Справа № 642/3529/17
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2017 р. Справа № 642/3529/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:
Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Бартош Н.С. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 08.08.2017р. по справі № 642/3529/17

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України

про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:
У липні 2017 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту - відповідач 1), Міністерства оборони України (далі по тексту - відповідач 2), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати п. 12 протоколу №66 від 23.06.2017 р. рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум;

- визнати протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з дотриманням вимог: ст. 16 та ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", Порядку, затвердженому постановою КМУ №975 від 25.12.2013 р. та наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 р.;

- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та в Порядку, затвердженому постановою КМУ №975 від 25.12.2013 р., та наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 р.;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до ст. 267 КАС України подати у 15 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення;

- зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до ст. 267 КАС України подати у 45 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.

За результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 08.08.2017 р. позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано п. 12 протоколу № 66 від 23.06.2017 р. Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум.

Визнано протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" ОСОБА_1 .

Зобов`язано Харківський обласний військовий комісаріат повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з дотриманням вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", Порядку, затвердженому постановою КМУ №975 від 25.12.2013 р. та наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 р.

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути висновок та документи, подані ІНФОРМАЦІЯ_3 та вирішити питання щодо призначення та нарахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" в Порядку, затвердженому постановою КМУ № 975 від 25 грудня 2013р. та наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України судовий збір в розмірі 640,00 грн. на користь Державного бюджету України.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволення позову та прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач надав до суду апеляційної інстанції письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - залишити без змін.

Виходячи з приписів ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в Збройних силах СРСР, у тому числі в складі діючої армії в період з 22.10.1982 р. по 02.03.1985 р., де велись бойові дії (виконання інтернаціонального обов`язку) в Демократичній Республіці Афганістан, що підтверджується військовим квитком НОМЕР_1 , копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 25).

Позивачу з 11.11.2014 р. встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку з пораненням, травмою, контузією і захворюваннями, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою МСЕК серія 10 ААВ №631328 від 17.11.2014 р. (а.с. 7).

Згідно з висновком фахівця з питань судово - медичної експертизи №5-184-оя/11 від 11.10.2011 р., поранення, контузія та захворювання ОСОБА_1 пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії (а.с. 9).

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово - лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1834 від 19.10.2011 р. щодо колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , поранення, травма, контузія та захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 8).

Із матеріалів справи вбачається, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2016 р. по справі №820/2226/16, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2016 р., задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає в непопаданні у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постановою КМУ 975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку та умов призначенім і виплат одноразової грошової допомоги".

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 подати розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України висновок та всі передбачені до цього документи щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку та умов призначенім і виплат одноразової грошової допомоги". ( а.с.11-15).

Постановою Дворічанського районного суду Харківської області від 15.02.2017 р. по справі №618/728/16-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2017 р., задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, викладене в п. 24 протоколу № 86 від 07.10.2016, про повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 .

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у неприйнятті Міністерством оборони України у місячний термін після надходження документів ОСОБА_1 рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ № 975 від 25 грудня 2013 р.

Визнано протиправними дії Міністерства оборони України, які полягають в надсиланні документів ОСОБА_1 на доопрацювання.

Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 та висновки ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року, та наказу Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено. (а.с. 16-24)

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.07.2017 р. №1719/ВСЗ ОСОБА_1 доведено до відома рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 23.06.2017 р. №66, яким, за результатами розгляду поданих на виконання постанови Дворічанського районного суду Харківської області від 15.02.2017 р. по справі №618/728/16-а та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2017 р. скасовано п. 24 протоколу №86 від 07.10.2016 р. засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб щодо повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, посилаючись на те, що оскільки заявник проходив службу в Прикордонних військах КДБ СРСР, тому Міністерство оборони України не має здійснювати розрахунок ( а.с. 6).

Вважаючи вище зазначені дії та рішення відповідачів протиправними, позивач для захисту своїх прав звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на нарахування та виплату одноразової грошової допомоги як військовослужбовець, який отримав ІІ групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі та порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975.

Враховуючи оскарження відповідачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині задоволення позовних вимог та межі перегляду, передбачені ст. 195 КАС України, слід зазначити наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей № 2011-ХІІ від 20.12.1991 р. ( далі - Закон № 2011-ХІІ).

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання..

Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1834 від 19.10.2011 р. щодо колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , поранення, травма, контузія та захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 8).

Згідно з довідкою МСЕК серія 10 ААВ №631328 від 17.11.2014 р. позивачу з 11.11.2014 р. встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку з пораненням, травмою, контузією і захворюваннями, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії (а.с. 7).

Частиною 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога.

Відповідно до частини 1 статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності IІ групи.

За приписами п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

Пунктом 6 цього Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IІ групи.

Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, пов`язаного з її проходженням, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, саме з моменту настання інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби.

Виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону №2011-ХІІ, право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18.11.2014 р. № 21-446а14 та від 21.04.2015 р. № 21-135а15, висновки якого є обов`язковими для врахування судами відповідно до положень ст. 244 - 2 КАС України.

