Справа № 803/1415/17
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2017-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

27 жовтня 2017 року Справа № 803/1415/17

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Денисюк Р.С., вивчивши позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області до Луцької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «СКФ Україна» про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Волинській області звернулося з позовом до Луцької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «СКФ Україна» про зобов'язання Луцьку міську раду звернутися до державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Волинській області щодо припинення речових прав (оренди) в Державному земельному кадастрі на земельну ділянку загальною площею 0,1858 га з кадастровим номером :21:105:0012 та земельну ділянку загальною площею 1,7342 га з кадастровим номером :32:100:0001.

Позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, в зв'язку з чим у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), з огляду на таке.

Як слідує із тексту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, спір між сторонами виник внаслідок не вчинення Луцькою міською радою дій щодо внесення змін до Державного земельного кадастру в частині припинення договорів оренди, укладених 20.12.2005 між Луцькою міською радою та ВАТ «Луцький підшипниковий завод» про зміну форми власності земельних ділянок з комунальної на державну.

Згідно із частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із частиною другою статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 3 частини другої статті 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, 20.12.2005 між Луцькою міською радою та ВАТ «Луцький підшипниковий завод» було укладено договори оренди землі № 24, № 25, з терміном дії до 19.12.2015. Вказані договори зареєстровані в Державному земельному кадастрі.

Позивачу на праві державної власності належать об'єкти: насосна станція І підйому /А/, водоприймальна споруда /Б/ за адресою: вул. Гнідавська, 5-б, м. Луцьк, яка знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :21:105:0012 та будівля станції ІІ підйому /А2/, резервуар для І технічної води /літера Б/ та резервуаром для ІІ технічної води /літера В/ за адресою: вул. Мамсурова, 5-б, м. Луцьк, які знаходяться за на земельній ділянці з кадастровим номером :32:100:0001.

У витягах з Державного земельного кадастру № НВ-017, № НВ-017 від 14.02.2017 міститься інформація про те, що вказані земельні ділянки належать до комунальної форми власності.

18.08.2017 з метою державної реєстрації права власності на земельні ділянки під об'єктами державної власності позивач звернувся до Департаменту «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» з заявами про реєстрацію права власності на земельні ділянки.

Рішенням від 22.08.2017 державний реєстратор речових прав на нерухоме майно відмовив Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Волинській області у проведенні державної реєстрації прав на земельні ділянки, мотивуючи тим, що при перегляді відомостей з Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу, державним реєстратором встановлено, що на земельних ділянках, розташованих за адресами: м. Луцьк, вул. Мамсурова 5-б та м. Луцьк вул. Гнідавська, 5-б, зареєстровано право власності за Луцькою міською радою, форма власності комунальна.

Як визначено частинами першою, другою статті 2 Земельного кодексу України (ЗК України) земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею; суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Згідно із статтею 80 цього ж Кодексу суб'єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Відповідно до частини першої статті 122 зазначеного Кодексу сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

З наведеного слідує, що відповідач від імені територіальної громади при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин, а тому є вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснює владних управлінських функцій. У цих правовідносинах відсутня підпорядкованість одного учасника земельних відносин іншому, як це має місце під час здійснення органом місцевого самоврядування владних управлінських функцій. Тому позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянуто за правилами КАС.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16.12.2014 року (справа № 21-544а14), від 06.10.2015 року (справа № 21-1306а15), яка в силу частини першої статті 244-2 КАС України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Крім того, статтею 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12.10.1978 вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Отже, враховуючи те, що у спірних правовідносинах відповідач владних управлінських функцій не здійснював і суб'єктом владних повноважень у цих відносинах не був, а виступав лише учасником договірних відносин та заявлені вимоги стосуються права власності на земельні ділянки, відтак, даний спір не є публічно-правовим.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням наведеного, у відкритті провадження у справі за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області до Луцької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «СКФ Україна» про зобов'язання вчинити дії слід відмовити, роз'яснивши при цьому, що вказаний спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства - Господарським судом Волинської області.

Разом з тим, позивачу слід роз'яснити, що згідно із частиною п'ятою статті 109 КАС України повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

При цьому, позивачеві слід також роз'яснити право на звернення до суду із клопотанням про повернення сплаченої суми судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись пунктом 1 частини першої, частиною п'ятою статті 109, статтею 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області до Луцької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «СКФ Україна» про зобов'язання вчинити дії відмовити.

Роз'яснити позивачу, що вказаний спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, та що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Р.С. Денисюк