Справа № 804/5501/17
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2017 р. Справа № 804/5501/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О.В.
за участю: секретаря с/з ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу
за позовом компанії «Елслі ентерпрайзіс лімітед», до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" ОСОБА_4, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю "Беспалівське хлібоприймальне підприємство", ОСОБА_5, ОСОБА_6, Товариство з обмеженою відповідальністю " АКТИВ-АГРО", про визнання дій протиправними та визнання протиправним і скасування наказу,-
Компанія «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" ОСОБА_4, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю "Беспалівське хлібоприймальне підприємство", ОСОБА_5, ОСОБА_6, Товариство з обмеженою відповідальністю " АКТИВ-АГРО" про визнання дій протиправними та визнання протиправним і скасування наказу, та з урахуванням уточнених позовних вимог просили:
- визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" ОСОБА_4 щодо визнання нікчемними договорів та направлення повідомлень про нікчемність правочинів із вимогами про необхідність повного та належного виконання умов кредитного договору №01-334/Т від 25.05.2010 року, що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «Беспалівське хлібоприймальне підприємство», а саме щодо правочинів (договорів): договір застави майнових прав №01-334/Т/24 від 31.07.2014 року що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та компанією «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED); договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором №14-232/1 від 21.10.2009р., що укладений 06 серпня 2014 року між ПАТ «АКТАБАНК» та компанією «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED);
- визнати протиправним та скасувати наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 08 серпня 2017 року №85, винесений Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" ОСОБА_4.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25 травня 2010 року, між публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю "Беспалівське хлібоприймальне підприємство" було укладено кредитний договір №01-334/Т з подальшими змінами та доповненнями.
З урахуванням того, що в строк визначений кредитним договором, ТОВ "Беспалівське хлібоприймальне підприємство" не виконало зобовязань щодо повернення суми кредиту, то ПАТ «АКТАБАНК» повністю погасив заборгованість за кредитним договором шляхом звернення стягнення на грошові кошти позивача згідно договору застави майнових прав №01-334/Т/24 від 31.07.2014 року.
Оскільки, позивачем було здійснено погашення заборгованості за кредитним договором, на підставі Договору застави майнових прав №01-334/Т/24 від 31.07.2014 року, то ПАТ «АКТАБАНК» на виконання вимог ст. 512 Цивільного кодексу України, відступило право вимоги за кредитним договором та іншими договорами, що забезпечують виконання зобовязання за кредитним договором на користь компанії «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED), про що було укладено договір про відступлення права вимоги від 01 серпня 2014 року за кредитним договором №01-334/Т від 25.05.2010р., договір про відступлення права вимоги №01-334/Т-У від 01 серпня 2014 року, договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором №14-232/1 від 21.10.2009р., що укладений 06 серпня 2014 року та договір про відступлення права вимоги за договором застави №14-232/2 від 21.10.2009р., що укладений 08 серпня 2014 року.
Однак, на поштову адресу позивача, третіх осіб надійшли повідомлення №1474 від 08 серпня 2017 року, №1476 від 08 серпня 2017 року, №1475 від 08 серня 2017 року про нікчемність правочинів. Згідно отриманих позивачем та третіми особами повідомлень про нікчемність правочинів, уповноваженою особою було визнано нікчемними правочини, а саме: договір застави майнових прав №01-334/Т/24 від 31.07.2014 року та договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором №14-232/1 від 21.10.2009р., що укладений 06 серпня 2014 року. Підставою нікчемності правочинів є висновок відповідача, що вищевказані договори були укладені з порушенням чинного законодавства України, вимог Національного банку України та внутрішніх процедур Банку, з чого він вбачає наявність підстав, визначених пунктами 1, 2, 5, 6 та 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Позивач вважає, що відповідач неправомірно застосував до цих договорів вказані положення Закону, а також несвоєчасно здійснив процедуру проведення перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності, що здійснюється протягом процедури ліквідації банку. Також, позивачем було зазначено, що в оскаржуваному наказі не було визначено, які саме ознаки нікчемності правочинів і які норми законодавства було порушено при укладенні цих договорів із посиланням на нормативно-правовий акт, яким такий порядок було затверджено, незважаючи на те, що це є обов'язковим для визнання правочину недійсним. Позивач вважає Наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 08 серпня 2017 року №85 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» неправомірним, безпідставним та таким, що не ґрунтується на встановлених фактах і доказах, а отже він підлягає визнанню неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, а також надав до матеріалів справи письмові заперечення де зазначено, що всі дії відповідача було здійснено з дотриманням чинного законодавства та просив у задоволенні позову з урахуванням його уточнень відмовити.
