Справа № 760/22252/16-а
Суддя: Кушнір С. І.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/760/266/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2017 року Солом`янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

при секретарі Беро В.Ю., Гаєвській С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Полюховича Миколи Миколайовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:
23.12.2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати незаконними дії інспектора роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Полюховича Миколи Миколайовича та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР №278416 від 30.08.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 Кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 30.08.2016 року відносно нього інспектором роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Полюховичем М.М. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в атоматичному режимі серії АР №278416.

Відповідно до змісту вказаної постанови 30.08.2016 року о 16 год. 50 хв. в м. Києві по вул. Г.Кірпи, 1 ОСОБА_1 здійснив стоянку у крайній лівій смузі для руху, чим суттєво перешкоджав руху, порушивши п. 15.10 ПДР України, тобто, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак позивач винесену інспектором постанову вважає незаконною та такою, що суперечить нормам діючого законодавства і порушує його права, зазначаючи, що ним не було порушено вимогу п. 15.10 ПДР, а постанова була складена з грубим порушенням вимог чинного законодавства.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав та обставин, викладених у ньому, та просив задовольнити, зазначив, що дійсно транспортний засіб «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , був припаркований в зоні дії знаку 3.34 ПДР, проте вказаним автомобілем він не керував.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 , допитаний в якості свідка, пояснив, що автомобіль «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , був припаркований в м. Києві по вул. Г.Кірпи, 1 в крайній лівій смузі для руху, в зоні дії знаку 3.34, що перешкоджало руху інших транспортних засобів, чим порушено вимоги п.п. 15.10 ПДР, позивач підійшов до свого автомобіля та відкрив його. Підійшовши до автомобіля інспектор відразу представився, роз`яснив права, позивач при цьому повідомив, що це не він паркував зазначений автомобіль, не повідомив відомості про те, хто паркував автомобіль. Позивач є власником даного автомобіля. Постанова була складена з дотриманням вимог законодавства.

Заслухавши пояснення позивача, та заперечення відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення від 30.08.2016 року о 16 год. 50 хв. в м. Києві по вул. Г.Кірпи, 1 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 здійснив стоянку у крайній лівій смузі для руху, у місці де заборонена зупинка, відповідно п.п. 15.10 ПДР, чим створював перешкоди дорожньому руху, тобто, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою інспектора 1 роти 1 батальону 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Полюховича Миколи Миколайовича від 30.08.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до ч.3 ст.122 КпАП України передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно вимог п. 15.10 «а, д», ПДР стоянка забороняються у місцях де заборонена зупинка, у місцях, де транспортний засіб, що стоїть зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових i службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності регламентовано нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху(частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ч.2 ст. 258 КУпАП).

Згідно ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Остання містить вимоги до змісту постанови про правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги правил дорожнього руху, зокрема п. 15.10 ПДР, отже, при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності інспектором не було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та права позивача.

Оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч.3 ст.122 КУпАП.

За таких підстав, інспектор патрульної поліції при винесенні постанови діяв на підставі закону та в межах наданих йому повноважень, а тому його дії по винесенню оскаржуваної постанови є правомірними.

За таких обставин, оцінивши надані докази, суд вважає, що вимога позивача про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 122, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 9, 11, 69-86, 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Полюховича Миколи Миколайовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кушнір С.І.