Справа № 740/1796/17
Суддя: Олійник В. П.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/1796/17
Провадження № 2-а/740/167/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 жовтня 2017 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі Шадура І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ніжинського об"єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинення дій,

встановив:

Позивачем заявлені вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії у зв»язку із втратою годувальника-ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та зобов»язання призначення вказаної пенсії. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що позивач з жовтня місяця 2013 року проживала однією сім»єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 та перебувала на його утриманні до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що встановлено рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 06 березня 2017 року; 22 березня 2017 року відповідачем відмовлено позивачу у призначенні пенсії у зв»язку із втратою годувальника, що порушує право позивача, як члена сім»ї ОСОБА_2, на соціальний захист.

В запереченнях на адміністративний позов відповідач просить відмовити у задоволенні позову з посиланням на те, що позивач 30 листопада 2016 року звернулась із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника відповідно до ст.30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», протоколом від 06 березня 2017 року у цьому позивачу було відмовлено, оскільки позивач не є дружиною померлого із врахуванням вимог Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», начальник управління Севостьянчик А.В. просить розглянути справу за відсутності.

Відповідно до заяви від 17 жовтня 2017 року представник позивача адвокат Приходько С.В. підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу за відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійні правовідносини є одним із видів суспільних відносин і особливою формою здійснення права на пенсію.

Відповідно до ст.ст.85, 92 Конституції України виключно законами визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, заходи регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства.

Базовим нормативно-правовим актом, який визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, є Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі- Закон № 1058-IV). Відповідно до ст.5 даного Закону він регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з ч.2 ст.5 Закону № 1058-IV виключно цим законом визначаються, зокрема, коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону № 1058-IV види пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

За п.16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно із положеннями абз.22 ст.1 Закону № 1058-IV як пенсії розуміють щомісячні регулярні пенсійні грошові виплати, які отримують фізичні особи (або члени сім'ї) від держави та спеціальних фондів після досягнення пенсійного віку, в разі інвалідності чи втрати годувальника.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.9 Закону № 1058-IV одним із видів пенсійних виплат є пенсія у зв'язку із втратою годувальника.

Статтею 36 цього Закону встановлено, що пенсія у зв'язку із втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. Згідно з частиною другою цієї статті непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років. У цій статті визначені умови, за яких членам сім'ї, зазначеним у її другій частині, призначається пенсія у зв'язку із втратою годувальника, а також закріплено право та умови отримання цієї виплати усиновленими дітьми, пасинками та падчерками, неповнолітніми дітьми, які мають право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, в разі їх усиновлення. Зі змісту цих норм вбачається, що перелік непрацездатних членів сім'ї, яким може бути призначена пенсія у зв'язку із втратою годувальника, є поосібним і вичерпним. Вони не містять правил (велінь), згідно з якими до непрацездатних членів сім'ї померлого годувальника можна відносити осіб за іншими критеріями (ознаками) визначення поняття сім'ї, як-от спільне проживання і ведення господарства, спільний побут, набуття характерних взаємних прав та обов'язків.

Ужиті в Законі № 1058-IV поняття «чоловік» та «дружина» позначають одного з подружжя.

За ч.1 ст.21 СК України подружжя утворюється тільки на підставі шлюбу - добровільного сімейного союзу жінки та чоловіка, зареєстрованого в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі ст.36 СК України саме шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.21 СК України проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

У повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли жінка та чоловік проживають разом, ведуть спільне господарство, разом виховують дітей, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов'язків, притаманних сім'ї. Але при цьому вони не перебувають у шлюбі. В окремих сферах правовідносин (житлових, цивільно-майнових, сімейних, трудових та інших) такі відносини можуть підпадати під поняття сім'ї, а її учасники визнаватися членами сім'ї, яким з огляду на об'єктивну відмінність їх змісту у відповідних галузях законодавства надаються або не надаються (обмежуються) відповідні права та обов'язки.

Ззовні такі відносини подібні до шлюбних. Однак попри цю схожість, вони не уподібнюються (не ототожнюються) з ними, і жінка та чоловік, які утворили неодружену сімейну пару та за певних унормованих правовідносин можуть вважатися членами сім'ї, що не є рівнозначним поняттям «чоловік» та «дружина», позаяк саме цими термінами закон персоніфікує кожного з подружжя як суб'єкта правовідносин між собою.

У законодавстві про пенсійне забезпечення ясно й однозначно визначено, що право на призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, мають одне з подружжя - чоловік чи дружина, до яких жінка чи чоловік, які разом проживають однією сім'єю без шлюбу, не належать.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживала однією сім»єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 з 01 жовтня 2013 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року і перебувала на утриманні останнього за вказаний період, що встановлено рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 березня 2017 року, яке набрало законної сили.

Як зазначено вище у розумінні ст.36 Закону № 1058-IV право на призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника мають чоловік або дружина, які перебували в зареєстрованому шлюбі. Жінка та чоловік, які на час смерті померлого годувальника проживали однією сім'єю без шлюбу та/або утримували один одного, не є подружжям, і після смерті того з них, хто за життя утримував другого, той, хто залишився жити, не набуває права на призначення йому пенсійних виплат у зв'язку із втратою годувальника.

Встановлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім'ї не легітимізує і не може легітимізувати (узаконити) правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки за законом подружжя утворюється не від тривалості чи стійкості взаємин, а після реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

За таких обставин позивач не відноситься до кола осіб, які за законом мають право на отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника, при цьому остання згідно пенсійного посвідчення, виданного 28 січня 2015 року, отримує пенсію за віком, дії відповідача щодо відмови 22 березня 2017 року у призначення пенсії у зв»язку із втратою годувальника вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що зазначено також у постанові Верховного суду України від 10 березня 2015 року по справі №21-615а15, яка враховується судом в порядку ст.244-2 КАС України, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.11, 17, 41, 71, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Ніжинського об"єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинення дій-відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.П. Олійник .