Справа № 339/153/17
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8729/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Попка Я.С.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 20 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 митниці Державної фіскальної служби України (надалі ОСОБА_2 митниця ДФС України) про визнання незаконною та скасування постанови ОСОБА_2 митниці ДФС №1943/20502/2016 від 16.11.2016 року у справі про порушення митних правил про накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Постановою Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 20 липня 2017 року відмовлено у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 оскаржив постанову суду першої інстанції. Вважає, що вона винесена без належного зясування обставин справи і з порушенням норм матеріального права. Просить її скасувати і прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_2 митницею ДФС України порушено процедуру розгляду справи про порушення митних правил, що полягає у неналежному повідомленні його про розгляд справи про порушення митних правил та розгляду без його участі за наявності клопотання про відкладення. Крім того, зазначає, що справа про порушення митних правил розглядається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Митним кодексом України не визначено граничної кількості раз відкладення розгляду справи про порушення митних правил та не передбачено обовязку особи обгрунтовувати поважність своєї неявки. У звязку з цим апелянт наголошує на тому, що його було позбавлено прав, закріплених у ст. 498 МК України, а також обмежено в ефективному засобі юридичного захисту в національному органі (митниці), чим порушено ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду були повідомлені належним чином. Суд ухвалив провести розгляд апеляційної скарги на підставі ст.ст.41, 196 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 митницею ДФС України шляхом проведення перевірки по базах даних ЄАІС ДФС «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» 24.06.2016 року встановлено, що ОСОБА_1 05.06.2016 року у митному режимі транзит ввіз транспортний засіб автомобіль марки «VW TOURAN» реєстраційний номер JGA 133, номер кузову WVGZZ1TZ9W037347. У встановлений ст. 95 Митного кодексу України (далі МК України) строк (до 10 днів) позивач вказаний транспортний засіб не вивіз за межі митної території України.

ОСОБА_2 митниці ДФС України від 06.07.2016 року ОСОБА_1 запропоновано прибути до ОСОБА_2 митниці ДФС України у строк до 08.09.2016 року для з'ясування обставин порушення строку транзиту та попереджено, що у випадку неявки протокол буде складено без його участі. Як вбачається з матеріалів справи, лист позивачем отримано 12.07.2016 року (а.с.28).

ОСОБА_1 листом (повідомленням) від 02.09.2016 року просив митницю перенести розгляд справи на іншу дату у зв'язку із його поганим самопочуттям (а.с.30). Відповідних доказів до зазначеної заяви позивач не надав та не вказав інформації про причини невивезення транспортного засобу за межі митної території України у строк, визначений ст.95 МК України.

12.09.2016 року посадовими особами ОСОБА_2 митниці ДФС України складений протокол про порушення митних правил № 1943/20502/2016, де встановлено, що ОСОБА_1 перевищено встановлений ст.95 МК України строк доставки автомобіля марки «VW TOURAN» реєстраційний номер JGA 133, номер кузову WVGZZ1TZ9W037347 більш, ніж на десять діб, тобто вчинено дії, які мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України і розгляд справи призначено на 05.10.2016 року.

Протокол ОСОБА_1 отримав та скерував 01.10.2016 року до ОСОБА_2 митниці ДФС України клопотання про бажання взяти участь у розгляді справи про порушення митних правил та заявив клопотання про перенесення розгляду справи про порушення митних правил на іншу дату у зв'язку з перебуванням на лікуванні (а.с. 31).

ОСОБА_2 митницею ДФС України відкладено розгляд справи та листом запропоновано ОСОБА_1 прибути 10.10.2016 року до ОСОБА_2 митниці ДФС України для надання пояснень. Повідомлено, що розгляд справи відбудеться 26.10.2016 року. (а.с. 32).

24.10.2016 року ОСОБА_1 листом повідомив ОСОБА_2 митницю ДФС України про неможливість взяти участь у розгляді справи у зв'язку із службовим відрядженням та повторно просив відкласти розгляд справи на іншу дату (а.с.33), не надавши підтверджуючих документів про відрядження.

За наслідками розгляду вказаного клопотання ОСОБА_2 митниця ДФС України листом від 26.10.2016 року повідомила позивача про необхідність зявитися для подання пояснень 4 листопада 2016 року та про призначення розгляду справи про порушення митних правил на 16.11.2016 року із зазначенням, що у випадку неявки розгляд справи буде проведено без його участі (а.с.32).

16.11.2016 року справу про порушення митних правил розглянуто за відсутності ОСОБА_1 та винесено постанову про порушення митних правил №1943/20502/2016.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вина позивача у вчиненні порушення митних правил доведена, позивачем не спростовані докази митниці та не надано будь яких доказів щодо відсутності порушення. Крім того, ОСОБА_1 недобросовісно користувався своїми без надання обґрунтованих підтверджень щодо неможливості особистої участі в такому розгляді та необхідності перенесення розгляду справи. Позивачу були створені всі умови для реалізації ним свого права на особисту участь під час розгляду справи про порушення митних правил , але він його не використав. Позивач не обгрунтував відсутність у його діях складу правопорушення, а покликався лише на процедурні порушення з боку ОСОБА_2 митниці ДФС України, що свідчить про намагання уникнути відповідальності.

З такими висновками суду погоджується апеляційний суд та зазначає наступне.

Відповідно до ст.526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Згідно із ч.1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Таким чином, законодавством встановлені часові обмеження для притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що затягування ОСОБА_1 процесу розгляду справи може призвести до неможливості притягнення його до адміністративної відповідальності органами митного контролю у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, та, як наслідок, уникнення позивачем відповідальності за вчинене ним правопорушення.

Відтак, покликання апелянта на те, що МК України не визначено граничної кількості раз відкладення розгляду справи про порушення митних правил та не передбачено обовязку особи обгрунтовувати поважність своєї неявки апеляційним судом до уваги не береться.

Крім того, апелянтом не подано до суду доказів, які б засвідчували відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що транспортний засіб, що був ввезений ОСОБА_1 у митному режимі транзит, на момент виявлення правопорушення та на час розгляду справи про порушення митних правил не був ні доставлений у орган доходів і зборів до закінчення строку, визначеного ст.95 МК України, ні поміщений в інший митний режим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, зокрема для автомобільного траспорту - 10 діб.

Частиною 1 ст. 460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Таким чином, законодавством визначено умови звільнення особи від відповідальності за порушення митних правил, зокрема, аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що має підтверджуватись відповідними документами.

Оскільки обставин, передбачених ст. 460 МК України, які виключають притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом під час розгляду справи не встановлено та не надано позивачем жодного доказу на підтвердження обставин щодо поломки транспортного засобу, дії непереборної сили чи протиправних дій третіх осіб, які унеможливили вивезення транспортного засобу за межі митної території України, то суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 20 липня 2017 року у справі № 339/153/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5

Ухвала складена в повному обсязі 30.10.2017 року.