Справа № 815/2102/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/2102/17

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Градовського Ю.М.

за участі секретаря Скоріної Т.С .

апелянта, в особі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційні скарги ОСОБА_2, Головного управління Національної поліції в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення грошового забезпечення, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі ГУ НП в Одеській області), в якому просив стягнути грошове забезпечення за період з 08 листопада 2016 року по 23 січня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на несвоєчасне виконання рішення суду щодо поновлення його на посаді та виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

При цьому, позивачем зазначено, що відповідач, поновивши його на попередній посаді та виплативши за рішенням суду грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, не забезпечив його в подальшому робочим місцем.

Вказана бездіяльність субєкта владних повноважень створила для нього обовязок виплатити працівнику заборгованість, що утворилася за вказаний період.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд стягнув з ГУ НП в Одеській області на користь ОСОБА_2 заборгованість зі сплати середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 08 листопада 2016 року по 07 грудня 2016 року у загальному розмірі 5743,29 грн.

У задоволенні решти позовних вимог судом відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи, що рішення суду першої інстанції, в частині відмови в позові, не відповідає вимогам статті 159 КАС України, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

ГУ НП в Одеській області, посилаючись в апеляційній скарзі на неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

У суді апеляційної інстанції представник апелянта, в особі ГУ НП в Одеській області, підтримала доводи апеляції та просила її задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання суду апеляційної інстанції не зявився, належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Зясувавши обставини справи, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 може бути задоволена, а апеляційна скарга ГУ НП в Одеській області задоволена частково, з наступних підстав.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року (справа №815/3137/16) адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував наказ ГУ НП в Одеській області від 24 травня 2016 року №368 о/с в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_2 зі служби в поліції за п.5 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність) та поновив його на посаді інспектора тренінгового центру ГУ НП в Одеській області з 31 травня 2016 року.

Також судом було стягнуто з ГУ НП в Одеській області на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 31 травня 2016 року по 07 листопада 2016 року в розмірі 30 357,39 грн.

Судом допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

08 грудня 2016 року на виконання постанови суду від 07 листопада 2016 року ГУ НП в Одеській області прийнято наказ №1662 о/с, яким скасовано пункт наказу від 24 травня 2016 року №368 о/с в частині звільнення зі служби в поліції за п.5 ч.1 ст.77 (через службову невідповідність) Закону України «Про Національну поліцію» капітана поліції ОСОБА_2, інспектора тренінгового центру Головного управління Національної поліції в Одеській області та поновлено на цій же посаді з 31 травня 2016 року.

Однак, позивач фактично не приступив до виконання своїх посадових обовязків, оскільки штатні посади тренінгового центру ГУ НП в Одеській області були скорочені.

Так, відповідно до наказу Національної поліції України від 04 квітня 2016 року № 277 «Про реорганізацію тренінгового центру ГУ НП в Одеській області» з 01 квітня 2016 року штатні посади тренінгового центру були скорочені та відповідно до наказу ГУ НП в Одеській області від 22 квітня 2016 року № 795 «Про створення Державної установи «Одеський навчальний центр підготовки поліцейських» з 01 квітня 2016 року було створено нову установу.

27 січня 2017 року на підставі рапорту ОСОБА_2 від 07 грудня 2016 року та листа Державної установи «Одеський навчальний центр підготовки поліцейських» Національної поліції України від 07 грудня 2016 року №211/04-2016, відповідачем прийнято наказ №120 о/с, яким капітана поліції ОСОБА_2 з 23 січня 2017 року направлено для подальшого проходження служби до Державної установи «Одеський навчальний центр підготовки поліцейських» Національної поліції України, звільнивши з посади інспектора тренінгового центру Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Також, на підставі рапорту позивача від 27 січня 2017 року та наказу ГУ НП в Одеській області від 27 січня 2017 року №120 о/с, прийнято наказ «По особовому складу» №17 о/с, яким капітана поліції ОСОБА_2 з 24 січня 2017 року призначено інспектором Державної установи «Одеський навчальний центр підготовки поліцейських», з посадовим окладом у розмірі 2400 грн.

02 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернувся до ГУ НП в Одеській області із заявою в якій просив нарахувати та виплатити грошове забезпечення з 08 листопада 2016 року до моменту його призначення на посаду.

Також в даній заяві позивач підтвердив, що з 31 травня 2016 року по 07 листопада 2016 року грошове забезпечення виплачено (а.с.7).

10 лютого 2017 року ГУ НП в Одеській області, розглянувши вказану заяву, надало відповідь, що постанова Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу виконано в повному обсязі (а.с.8).

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що період затримки виконання судового рішення субєктом владних повноважень, повинен розраховуватися з 08 листопада 2016 року по 07 грудня 2016 року, оскільки 08 грудня 2016 року відбулося поновлення ОСОБА_2 на посаді інспектора тренінгового центру ГУ НП в Одеській області.

