Справа № 564/806/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Олійник В.П.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
ПОСТАНОВА
іменем України

"25" жовтня 2017 р. Справа № 564/806/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Охрімчук І.Г.
суддів: Моніча Б.С.
Капустинського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Шведюк М.М.,

представника відповідача:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Костопільського районного суду Рівненської області від "13" червня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, зобов`язання вчинити певні дії ,
ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з позовом в якому просив визнати протиправним та скасувати пункт 24 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України від 21.10.2016 р. № 89 про відмову в призначенні і виплаті йому одноразової грошової допомоги та зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити йому одноразову грошову допомогу в розмірі, встановленому Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
В обґрунтування позову вказав, що він є інвалідом ІІ групи внаслідок поранення, отриманого при виконанні обов`язків військової служби, і відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» має право на отримання одноразової грошової допомоги, однак відповідач безпідставно відмовляє йому в цій допомозі.

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 13.06.2017 р. у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою позов задовольнити в повному обсязі.
Колегія суддів, заслухавши представника відповідача, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 10 квітня 1986 року по 10 жовтня 1987 року проходив строкову військову службу в лавах збройних сил СРСР, що підтверджується довідкою Костопільського районного військового комісаріату від 03.09.2015 року за № 3008. 25 травня 1987 року при виконанні бойового завдання ОСОБА_1 отримав тяжке поранення - відкритий багато уламковий перелом обох кісток правої голені з масивним руйнуванням м`яких тканин голені і правого колінного суглобу, рваної обширної рани м`яких тканин лівої голені з гострою масивною крововтратою, шоком ІІ-ІІІ ступеня, про що свідчить довідка військової частини № НОМЕР_1 від 05.10.1987 року за №1798.
В подальшому, 16 вересня 1987 року позивач був освідуваний госпітальною військово-лікарською комісією в/ч НОМЕР_1 , яка встановила діагноз: відсутність правої нижньої кінцівки на рівні середньої третини стегна після ампутації з приводу відкритого багато уламкового перелому обох кісток правої голені та масового руйнування м`яких тканин правої голені і правого колінного суглобу та визнала позивача непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку та підтвердила зв`язок поранення із виконанням обов`язків військової служби (копія свідоцтва про хворобу №349/СА).
10 жовтня 1987 року на підставі наказу МО СРСР №315-4/590 від 16.07.1980 року позивач був звільнений зі строкової служби в запас по хворобі.
З Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України від 21.10.2016 р. № 89 позивача 20.11.1987 р. було визнано інвалідом 1 групи внаслідок поранення, отриманого при виконанні обов`язків військової служби (довідка МСЕК серія РОВ-Р-82 № 026132), а 14.11.2002 р. під час повторного огляду йому встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок поранення, отриманого при виконанні обов`язків військової служби.
Встановлено, що 06 листопада 2008 року обласною медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 було встановлено ІІ групу інвалідності довічно внаслідок поранення, отриманого при виконанні обов`язків військової служби, що підтверджено довідкою МСЕК серія МСЕ № 129797 від 06.11.2008 року. 17.09.2015 року позивач звернувся з заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із пораненням отриманим під час виконання бойового завдання.
Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 15.06.2016 р., яка набрала законною сили було зобов`язано Міністерство оборони України розглянути у встановленому порядку документи про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму як інваліду ІІ групи, отриманої при виконанні обов`язків військової служби, відповідно до статті 16 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", згідно поданої заяви до Рівненського обласного військового комісаріату від 17 вересня 2015 року.
Однак, 26.10.2016 року Протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України від 21.10.2016 р. № 89 було відмовлено у виплаті одноразової грошової у зв`язку з відсутністю правових підстав, а саме тому, що ІІ група інвалідності, яку встановлено в 2002 році та її причинний зв`язок не змінено (а.сп.20).
Вважаючи відмову у виплаті одноразової грошової, яка оформлена вказаним вище протоколом протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про його скасування та зобов`язання Міністерство оборони України нарахувати і виплатити зазначену допомогу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відмова Міністерства оборони України у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової є правомірною, оскільки II група інвалідності позивачу, яку встановлено в 2002 році та її причинний зв`язок при проведенні 06.11.2008 року повторного огляду не змінено, то і права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до довідки MCEK від 06.11.2008 року ОСОБА_1 не має. Крім того, на час проведення щодо позивача первинного огляду та встановлення йому інвалідності не існувало правової норми щодо призначення одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.
Так, відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XIl одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні збори - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 вищевказаного Закону України одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Зазначену норму до статті 16 Закону було внесено Законом України від 03.11.2006 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" та відповідно до прикінцевих положень дана норма вступила в законну силу з 01 січня 2007 року.
Суд вірно вказав, що на виконання вказаної статті Закону 28.05.2008 р. Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 499 "Пpo затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми, або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб". Пунктом 2 вказаної постанови встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми, або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним і резервістам, призваним на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільненим з військової служби (зборів) особам, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.
Приписами п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до п.3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Із змісту наведених норм вбачається, що право на отримання одноразової грошової допомоги та розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, порядок та умови її виплати визначається в залежності від дати встановлення інвалідності.
В своїй позовній заяві позивач вказує, що датою виникнення у нього права на отримання одноразової грошової допомоги є день встановлення йому інвалідності 06.11.2008 року.
В судовому засіданні встановлено, що позивач був звільнений зі строкової військової служби та визнаний інвалідом І групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час первинного огляду органами MCEK - у 1987 році, а під час повторного огляду у 2002 році - інвалідом II групи, внаслідок цієї ж причини. Протягом 2005-2008 років позивачу підтверджувалося встановлення II групи інвалідності, а у 2008 році - встановлено II групу інвалідності довічно.
Згідно довідки МСЕК серії МСЕ - № 129797 від 06.11.2008 року, на яку покликається позивач, як на підставу виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, позивачу було встановлено II групу інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби довічно саме при проведенні повторного огляду.

