Справа № 337/2553/17
Суддя: Мурашова Н. А.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЄУН №337/2553/17
№2-а/337/201/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.

при секретарі Чалій Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, третя особа - Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району, про визнання дій противоправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що він зареєстрований на тимчасово непідконтрольній території України у місті Донецьку, має статус внутрішньо переміщеної особи за місцем фактичного мешкання: АДРЕСА_1. З листопада 2014р. він перебуваєна обліку в Правобережному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, який є правонаступником УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя, як отримувач пенсії за віком. З березня 2017 року виплата йому пенсії за віком відповідачем була припинена. Вважає такі дії УПФУ незаконними, оскільки жодного рішення з приводу припинення виплати йому пенсії не приймалось, підстав для припинення виплати пенсії, визначених ст. 49 Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», немає. Пенсія йому була припинена як особі, що проживає на тимчасово окупованій території. ОСОБА_2 України гарантує громадянам соціальний захист незалежно від місця їх проживання.

Просить визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії за віком та зобовязати його поновити виплату такої пенсії.

Позивач в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити.

Представник відповідача - Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, подала письмові заперечення проти позову, в яких позов не визнала та зазначила, що позивач з 10.12.2014р. перебував на обліку в Правобережному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, який є правонаступником УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя, та до 01.04.2017р. отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»як внутрішньо переміщена особа. В травні 2017р. з Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя надійшов перелік осіб, яким в травні 2017р. скасовано довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб та протокольне рішення районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам УПСЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району №37 від 31.05.2017р. Згідно цієї інформації позивачу ОСОБА_1 припинено соціальні виплати на підставі п.п 4 п.12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016р. №635 (не підтвердження факту проживання/перебування за місцем фактичного проживання та скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи). На підставі отриманих документів з 01.04.2017р. Управління також припинило позивачу соціальну виплату виплату пенсії за віком. Вважає дії Управління законними та обґрунтованими. Просить в позові відмовити.

Представник третьої особи - Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, подала письмові заперечення проти позову, в яких позов не визнала та зазначила, що позивач перебував на обліку в Управлінні як внутрішньо переміщена особа. За результатами контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, 29.05.2017р. Управління отримало інформацію від Держприкордонслужби за №0.64-16263/15-17 від 19.05.2017р. про те, що ОСОБА_1 був відсутній за місцем свого проживання/перебування в м.Запоріжжі понад 60 днів (64 дня), оскільки 17.03.2017р. здійснив виїзд на непідконтрольну територію України та станом на 19.05.2017р. на підконтрольну територію України не повернувся. Звернення (письмова заява) від ОСОБА_1 щодо обґрунтованих причин відсутності понад 60 днів для можливості продовження строку відсутності за місцем проживання до 90 днів до Управління не надходила. На підставі отриманої інформації, 30.05.2017р. Управлінням було прийнято рішення про скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1, а 31.05.2017р. районною комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам УПСЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району прийнято протокольне рішення №37 про припинення позивачу соціальних виплати. Вважає такі дії Управління законними та обґрунтованими. Просить в позові відмовити.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін в письмовому провадженні за наявними у справі доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за такими підставами.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд керується принципом верховенства права (ст. 8 КАС України) відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Ст.19 ОСОБА_2 України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Відповідно до ст.3,21,24 ОСОБА_2 України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Громадяни мають рівні права і свободи. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст.46 ОСОБА_2 України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

Ч.3 ст.4 Закону №1058 визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Ст.5 Закону № 1058 передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Згідно з ч.1 ст.49 Закону № 1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Гарантії для внутрішньо переміщених осіб закріплені Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014р. № 1706-VII (далі - Закон №1706).

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №1706, місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст.1 цього Закону, засвідчує довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до ст.7 Закону №1706, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення, здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно ст.12 Закону №1706, підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

П.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014р. № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі постанова №637) встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. № 509 (далі Порядок №509). Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України. Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому, з компенсацією витрат за надання таких послуг, передбачених укладеним відповідно до пункту 3 цієї постанови тристороннім договором.

За приписами п.1, п.6 Порядку №509 (в редакції, яка діє на час виникнення спірних правовідносин), довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Довідка діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та абзацом шостим цього пункту..

Згідно з п.7-1 Порядку №509 у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплат пенсій, а також здійснення контролю за проведенням таких виплат за місцем їх фактичного проживання/перебування незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування, визначає Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016р. №365.

Згідно з п.12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, соціальні виплати припиняються у разі:

1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати;

2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сімї;

3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат;

4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»;

5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 з 11.09.1985р. зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.5).

Після початку проведення на території місця реєстрації позивача антитерористичної операції, він як внутрішньо переміщена особа, зареєструвався за адресою: АДРЕСА_2, а з 23.05.2017р. - за адресою: АДРЕСА_1 (арк.7).

