Справа № 303/5600/17
Суддя: Пак М. М.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/5600/17
ряд. стат. звіту -18
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2017 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого - судді Пак М.М.

секретар судового засідання Тромпак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево адміністративний позов ОСОБА_1 до командира взводу 2 роти 2 батальйону УПП в м.Ужгород та м.Мукачево ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до командира взводу 2 роти 2 батальйону УПП в м.Ужгород та Мукачево ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Адміністративний позов мотивує тим, що 24 вересня 2017 року близько 02 години 30 хвилин він (ОСОБА_1М.) виїжджав з території готельного комплексу Фердінанд, який знаходиться по вулиці Червоноармійська в напрямку вулиці Перемоги, розвернувся на місці дозволеного розвороту на перехресті цих вулиць (пункт 10.7 Правил дорожнього руху України, частина г - дозволено розворот на перехресті) і поїхав у зворотньому напрямку по вулиці Червоноармійська в напрямку ЗОШ №5 минуючи кільцевий розворот біля готельного комплексу Фердінанд на перехресті вулиць Червоноармійська і ОСОБА_3. Так, проїхавши кільцевий розворот і з'їхавши з нього в напрямку ЗОШ №5 він наблизився до патрульного автомобіля, на якому рухався відповідач без включених сигналів маячків. При наближенні його до патрульного автомобіля, водій останнього зупинився на його смузі для руху з суцільною лінією дорожньої розмітки і включив сигнальний маячок. Він (ОСОБА_1М.) вказавши лівий поворот та впевнившись у безпеці об'їзду даної перешкоди відповідно до ПДР здійснив об'їзд/обгін даної перешкоди та повернувся на свою смугу для руху. Повернувшись на свою смугу для руху патрульний автомобіль включивши додатковий сигнальний маячок червоного кольору почав рух, наздогнав його і звуковим спецсигналом примусив його зупинитися. Так, він (ОСОБА_1М.) на вимогу патрульних зупинився і спитав причину такої зупинки, у відповідь відповідач повідомив, що він здійснив виїзд на суцільну лінію дорожньої розмітки, та попросили пред'явити посвідчення водія, документ про реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс. Після того як він надав їм цю інформацію всупереч його протестам, представник патрульної поліції без пред'явлення йому документальних доказів вини, склали Постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Звертає увагу суду на те, що він (ОСОБА_1М.) є дисциплінованим водієм, вже протягом трьох років він не вчиняв жодного правопорушення. Тому на підставі вищенаведеного, він звертається до суду та просить скасувати Постанову серії АР №534509 від 24 вересня 2017 року за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач - ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, адміністративний позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задоволити.

Відповідач - командир взводу 2 роти 2 батальйону УПП в м.Ужгород та м.Мукачево ДПП ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, про причину неявки суд не повідомив.

У свою чергу від представника управління патрульної поліції у містах Ужгород та Мукачево Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 надійшло заперечення, в якому зазначив, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню, оскільки інспектор, який складав Постанову серії АР №534509 від 24 вересня 2017 року діяв в межах своїх повноважень та закону та склав Постанову з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи з його участю та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів, тому можливо розглянути справу без участі відповідача, відповідно до положень ст. 128 КАС України з урахуванням того, що відповідач є субєктом владних повноважень.

-2-

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серії АР №534509 від 24 вересня 2017 року, складеної командиром взводу 2 роти 2 батальйону УПП в м.Ужгород та м.Мукачево ОСОБА_2, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі 255 грн. Так, відповідно до даної Постанови, ОСОБА_1 - 24 вересня 2017 року о 02 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем марки Volkswagen - Transporter, державний номерний знак НОМЕР_1 в м.Мукачево, по вул.Червоноармійська, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України, чим порушив п.8.5.1 Правил дорожнього руху України (а.с.5).

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п.4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1,3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як передбачено ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Диспозицією частини 1 ст. 122 КУпАП, передбачено, що за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За вимогами п. 8.5.1. Правил дорожнього руху України, горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395 та

-3-

зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року у справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини першої статті 276 КУпАП, яка передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині зазначеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущенного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов до висновку, що інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 122 КУпАП, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

В судовому засіданні також було встановлено, що відповідачем протокол про адміністративне правопорушення не складався, а відразу була винесена постанова, хоча позивач не погоджувався з правопорушенням.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як передбачено ч. 2 ст. 71 КАС України, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкту владних повноважень обовязок з доведення правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин відповідач у справі зобовязаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху відповідними доказами.

При цьому, для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був відносним і допустимим. Відносний доказ - це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані - це дані, які маючи зв'язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказуваних фактів. А допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також, коли законодавець допускає його використання.

-4-

Таким чином, відповідачем жодного належного та допустимого доказу, що передбачено статтею 251 КУпАП України і який би підтверджував факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення - суду не представлено.

При таких обставинах встановити в судовому засіданні правомірність прийнятого відповідачем рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення не можливо, а тому вимоги позивача ОСОБА_1 є підставними і такими, що підлягають до задоволення.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 11, 17, 19, 69-71, 128 ч.2, 158 - 163, 167 КАС України, ст.ст. 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до командира взводу 2 роти 2 батальйону УПП в м.Ужгород та м.Мукачево ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задоволити.

Постанову Серії АР №534509 від 24 вересня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень 00 копійок - скасувати.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Головуючий М.М.Пак