Справа № 343/1015/17
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/9354/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Онишкевича Т. В.;

за участю секретаря судового засідання Торкот Д. О.;

представника позивача ОСОБА_1;

відповідача ОСОБА_2;

представника відповідача ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2017 року про залишення без розгляду позовної заяви в справі за позовом ОСОБА_4 до начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Долинської міської ради Івано-Франківської області ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ :

15 червня 2017 року Долинським районним судом Івано-Франківської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_4 до начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Долинської міської ради Івано-Франківської області ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення № 7/2017Ф/12/532 від 11 травня 2017 року, винесеної начальником відділу державного архітектурно-будівельного контролю Долинської міської ради Івано-Франківської області ОСОБА_2, якою позивача притягнено до адміністративної відповідальності та визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 8 ст. 96 КУпАП; закриття провадження в справі.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2017 року позовну заяву у справі залишено без розгляду у звязку із пропуском встановленого законодавством строку звернення до адміністративного суду.

Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржено позивачем ОСОБА_4, який покликаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали було порушено норми процесуального права та не взято до уваги того, що причини пропущення строку позивачем є поважними.

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просить таку задовольнити.

Відповідач та представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечили та просять відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, пояснення відповідача, пояснення представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Залишаючи без розгляду позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду без поважних причин, а відтак слід застосувати наслідки передбачені ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, нормам процесуального права та є вірними з таких міркувань.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Так, згідно ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Із вищенаведеного вбачається, що законодавець чітко передбачив можливість особи в установлений законом строк оскаржити рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень в разі порушення таким його прав, свобод та інтересів, а також можливість поновлення такого строку в разі його пропуску з поважних причин.

Таким чином, строки в адміністративному судочинстві встановлені з метою дисциплінування учасників процесу та створення їм рівних умов для захисту своїх оспорюваних, порушених чи не визнаних прав та інтересів.

Слід зазначити, що суд, оцінюючи обставини, що перешкоджали особі здійсненню права на своєчасне оскарження відповідних дій, бездіяльності та рішень органів владних повноважень (або його посадових, службових осіб) у публічно-правових відносинах, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених та наявних доводів.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач копію постанови № 7/2017Ф/12/532 від 11 травня 2017 року отримав 13 травня 2017 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

На обґрунтування поважності пропуску строку на оскарження вищевказаної постанови, позивачем надано докази перебування ОСОБА_4 у відрядженні, та долучено копії квитків, з датою відправлення зі станції Львів 12 травня 2017 року та прибуттям 13 травня 2017 року, а також з датою відправлення 22 травня 2017 року зі станції Київ з часом прибуття 23 травня 2017 року до Львова.

Колегія суддів наголошує, що вищевказані квитки як докази не підтверджують поважність пропуску строку оскарження постанови, оскільки вони не свідчать про постійне перебування позивача за межами місця проживання у вказаний період.

Відповідно до ч.2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний звязок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, ухвала суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2017 року про залишення без розгляду позовної заяви в справі № 343/1015/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Повний текст судового рішення виготовлено 30 жовтня 2017 року.