Справа № 539/1699/17
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 р.Справа № 539/1699/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.09.2017 по справі № 539/1699/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2017 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивачка) звернулася до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області із адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради (далі - відповідач), в якому просила визнати дії відповідача щодо відмови у виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі оплату житлово-комунальних послуг за період з 21.01.2016 року по 13.08.2016 року протиправними та зобов'язати відповідача призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі оплату житлово-комунальних послуг за період з 21.01.2016 року по 13.08.2016 року.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.09.2017 по справі № 539/1699/17 позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії за день 21.06.2016 року залишено без розгляду.

Позивач не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду. Скаржник зазначає, що приймаючи зазначену ухвалу суду першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, не вірно застосував до спірних правовідносин ст. 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Скориставшись правом подання заперечень на апеляційну скаргу, відповідач вказав, що не визнає апеляційну скаргу позивачки та вважає її скаргу безпідставною та необгрунтованою.

У судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.6 ст. 12 та ч.1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 25.10.2017 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 04.07.2017 ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із адміністративним позовом, в якому просила визнати дії відповідача щодо відмови у виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі оплату житлово-комунальних послуг за період з 21.01.2016 року по 13.08.2016 року протиправними та зобов'язати відповідача призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі оплату житлово-комунальних послуг за період з 21.01.2016 року по 13.08.2016 року, надавши клопотання про поновлення строку для звернення до суду, яке вмотивоване тим, що вважає пропущеним строк звернення до суду із даним позовом поважними через неодноразові хвороби своєї дитини.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено встановлений чинним законодавством строк звернення до суду, доказів поважності пропуску строку звернення до суду позивачем не надано, а зазначені в заяві про поновлення вказаного строку причини не є поважними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст. 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Згідно з ч. 1 ст. 102 КАС України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення особою відповідних дій.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування поважності пропуску строку звернення до суду позивачка надала виписки з історії хвороби про знаходження на лікуванні свого сина у період з 05.11.2015 року по 11.11.2015 року, з 23.11.2015 року по 02.12.2015 року, з 16.06.2016 року по 23.06.2016 року.

Колегія суддів вважає, що зазначені докази не свідчать про поважність пропуску звернення до суду, оскільки з вимогами про зобов'язання відповідача призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам за період 21 січня 2016 року позивачка звернулася лише 04.07.2017, а про остаточну відмову в призначенні допомоги дізналася в травні 2016 року.

Оскільки позивачем не надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду та наведені нею обставини не є об'єктивно непереборними і не пов'язані з дійсними істотними перешкодами для своєчасного звернення до суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про залишення позовних вимог без розгляду.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача про порушення судом першої інстанції під час розгляду справи вимог ст. 99, 100, норм ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо повноти та об'єктивності розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 159 КАС України повно і всебічно, в межах заявлених вимог, з'ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку наявним у справі доказам, правильно вирішив питання про застосування наслідків пропущення строку звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм процесуального права, а тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.09.2017 по справі № 539/1699/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.
Судді Ральченко І.М. Катунов В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 30.10.2017.