Справа № 337/2799/17
Суддя: Салтан Л. Г.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

23.10.2017 Справа № 2- а/337/213/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2017 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

в складі: головуючого судді - Салтан Л.Г.

при секретарі - Гальцевій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити певні дії, - В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з вимогою про визнання незаконнимидій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, які виразилися в утриманні з нього пенсії, скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про утримання сум пенсій, виплачених надмірно, від 12.01.2017 року, зобов'язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повернути утримані грошові кошти.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він є пенсіонером і перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Пенсійна справа №14218. На теперішній час з його пенсії утримується по 20% щомісяця. З метою дізнатися про причини такого утримання він звернувся із відповідним запитом до пенсійного фонду.

З листа ГУПФУ в Запорізькій області від 22.06.2017 року № 478/М-9 він дізнався про те, що пенсійний фонд вважає, що йоому була надмірно виплачена пенсія і розмір надмірно сплачених коштів становить 12 696,72 грн.

В подальшому він звернувся до ГУПФУ в Запорізькій області з метою отримання відповідного рішення. Лише 25.07.2017 року отриимав копію рішення відповідача від 12.01.2017 року про утримання сум пенсії, виплаченої надміру, що підтверджується супровідним листом відповідача.

З тексту рішення відповідача від 12.01.2017р. вбачається, що причиною утримання надмірно виплачених сум пенсії стало неповідомлення ним Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області про нові обставини, що спричинили зміну розміру пенсії, внаслідок чого виникла переплата.

На думку пенсійного фонду, такою обставиною є переведення ОСОБА_1 з міліції як органу внутрішніх справ, де ОСОБА_1 працював на державній службі до національної поліції, де він з 07.11.2015 року працював також на державній службі.

Позивач вважає, що зміна місця роботи, яке відбулося 07.11.2015 року, у зв'язку з переведенням його із МВС України до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на посаду спеціаліста І категорії кримінальної поліції ГУНП не є обставиною, у зв'язку з якою виплата пенсії їй повинна бути припинена у відповідності до вимог ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати незаконними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, які виразилися в утриманні з нього пенсії, скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про утримання сум пенсій, виплачених надмірно, від 12.01.2017 року, зобов'язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повернути утримані грошові кошти.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 пояснив, що 07.11.2017 року він не працевлаштовувався на державну службу, а був переведений з міліції, як органу внутрішніх справ, до Національної поліції. Також пояснив, що для працевлаштування на державну службу необхідно пройти встановлену законом процедуру, а саме необхідно взяти участь у конкурсі, для чого необхідно сформувати та подати визначений законодавством пакет документів. При переведенні з органів міліції до національної поліції таку процедуру він не проходив, внаслідок чого таке переведення не можна вважати працевлаштуванням.

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав, пояснив, що відповідно до ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р., в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р., яка набрала чинності з 1 квітня 2015 року, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Аналогічні приписи містяться у ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015р. прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Отже, з 01.06.2015р. особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Тому, з 01.06.2015р. посада, на якій я працював, не давала права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені статтею 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підстави для невиплати мені пенсії, призначеної відповідно до цього закону, відпали і з 01.06.2015р. перешкоди для виплати вказаної пенсії відсутні. Саме тому мені пенсія виплачувалася.

Відповідач у своїй відповіді посилається саме на положення Закону України «Про державну службу», що є неправомірним.

Окрім того представник позивача оспорював наявність у трьох посадових осіб відповідача, які підписали оскаржуване рішення, а саме заступника начальника головного управління Терещенка В., начальника управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та працівників силових структур ОСОБА_4 Та начальника юридичного управління Литвинець Ю. повноважень приймати рішення про утримання пенсії, виплаченої надміру.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Пояснила, що вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області правомірними, оскільки посадові особи діяли у відповідності до вимог ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в межах своїх повноважень.