Треті особи у судове засідання не з'явились про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, надали письмові пояснення, та просили розглядати справу без їх участі.
Вивчивши доводи позову та заперечень, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 16.09.2015 року № 576 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.09.2014 прийнято рішення № 90 про запровадження в ПАТ «Актабанк» з 17.09.2014 тимчасової адміністрації.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 15.01.2015 №19 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №6 від 16.01.2015 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АКТАБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» термін дії ліквідації банку до 15 січня 2018 року.
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1217 від 31.05.2017 «Про заміну уповноваженої особи фонду на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК», з 07.06.2017 призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію та делеговано всі повноваження ліквідатора ОСОБА_7» ОСОБА_4 (далі - «уповноважена особа Фонду»).
У відповідності до підпункту 8 частини 1 статті 48 Закону України, Фонд/Уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку здійснює повноваження, протягом дії тимчасової адміністрації Фонд/Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня: впровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), щодо нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
На виконання вищезазначених вимог зазначеного Закону, відповідачем була проведена перевірка договорів при кредитуванні ТОВ "Беспалівське хлібоприймальне підприємство" за кредитним договором № 01-334/Т від 25.05.2010 за результатами якої було винесено Наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 08 серпня 2017 року №85 та надіслано повідомлення про нікчемність наступних правочинів: договір застави майнових прав №01-334/Т/24 від 31.07.2014 року та договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором №14-232/1 від 21.10.2009р., що укладений 06 серпня 2014 року, як такі, що містять ознаки нікчемності визначені пунктами 1, 2, 5, 6, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Суд, вирішуючи питання щодо правомірності дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" ОСОБА_4, виходить з наступного.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються та визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Відповідно до п. 1 розділу III Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого рішенням № 826 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016р., правочини (договори) є нікчемними у разі наявності підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та/або іншими законами, що підтверджується відповідними доказами.
Відповідач, обґрунтовуючи свої вимоги, оскаржуваний наказ, повідомлення про нікчемність правочинів, зазначає, що договір застави майнових прав та договір про про відступлення права вимоги за іпотечним договором є нікчемними з підстав, визначених пунктами 1, 2, 5, 6, 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Однак зазначені обставини не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.
Відповідно до ч. 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно до ч. 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що 25 травня 2010 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ "Беспалівське хлібоприймальне підприємство" було укладено кредитний договір №01-334/Т, з подальшими змінами та доповненнями.
Відповідно до ч. 1 статті 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до ч. 1 статті 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно ч.1. статті 583 ЦК України, заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).
На забезпечення виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Беспалівське хлібоприймальне підприємство" зобовязань за кредитним договором №01-334/Т, між публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та компанією «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED), як майновим поручителем, було укладено договір застави майнових прав №01-334/Т/24 від 31.07.2014 року.
Крім того, було укладено і інші договори, на забезпечення виконання ТОВ "Беспалівське хлібоприймальне підприємство" зобовязань за кредитним договором №01-334/Т, а саме:
- іпотечний договір №14-232/1 від 21.10.2009 року, що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «БЕСПАЛІВСЬКЕ ХПП», з подальшими змінами та доповненнями;
- договір застави основних засобів №14-232/2 від 21.10.2009 року, що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «БЕСПАЛІВСЬКЕ ХПП», з подальшими змінами та доповненнями;
- договір поруки №01-334/Т/14 від 25.12.2013 року, що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «АКТИВ-АГРО»;
- договір поруки №01-283/Т/23 від 25.12.2013 року, що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_5;
- договір поруки №01-334/Т/13 від 25.12.2013 року, що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_6
Суд важає, що факт укладання договору застави майнових прав №01-334/Т/24 від 31.07.2014 року не може свідчити про укладання банком нікчемного правочину, оскільки цей правочин був спрямований на надання банку додаткових гарантій виконання зобов'язань за кредитним договором.
