру вислуги років, необхідної для призначення пенсії на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому відповідач на законних підставах відмовив позивачу у поновленні виплати пенсії.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначає, що будь-яких судових рішень, які б обчислювали позивачу вислугу років, до пенсійного органу подано не було, а рішення Васильківського міськрайонного суду про поновлення його на службі в ОВС не є рішенням про обчислення вислуги років, оскільки питання обчислення вислуги років на пенсію вирішувало ГУ МВС України у Київській області, подавши до пенсійного органу відповідний пакет документів з розрахунком. Крім того, ГУ МВС України у Київській області своє подання не відкликало та не надавало іншої довідки про обчислення вислуги років з урахуванням скасованої постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2007 року.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, колегія суддів виходить з наступного.

Стаття 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає підстави для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.

Однак, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не визначає підстав для припинення виплати раніше призначеної відповідно до цього Закону пенсії.

За змістом пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше.

Разом з тим, у пункті «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Як зазначалося вище, відповідно до Протоколу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 17 червня 2008 року за пенсійною справою № НОМЕР_1 (МВС) від 24 квітня 2008 року, ОСОБА_3 призначено пенсію за вислугу років.

При призначенні пенсії позивачеві спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві було взято до уваги подання ГУ МВС України в м. Києві про призначення позивачу пенсії, розрахунок вислуги років, проведений Головним Управлінням МВС України у м. Києві у якому зазначено в тому числі і періоди проходження останнім служби.

Так, в наданих документах, а саме в поданні про призначення пенсії, зазначено, що календарна вислугу років гр. ОСОБА_3 на день звільнення складає 23 роки 07 місяців 00 днів.

При цьому, суд звертає увагу, що наказ про звільнення зі служби, не входить до переліку документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років, передбачених Порядком.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2007 року визнано протиправним та скасовано наказ начальника ГУМВС України в Київській області № 300 від 07 жовтня 1994 року про звільнення ОСОБА_3 з посади старшого уповноваженого карного розшуку Поліського районного відділу ГУМВС України в Київській області.

Тобто, позивач був поновлений на посаді старшого уповноваженого карного розшуку Поліського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області на підставі вказаної постанови суду згідно наказу ГУ МВС України в Київській області від 10 квітня 2008 року № 193 о/с.

Однак, був звільнений з органів внутрішніх справ 23 квітня 2008 року згідно наказу ГУ МВС України в Київській області від 22 квітня 2008 року № 223 о/с п. 64 «ж» (за власним бажанням).

Разом з тим, відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2008 року, постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2007 року - скасовано та постановлено нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про поновлення на посаді - відмовлено. Вказане судове рішення набрало законної сили.

Даним рішенням було встановлено, зокрема, що після 07 жовтня 1994 року, одночасно із прийняттям оскаржуваного наказу, ОСОБА_3 перестав виходити на службу та отримувати грошове забезпечення. ОСОБА_3 з 07 жовтня 1994 року сам перестав виходити на роботу, ніде не зазначає, що йому перешкоджали виходу на роботу, що він звертався з 1994 року надати йому наказу про звільнення та видати трудову книжку.

Листом управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління МВС України в м. Києві від 28 січня 2009 року № 19/41 пенсійний орган повідомлено про скасування рішення про зарахування до вислуги років гр. ОСОБА_3 період з 1994 року по 2007 року, в зв'язку з чим він не має права на отримання пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Таким чином, за результатами розгляду вказаного спору встановлено, що немає жодних підстав для врахування ОСОБА_3 в стаж, що має значення для призначення пенсії, 13 років вислуги.

З урахуванням наведеного, для вирішення розглядуваної справи приймаються до уваги обставини та факти, що мали місце станом на 14 листопада 1994 року - дату першого звільнення позивача відповідно до Наказу №92 о/с, що наразі є чинним. Так, на цю дату календарна вислуга років ОСОБА_3 складала 09 років 10 місяців 01 день, пільгова вислуга - відсутня.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній постанові, оскільки вислуга років позивача є меншою від встановленого законом розміру вислуги років, необхідної для призначення пенсії на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому відповідач на законних підставах відмовив позивачу у поновленні виплати пенсії.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відтак, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні даного адміністративного позову.

Отже, при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Літвіна Н.М.

Чаку Є.В.