На підтвердження повноважень до матеріалів справи були долучені посадові інструкції вказаних вище осіб. Також вона зазначила, що оскільки законодавчо не регламентовано, хто саме з посадових осіб повинен приймати такі рішення, то прийняття рішення трьома особами є правомірним.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушено її права, свободи або інтереси. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В судовому засіданні було встановлено, що позивачу пенсія за вислугу років була призначена пенсійним органом МВС України з 26.12.2003р. На обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області ОСОБА_1 перебуває з 01.01.2007р. та отримує пенсію відповідно до Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Відповідно до наказу ГУ Національної поліції в Запорізькій області №29 о/с від 07.11.2015 року ОСОБА_1 призначено на посаду спеціаліста І категорії кримінальної поліції ГУНП, що підтверджується дослідженою в судовому засіданні трудовою книжкою позивача і не заперечується відповідачем.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення від 12.01.2017 року про стягнення сум пенсії, виплачених надміру позивачу за періоди з 07.11.2015 року по 28.12.2015 року та з 01.01.2016 року до 19.12.2016 року в сумі 12696,72 грн., у зв'язку з неповідомленням позивачем пенсійного органу про працевлаштування дро Національної поліції на державну службу.

На думку пенсійного органу, у зв'язку з працевлаштуванням позивача на державну службу, виплата пенсії йому не повинна проводитись на підставі вимог ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-8, якими внесені міни до ст. 54 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1-1 Закону України № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів. Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-12 в редакції Закону №213, яка набрала чинності з 01.04.2015 року, тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Законупоновлюється.

Відповідач вважає, що оскільки позивач з 07.11.2015 року працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу», то в період з 07.11.2015 року по 28.12.2015 року пенсія, призначена згідно Закону №2262 йому виплачуватись не повинна.

При винесенні рішення про стягнення сум пенсії, виплачених надміру, пенсійним органом було враховано, що відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 23.12.2015 року № 900-8 пенсії особам, які проходять військову службу або займають посади державних службовців у Національній поліції, за період з 29.12.2015 року по 31.12.2015 року виплачується в повному обсязі.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпеченнязакон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах» у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213 до 01.06.2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

З 01.06.2015 року особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином з 01.06.2015 року посада, на якій працював позивач після переведення до Національної поліції, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку чим передбачені статтею 54 Закону №2262 підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали і з 07.11.2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

Рішенням пенсійного органу, що оскаржується, визначено розмір пенсії 12 696,72 грн. та періоди з 07.11.2015 року по 28.12.2015 та з 01.01.2016 року.

При цьому розрахунку по кожному з періодів суду надано не було.

Таким чином суд позбавлений можливості перевірити правильність сум за кожен з періодів.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З приводу неповідомлення позивачем обставин, які можуть спричинити припинення виплати пенсії чи зміну останньої, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на яку посилається Відповідач, пенсіонери зобов'язані повідомляти органи пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. В разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду. Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сімї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.

У відповідності до статті 59 Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відрахування з пенсій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей провадиться в порядку, встановленому частиною другою статті 50 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

Статтею 50 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

При цьому, статтею 1215 ЦК України зазначено, що не підлягає поверненню: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з його боку і недобросовісності з боку набувача.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що у разі невиконання пенсіонером обов'язку, встановленого статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», останній зобов'язаний повернути неправомірно отримані кошти на підставі рішення територіального органу Пенсійного фонду.

В даному випадку виплата пенсії ОСОБА_1 за увесь період, який зазначений у рішенні, була провдедена юридичною особою - Головним управлінням пенсійного фонду України в Запорізькій області - добровільно, за відсутності рахункової помилки.

Приймаючи до уваги відсутність законних підстав для невиплати відповідачем пенсії за період з 07.11.2015 по 28.12.2015, оскільки перебування позивача на посаді державного службовця у вказаний період не впливає на виплату пенсії, призначеної у відповідності до вказаного Закону № 2262-XII, у позивача не виникло обовязку щодо повідомлення органу Пенсійного фонду України про факт його переведення з Міністерства внутрішніх справ України до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, тим більше, що само по собі реформування органів внутрішніх справ України не є обставиною, що спричиняє зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

Із аналізу наведених вище правових норм та фактичних обставин справи недобросовісності ОСОБА_1 в даному випадку не вбачається.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм законодавства, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 у зв'язку з чим вважає за необхідне їх задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 159, 161-163, 183-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, які виразились в утриманні з пенсії ОСОБА_1 грошових коштів та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про утримання сум пенсій, виплачених надмірно від 12.01.2017 року, зобов'язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повернути утримані грошові кошти.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її отримання через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: Л.Г. Салтан