Відповідно до ч. 1 статті 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
З урахуванням того, що в строк визначений кредитним договором, товариство з обмеженою відповідальністю "Беспалівське хлібоприймальне підприємство" не виконало зобовязань щодо повернення суми кредиту, то ПАТ «АКТАБАНК» повністю погасив заборгованість за кредитним договором шляхом звернення стягнення на грошові кошти позивача згідно договору застави майнових прав №01-334/Т/24 від 31.07.2014 року.
Суд наголошує, що Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не забороняє відступлення права вимоги за зобов'язаннями банку, третій особі яка виконала зобов'язання боржника, а положеннями статті 512 Цивільного кодексу України передбачено заміну кредитора у зобов'язанні та перехід до нового кредитора прав первісного кредитора у зобов'язанні у разі виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).
Відповідачем не заперечувалось, що компанією «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» було здійснено погашення заборгованості за кредитним договором №01-334/Т, на підставі договору застави майнових прав №01-334/Т/24 від 31.07.2014 року, а отже ПАТ «АКТАБАНК» на виконання вимог ст. 512 Цивільного кодексу України, правомірно відступило право вимоги за кредитним договором та іншими договорами, що забезпечують виконання зобовязання за кредитним договором на користь компанії «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД», про що було укладено договір про відступлення права вимоги від 01 серпня 2014 року за кредитним договором №01-334/Т від 25.05.2010р., договір про відступлення права вимоги №01-334/Т-У від 01 серпня 2014 року, договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором №14-232/1 від 21.10.2009р., що укладений 06 серпня 2014 року та договір про відступлення права вимоги за договором застави №14-232/2 від 21.10.2009р., що укладений 08 серпня 2014 року.
Договір про відступлення права вимоги за кредитним договоро, а також договори про відступлення права вимоги за забезпечувальними зобовязаннями повністю відповідають вимогам статтей 512-519 Цивільного кодексу України, що виключає незаконність цих правочинів.
Таким чином, укладення та фактичне виконання сторонами правочинів, призвело до погашення зобов'язання ТОВ "Беспалівське хлібоприймальне підприємство" перед ПАТ «АКТАБАНК» за рахунок майнових прав позивача, а визнання їх відповідачем нікчемними, призвело до порушення прав позивача у справі.
Вирішуючи питання, щодо нікчемності договору застави майнових прав та договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором, з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 5, 6, 7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд зазначає наступне.
У відповідності до частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Для встановлення правомірності дій Уповноваженої особи, щодо визнання правочинів нікчемними з підстав визначених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» суд перевіряє можливість застосування ознак нікчемності правочинів, передбачених п. п. 1, 2, 5, 6, 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Суд вважає, що відповідачем не доведено наявності підстав для визнання укладених правочинів нікчемним з огляду на наступне.
Так, за приписами п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.
Проте, як вбачається з копій договорів про відступлення права вимоги, договору застави майнових прав, вони містять в собі умови, відповідно до яких обов'язок ТОВ «"Беспалівське хлібоприймальне підприємство", тобто позичальника за кредитним договором №01-334/Т щодо повернення кредитних коштів було виконано позивачем як заставодавцем (майновим поручителем). Позивачем, до моменту укладення договорів про відступлення права вимоги було вчинено відповідні майнові дії на користь ПАТ «АКТАБАНК», оскільки було фактично здійснено погашення заборгованості ТОВ "Беспалівське хлібоприймальне підприємство" на користь ПАТ «АКТАБАНК».
Позивач вчинив на користь ПАТ «АКТАБАНК» відповідні майнові дії, а саме: передав банку в заставу свої майнові права на отримання грошових коштів. Банк же не приймав на себе зобовязань взагалі, а навпаки - отримав погашення зобовязань на свою користь. В свою чергу, договори про відступлення права вимоги, укладені у зв'язку з тим, що ПАТ «АКТАБАНК» отримав повне погашення заборгованості ТОВ "Беспалівське хлібоприймальне підприємство" шляхом звернення стягнення на предмети застави.
Відповідач також не зазначив посилань на будь-які докази, що підтверджують факт безоплатного відчуження майна з боку ПАТ «АКТАБАНК», або відмови останнього від майнових вимог, тому його твердження щодо нікчемності правочинів є лише припущенням.
