Справа № 466/970/17
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/9726/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Обрізка І.М.

за участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 5 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

10.02.2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки згідно заяви № 729 від 15.11.2016 року та зобов'язати відповідача прийняти рішення про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки згідно заяви від 15.11.2016 року № 729.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 5 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що на заяву позивача від 15.11.2016 року Домажирською сільською радою Яворівського району Львівської області надана відповідь від 29.12.2016р. за №1189, якою повідомлено, що заяви ОСОБА_1 про надання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства розглядалися на засіданні постійних комісій сільської ради та сесії ради. Відповідно до протоколу сесії від 27.12.2016р. повторний розгляд даного питання перенесено на чергове засідання Домажирської сільської ради. Про результати розгляду позивача буде повідомлено додатково. Крім того, позивачем отримано відповідь з Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області за №1021 від 04.11.2016 року, згідно якої земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 належить ОСОБА_2 (СФГ «Агроклим») та Домажирська сільська рада надає копію рішення про надання дозволу на створення селянсько-фермерського господарства.

Крім того, Домажирська сільська рада Яворівського району Львівської області 13.07.2017р. надала позивачу чергову відповідь №88, якою повідомила, що заяви позивача щодо надання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (поруч з ділянкою під кадастровим номером НОМЕР_2) розглядались на засіданні постійних комісій сільської ради та сесії ради. Відповідно до протоколу сесії від 08.02.2017р. вказані заяви відхилені, рішення не прийняті, оскільки дані земельні ділянки враховані до земельних часток паїв і є в користуванні громадян жителів села Кожичі, призначені для ведення особистого селянського господарства з 1990 року. Щодо надання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться між земельними ділянками під кадастровими номерами НОМЕР_4 та НОМЕР_3 інформують позивача, що дана територія відноситься до земель запасу, в тому числі пасовища, які не надаються у користування, оскільки це єдина ділянка, яка передбачена для випасання худоби.

Також, з протоколу від 08.02.2017р. поіменного голосування ХІІІ сесії Домажирської сільської ради VІІ скликання з питань «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с. Кожичі гр. ОСОБА_1.» та витягу з даного протоколу вбачається, що земельні ділянки вказані гр. ОСОБА_1 враховані до земельних часток паїв і є в користуванні громадян жителів с. Кожичі та призначені для ведення особистого селянського господарства з 1990 року. Інша земельна ділянка відноситься до земель запасу, в тому числі пасовища, які не надаються у користування, оскільки передбачена для випасання худоби. За дане рішення голосували: За - немає. Проти - 14. Утримались немає. Рішення не прийнято.

Суд першої інстанції посилається на те, що нормами ст.118 ЗК України відмова у наданні такого дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства може бути лише через невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. За змістом цієї норми підставою відмови є невідповідність документів і даних.

Відтак, Домажирською сільською радою, з дотриманням вимог ст.118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), прийнято рішення про відмову в передачі позивачу земельної ділянки згідно його заяви №729 від 15.11.2016 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її прийнятою з порушенням норм чинного законодавства, ОСОБА_1 оскаржив її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 5 вересня 2017 року та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що він в порядку ст. 6, 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ст. 118 ЗК України, вивчивши у відкритому доступі на публічній кадастровій карті України наявність вільних земельних ділянок на території Домажирської сільської ради, а саме у с. Кожичі, звернувся на адресу відповідача із заявою (вхідний номер звернення 729 від 15.11.2016 року) про надання у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянсько-фермерського господарства, вказавши при цьому чітке місцезнаходження зазначеної земельної ділянки та додавши копії необхідних документів. Проте, в порушення порядку розгляду звернень, подана ним до сільської ради заява розглянута не була.

Апелянт зазначає, що він неодноразово, протягом тривалого періоду, звертався до відповідача щодо надання йому земельної ділянки для ведення особистого селянського фермерського господарства у будь-якому місці. Проте, всі його заяви відповідачем або не розглядаються, або не відомо з яких причин, відхиляються.