Відмова в задоволенні частини позову щодо стягнення грошового забезпечення з 08 грудня 2016 року по 23 січня 2017 року обґрунтовувалася виконанням відповідачем судового рішення в повному обсязі.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає законною та обґрунтованою правову позицію суду першої інстанції про допущену суб'єктом владних повноважень протиправної бездіяльності щодо несвоєчасного виконання рішення суду.

Однак, колегія суддів не погоджується з періодом затримки виконання судового рішення, визначеним судом.

Вказаних висновків суд апеляційної інстанції дійшов враховуючи наступне.

Відповідно до статті 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами частини другої статті 235 зазначеного Кодексу при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Статтею 236 КЗпП встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно з п.34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Як вбачається з матеріалів справи постанова Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року підлягала негайному виконанню в частині, що стосується, зокрема, поновлення на роботі ОСОБА_2

Однак, дане рішення суду було виконано ГУ НП в Одеській області лише 08 грудня 2016 року, шляхом прийняття наказу.

Тому, доводи апелянта, в особі ГУ НП в Одеській області, щодо відсутності підстав для виплати позивачу грошового забезпечення за час затримки виконання судового рішення за період з 08 листопада 2016 року по 07 грудня 2016 року не засновані на наведеному вище законодавстві.

Водночас доводи апелянта, в особі ОСОБА_2, щодо наявності факту затримки виконання судового рішення, у тому числі за період із 08 грудня 2016 року по 23 січня 2017 року, слід вважати такими, що відповідають законодавству.

Так, позивач, після видання відповідного наказу про поновлення на посаді від 08 грудня 2016 року, не приступив до роботи, оскільки посада на яку його поновили була скорочена.

Лише 27 січня 2017 року субєкт владних повноважень видав наказ, яким призначив позивача з 24 січня 2017 року інспектором Державної установи «Одеський навчальний центр підготовки поліцейських».

Отже, хоча позивач і був поновлений на роботі, але не міг виконувати свої посадові обовязки з вини роботодавця та відповідно не отримував грошове забезпечення.

Аналіз трудового законодавства і, зокрема, статті 236 КЗпП свідчить про те, що є обґрунтованими доводи апелянта ОСОБА_2, що працівник має право вимагати виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу до дня, коли він фактично приступить до роботи.

Це стосується випадків, коли після виконання роботодавцем рішення про поновлення працівника на роботі (тобто після видання відповідного наказу) працівник фактично не приступив до роботи з вини роботодавця (наприклад, роботодавець несвоєчасно ознайомив працівника з наказом, не забезпечив робочим місцем, не створив належних умов праці тощо).

Доводи апеляційної скарги ГУ НП в Одеській області про небажання позивача поновлюватися на службі, оскільки звернення до виконавчої служби щодо примусового виконання рішення відбулося лише 21 листопада 2016 року, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною другою статті 257 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому пунктом 3 частини першої статті 256 КАС України передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Тобто, добровільне виконання рішення суду боржником є його законодавчо встановленим обов'язком, який не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

Крім того, зазначена вище стаття 236 КЗпП не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, а саме - пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Аналогічна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 23 червня 2015 року (справа № 21-63а15 (№2а-3138/10/0370)), яка, відповідно до абз.2 ч.1 ст.244-2 КАС України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідаючи на інший довід апеляції щодо неможливості працевлаштування позивача, колегія суддів звертає увагу на те, що фактичними обставинами справи встановлено, що з квітня 2016 року була створена Державна установа «Одеський навчальний центр підготовки поліцейських» Національної поліції України, якій перейшли функції органу, з якого позивача звільнили, що надавало можливість ГУ НП в Одеській області призначити позивача на аналогічну посаду в новоствореному органі.

Що стосується визначення розміру грошового забезпечення, то слід, звернутися до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, якою затверджено «Порядок обчислення середньої заробітної плати».

Відповідно до абз.3 п.2 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

В постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Розрахунок грошового забезпечення за час вимушеного прогулу судом апеляційної інстанції здійснено наступним чином.

Позивач був звільнений з посади 31 травня 2016 року. Два попередні місяці, що передували звільненню березень-квітень 2016 року. Відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення сума доходів за ці місяці склала 11 760,00 грн. (а.с.48).

Період затримки виконання судового рішення складає 53 робочих дні, зокрема, у період з 08 листопада 2016 року по 23 січня 2017 року. Середньоденний заробіток ОСОБА_2 за березень-квітень 2016 року складає 273,49 грн.

Отже, заборгованість ГУ НП в Одеській області зі сплати грошового забезпечення за час затримки виконання рішення суду складає 14 494,97 грн. (53 х 273,49 грн.).

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, на підставі п.4 ч.1 ст.202 КАС України.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2017 року скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення грошового забезпечення за період з 08 листопада 2016 року по 23 січня 2017 року задовольнити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час затримки виконання судового рішення за період з 08 листопада 2016 року по 23 січня 2017 року в загальному розмірі 14 494 (чотирнадцять тисяч чотириста девяносто чотири) грн. 97 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Ю.М. Градовський