З 1996 року позивач ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, з 10.12.2014р. взятий на облік в Правобережному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, який є правонаступником УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя, як внутрішньо переміщена особа, та йому призначено виплату пенсії за віком (арк.22).

З 01.04.2017р. виплата позивачу пенсії фактично припинена (арк. 44-45).

З 24.10.2017р. позивач знятий з обліку в Правобережному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м.Запоріжжя в звязку з тим, що пенсійна справа передана до Управління ПФУ в Волноваському районі Донецької області через зміну позивачем місця проживання (арк..57-58).

Згідно інформації Державної прикордонної служби України від 19.05.2017р. №0.64-16263/0/15-17, ОСОБА_1 17.03.2017р. здійснив виїзд на непідконтрольну територію України та станом на 19.05.2017р. на підконтрольну територію України не повернувся (арк.33-36).

Згідно рішення УПСЗН ЗМР по Хортицькому району №51 від 30.05.2017р., дію довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 від 23.05.2017р. за №1179 скасовано у звязку із неповідомленням внутрішньо переміщеною особою про повернення до покинутого місця постійного проживання згідно аб.2 п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та на підставі письмової інформації від Держприкордонслужби від 19.05.2017р. вих.№0.64-16263/0/15-17 про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулась до покинутого місяця постійного проживання (арк.37).

Згідно протокольного рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам УПСЗН ЗМР по Хортцькому району №37 від 31.05.2017р., ОСОБА_1 соціальні виплати ВПО припинено в звязку з непідтвердженням факту проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що свідчать акти обстеження матеріально-побутових умов сімї, інформація від державної прикордонної служби України про тривалу відсутність за місцем фактичного проживання/перебування та рішення керівника УПСЗН ЗМР по Хортицькому району про скасування дії довідки про взяття на облік ВПО (арк.23).

З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, проаналізувавши вищевикладені норми діючого законодавства, суд вважає, що відповідач, припинивши позивачу виплату пенсії за віком, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, які передбачені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», чим порушив вимоги ст.19 ОСОБА_2 України, тому такі його дії є протиправними.

Так, спірним у даній справі є правомірність припинення відповідачем виплати позивачу ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.04.2017р. після надходження до УПФУ даних щодо непідтвердження факту проживання/перебування позивача, як внутрішньо переміщеної особи, за місцем фактичного проживання/перебування та скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

При цьому, суд виходить з того, що припинення виплати позивачу пенсії з цих причин суперечить принципам, які закріплені в ОСОБА_2 України та підставам, наведеним в Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на отримання щомісячних пенсійних виплат, яких набуває особа в разі досягнення нею передбаченого Законом пенсійного віку. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення ст.24 ОСОБА_2 України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Держава, відповідно до конституційних принципів, зобов'язана гарантувати право громадянина на одержання призначеної йому пенсії незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

При цьому, Верховний Суд України в постанові Пленуму «Про застосування ОСОБА_2 України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996р. зазначив, що оскільки ОСОБА_2 має вищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності ОСОБА_2 і в усіх необхідних випадках застосовувати ОСОБА_2 як акт прямої дії, судові рішення мають ґрунтуватися на ОСОБА_2, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Також суд виходить з приписів ч.2 ст.8 КАС України, яка зобов'язує суд застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014р., у цій справі право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (п.51 рішення).

У п.54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, зміна пенсіонером місця проживання, скасування довідки внутрішньо переміщеної особи не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, у тому числі отримання пенсії.

Крім того, з аналізу норм спеціального Закону №1058 можна дійти висновку, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст.49 Закону . Перелік таких підстав є виключним. Можливість припинення виплати пенсії у випадку непідтвердження або зміни місяця проживання/перебування та/або скасування дії довідки про взяття особи на облік як внутрішньо переміщеної особи, вказаним Законом не передбачено.

Отже, встановивши обставини справи, які свідчать про те, що підставою для припинення виплати пенсії позивачу стало непідтвердження факту проживання/перебування за фактичним місцем проживання/перебування та скасування довідки внутрішньо переміщеної особи, застосовуючи такий фундаментальний принцип адміністративного судочинства, як принцип верховенства права, відповідно до якого, зокрема, права людини визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суд приходить до висновку про наявність підстав стверджувати про порушення відповідачем конституційного права позивача на соціальний захист у спірних відносинах, а саме отримання пенсії.

Посилання відповідача на постанову КМУ від 08.06.2016р. № 365 є безпідставним, оскільки остання є підзаконним нормативно-правовим актом, у зв'язку з чим при вирішенні спірних правовідносин слід керуватися ОСОБА_2 України та правовим актом, який має вищу юридичну силу, в даному випадку Законом №1058.

На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.3,8,19,21,24,46 ОСОБА_2 України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.2,8,9,11,69-72,94,159,160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком з 01 квітня 2017 року.

Зобов'язати Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя поновити ОСОБА_1, 08.07.1939р.н., виплату пенсії за віком з 01 квітня 2017 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Н.А.Мурашова

31.10.2017