Крім того, стверджує, що рішення Домажирської сільської ради від 03.07.2003 року № 70 «Про створення селянсько-фермерського господарства гром. ОСОБА_2 у с. Кожичі», на підставі якого було укладено договір оренди, втратило свою чинність.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 81 ЗК України встановлено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ст.116 ЗК України передбачено, що громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Згідно ст.118 ЗК України існує порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, а саме: громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 ЗК України розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Статтею 122 ЗК України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з п. «б» ч. 1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірах для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21.05.1997 року (надалі Закон № 280/97-ВР) визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Питання регулювання земельних відносин вирішуються, відповідно до ст. 26 Закону № 280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 15 листопада 2016 року ОСОБА_1, як учасник бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_5 від 27.08.2015 року) звернувся до Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області із заявою про надання у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, вказавши при цьому місцезнаходження земельної ділянки та додавши копії необхідних документів.

На подану заяву Домажирською сільською радою Яворівського району Львівської області 29.12.2016р. за №1189 надана відповідь ОСОБА_1 про те, що подана ним заява про надання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства розглядалася на засіданні постійних комісій сільської ради та сесії ради.

Відповідно до протоколу сесії ради від 27.12.2016р. повторний розгляд даного питання перенесено на чергове засіданні Домажирської сільської ради і про результати розгляду заяви позивача буде повідомлено додатково.

13 липня 2017 року Домажирська сільська рада Яворівського району надала ОСОБА_1 відповідь за №88, якою повідомила, що заяви позивача щодо надання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (поруч з ділянкою під кадастровим номером НОМЕР_2) розглядались на засіданні постійних комісій сільської ради та сесії ради. Відповідно до протоколу сесії від 08.02.2017р. вищевказані заяви відхилені та рішення не прийняті, оскільки дані земельні ділянки враховані до земельних часток паїв і є в користуванні громадян - жителів села Кожичі, призначені для ведення особистого селянського господарства з 1990 року. Щодо надання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться між земельними ділянками під кадастровими номерами НОМЕР_4 та НОМЕР_3 позивача проінформовано, що дана територія відноситься до земель запасу, в тому числі пасовища, які не надаються у користування.

Тобто, всупереч вимогам ст. 26 Закону № 280/97-ВР, згідно якої лише виключно на пленарних засіданнях сільської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин, подана ОСОБА_1 до сільської ради заява від 15.11.2016 року на черговій сесії Домажирської сільської ради розглянута не була і жодних рішень щодо розгляду вказаної заяви Домажирська сільська рада не приймала.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин; вирішуючи спір суд повинен встановити, що у зв'язку з прийнятим рішенням, вчиненням дії чи допущенням бездіяльності суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи інтереси особи у сфері публічно-правових відносин; при цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Розгляду та задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Предметом оскарження в адміністративному суді можуть бути лише фактично вчинені дії суб'єкта владних повноважень або невчинені дії за наявності обов'язку їх вчинення, що безпосередньо вплинуло на права та обов'язки позивача у справі.

Відповідно до положень пп.10.3 п.10 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право.

На думку суду апеляційної інстанції позивачем доведено обставини щодо порушення його прав з боку відповідача у зв'язку з бездіяльністю щодо неприйняття рішення стосовно не розгляду поданої ним заяви про надання у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянсько-фермерського господарства.

Однак, на думку суду апеляційної інстанції, позовна вимога позивача про зобов'язання Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області вчинити дії, а саме: прийняти рішення про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки згідно поданої ним заяви від 15.11.2016 року є втручанням суду у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень, у зв'язку з чим у задоволенні позову в зазначеній частині слід відмовити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно з ч. 1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи та помилково застосовано норми матеріального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, скасувавши постанову суду першої інстанції.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 5 вересня 2017 року у справі №466/970/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області щодо нерозгляду поданої ОСОБА_1 заяви №729 від 15.11.2016 року про передачу йому у власність земельної ділянки.

Зобов'язати Домажирську сільську раду Яворівського району Львівської області на черговій сесії розглянути подану ОСОБА_1 заяву №729 від 15.11.2016 року про передачу йому у власність земельної ділянки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. П. Сеник
І. М. Обрізко
Повний текст судового рішення виготовлено 31.10.2017Р.