В даному випадку судова колегія також зазначає, що дійсно на час проведення щодо позивача первинного огляду позивача та встановлення йому інвалідності не існувало правової норми щодо призначення одноразової грошової допомоги.
Однак правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідно до статті 41 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011 ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом № 2011-ХІІ.
Статтею 16 Закону № 2011-ХІІ передбачалося, що військовослужбовці, а також військовозобов`язані, призвані на збори, підлягають державному обов`язковому особистому страхуванню на випадок загибелі або смерті в розмірі 100-кратного мінімального прожиткового рівня населення України на час загибелі або смерті, а також в разі поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби (зборів), у розмірі, залежному від ступеня втрати працездатності, що визначається у відсотковому відношенні від загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті. Умови страхування і порядок виплат страхових сум військовослужбовцям і військовозобов`язаним, призваним на збори, та членам їх сімей встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Підпунктом «б» пункту 6 Умов встановлено, що НАСК «Оранта» виплачує страхові суми у разі втрати застрахованим працездатності, що сталася внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних в період проходження служби (зборів), у розмірі залежно від ступеня втрати працездатності, що визначається у процентному відношенні до загальної суми страхування на випадок загибелі або смерті.
Таким чином, законодавством визначені однакові умови для виплати військовослужбовцям як страхових сум, так і одноразової грошової допомоги.
Проаналізувавши положення зазначених редакцій статті 16 Закону № 2011-ХІІ та зміст постанов №№ 488, 499, колегія суддів дійшла висновку про те, що «обов`язкове особисте державне страхування» та «одноразова грошова допомога» є двома рівнозначними компенсаційними механізмами соціального захисту військовослужбовців, які спрямовані на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Тому у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги, якщо така була виплачена військовослужбовцю.
Зазначена правова позиція викладена також у постанові ВС України від 10.03.2015 року у справі № 21-563а14.
Таким чином, вимога позивача про визнання протиправним та скасування пункту 24 Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 21.10.2016 р. № 89с є правомірною і підлягає до задоволення. При цьому суд апеляційної інстанції враховує те, що право позивача на отримання зазначеної одноразової грошової допомоги було встановлено попереднім судовим рішенням, а саме постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 15.06.2016 р.
З огляду на те, що відповідач наділений дискреційними повноваженнями з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги або прийняття рішення про відмову у їх видачі, то суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ст. 202 КАС України слідує, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.
В даному випадку колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи, оскаржуване судове рішення постановлено з порушенням норм матеріального права, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Костопільського районного суду Рівненської області від "13" червня 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.
Визнати протиправним та скасувати пункт 24 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України від 21.10.2016 р. № 89 про відмову в призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.
Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути питання про призначення, нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі, встановленому Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
В решті позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: Б.С. Моніч

М.М. Капустинський

Повний текст cудового рішення виготовлено "30" жовтня 2017 р.