Отже, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на нарахування та виплату одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, який отримав ІІ групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі та порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975 та наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 р.

Доводи апелянта про те, що позивач проходив строкову військову службу у прикордонних військах колишнього Союзу Радянських Соціалістичних Республік у військовій частині НОМЕР_2 , яка належала до прикордонних військ, та є військовослужбовцем саме прикордонних військ, які не входять до структури Збройних Сил України, тому витрати, пов`язані із виплатою одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності, повинні здійснюватися Державною прикордонною службою України, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що позивач проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , що входила до складу Середньоазіатського прикордонного округу КДБ СРСР та звільнений з військової частини НОМЕР_2 в запас. В свою чергу Прикордонні війська КДБ СРСР структурно входили до складу Комітету державної безпеки СРСР (КДБ СРСР, до 1978 - КДБ при Раді Міністрів СРСР).

Відповідно до статті 4 Закону СРСР "Про загальний військовий обов`язок" від 12.10.1967 року, Прикордонні війська КДБ СРСР вважалися складовою частиною Збройних Сил СРСР в період з 01 вересня 1939 року по 21 березня 1989 року.

Після розпаду СРСР, прикордонні загони і частини Середньоазіатського прикордонного округу на території Узбекистану і Туркменії відійшли під їх юрисдикцію відповідно в березні і в серпні 1992 року.

Указом Президента Російської Федерації від 08 листопада 1992 року розформований Середньоазіатський прикордонний округ. Прикордонні загони колишнього Середньоазіатського прикордонного округу знаходилися на території Республіки Таджикистан та тривалий період перебували під юрисдикцією Російської Федерації.

У листопаді 2004 році всі прикордонні загони колишнього Середньоазіатського прикордонного округу передані до складу Збройних сил Республіки Таджикистан.

Отже, Державна прикордонна служба України не має відношення до Середньоазіатського прикордонного округу КДБ СРСР.

Згідно з пунктом 1 Указу Верховної ради України від 30 серпня 1991 року № 1464 - XII, всі дислоковані на території республіки (УРСР) військові частини прикордонних військ СРСР та їх органи управління з озброєнням і матеріально - технічною базою переведені у відання України.

Приписами п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02 січня 1992 року № 3 "Питання Державного комітету у справах охорони державного кордону України" встановлено, що Державний комітет у справах охорони державного кордону України є правонаступником лише колишнього Управління військ Західного прикордонного округу КДБ СРСР.

З матеріалів справи убачається, що позивача призвано на строкову військову службу та звільнено з цієї служби на підставі наказів Міністерства оборони колишнього СРСР і відповідно до законодавства, ОСОБА_1 перебував на військовому обліку у відповідному військовому комісаріаті Міністерства оборони України, що підтверджується військовим квитком позивача серії НОМЕР_1 .

Причинний зв`язок поранення, отриманого позивачем під час виконання обов`язків військової служби в період перебування в Афганістані, встановлено саме Центральною військово - лікарською комісією Міністерства оборони України, що також підтверджує відсутність будь-яких взаємних прав і обов`язків між позивачем та Державною прикордонною службою України.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень під такими слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність повноважень у Центральної ВЛК Міністерства оборони України щодо встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв стосовно колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країні, де велись бойові дії.

Таким чином, оскільки позивач отримав інвалідність внаслідок поранення, контузії та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, то він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 р.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що незважаючи на встановлені норми чинного законодавства, які визначають гарантії соціального забезпечення військовослужбовців, Міністерство оборони України не прийняло відповідного рішення про призначення та виплату позивачу спірної допомоги, а тому такі дії відповідача є протиправними.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції щодо зобов`язання Харківський обласний військовий комісаріат подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України стосовно виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", та в порядку, затвердженому постановою КМУ №975 від 25.12.2013 року та наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 року.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, відповідно до п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України судового збору в розмірі 640,00 грн. на користь Державного бюджету України, колегія суддів зауважує на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 р. N 3674-VI "Про судовий збір".

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 5 цього Закону від сплати судового збору звільняються інваліди Великої Вітчизняної війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.

За положеннями ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, у разі задоволення позовних вимог позивача, звільненого від сплати судового збору згідно із п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

У справі, яка переглядається, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача судового збору, суд першої інстанції не звернув увагу на зазначені норми закону й безпідставно вирішив питання про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь Державного бюджету України судового збору в сумі 640 грн.

За приписами ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: 1) правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права; 2) вирішення не всіх позовних вимог або питань.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції має бути змінена шляхом виключення з резолютивної частини абзацу шостого наступного змісту: "Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України судовий збір в розмірі 640,00 грн. на користь Державного бюджету України".

В іншій частині постанова Ленінського районного суду м. Харкова від 08.08.2017 р. підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, п. 3 ч.1 ст. 198, ст. 201, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 08.08.2017р. по справі № 642/3529/17 змінити, виключивши абзац шостий із резолютивної частини постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 08.08.2017 р. по справі №642/3529/17.В іншій частині постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 08.08.2017 р. по справі №642/3529/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Бартош Н.С. Присяжнюк О.В.