З урахуванням викладеного, угоди вказані в повідомленнях - не містять ознак нікчемності правочинів визначених пунктом 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з огляду на відсутність обов'язкових ознак, що вказують на їх нікчемність.
За приписами п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став несплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.
Проте, договір застави майнових прав та договори про відступлення права вимоги - не містять даних елементів, з огляду на наступне.
Наслідком укладення договору застави майнових прав стало те, що ПАТ «АКТАБАНК» отримав повне погашення заборгованості за досліджуваним по цій справі кредитним договором. Тобто, внаслідок даного правочину кошти та/або майно не вибували із володіння ПАТ «АКТАБАНК», а навпаки, внаслідок даного правочину ПАТ «АКТАБАНК» в повному обсязі задовольнив свої вимоги.
Уклавши договір застави майнових прав, договори про відступлення права вимоги банк не приймав на себе жодних зобов'язань, а навпаки, набув можливість задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення, а отже такий договір не міг призвести до несплатоспроможності банку або неможливості виконання його грошових зобов'язань перед кредиторами.
Укладення банком з позивачем договорів відступлення прав вимог та фактичне погашення позивачем заборгованості замість ТОВ "Беспалівське хлібоприймальне підприємство" за виданим кредитом не вплинуло та не могло негативно вплинути на показники ліквідності банку. Звернення стягнення ПАТ «АКТАБАНК» на майнові права позивача, призвело до збільшення розміру грошових активів ПАТ «АКТАБАНК» за рахунок зменшення обсягу зобов'язань банку. Таким чином, укладення вищевказаного договору, мало наслідком покращення нормативів капіталу ПАТ «АКТАБАНК».
Отже, зазначені договори не містять ознак нікчемності правочинів визначених пунктом 2 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з огляду на відсутність обов'язкових ознак, що вказують на їх нікчемність.
За приписами п. 5 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність».
Так, згідно ст. 546 ЦК України, зобовязання забезпечується такими способами як неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток.
Укладення договору застави майнових прав, договорів про відступлення права вимоги, що визнаний відповідачем нікчемним правочином, забезпечило виконання зобов'язань ТОВ "Беспалівське хлібоприймальне підприємство" перед ПАТ «АКТАБАНК». В свою чергу ПАТ «АКТАБАНК» не приймав на себе зобов'язання щодо забезпечення виконання грошових вимог, а отже в даному випадку не розглядається і не може розглядатись зазначена підстава нікчемності правочинів.
Договір застави майнових прав, договори про відступлення права вимоги не передбачають прийняття банком на себе зобов'язань по забезпеченню грошових вимог, це банк набув майнові права та реалізував це право на свою користь шляхом звернення стягнення. Тобто правова сутність цих угод взагалі не стосується прийняття на себе зобов'язань банком щодо забезпечення виконання грошових вимог в порядку іншому ніж здійснення кредитних операцій. Отже пункт 5 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» взагалі не може бути застосований до договору застави майнових прав та договорів про відступлення права вимоги.
За приписами п. 6 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.
Проте, договір застави майнових прав №01-334/Т/24 від 31.07.2014 року, договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором №14-232/1 від 21.10.2009р., що укладений 06 серпня 2014 року не є банківськими кредитами, визначення якого міститься в Закону України «Про банки і банківську діяльність».
Укладені договори про відступлення права вимоги, договір застави майнових прав не передбачають отримання будь-яких грошових коштів від ПАТ «АКТАБАНК», а передбачають отримання грошових коштів саме ПАТ «АКТАБАНК» від заставодавця (майнового поручителя).
Отже, договір застави майнових прав №01-334/Т/24 від 31.07.2014 року, договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором №14-232/1 від 21.10.2009р., що укладений 06 серпня 2014 року не містять ознак нікчемності правочинів визначених пунктом 6 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
За приписами п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.
Втім, суд вважає, що до вказаних вище правочинів також не може бути застосований і пункт 7 частини 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки внаслідок укладення договору застави майнових прав, договорів про відступлення права вимоги, ПАТ «АКТАБАНК» не зазнав несприятливих наслідків, таких як погіршення фінансового стану банку або зниження його платоспроможності, не було надано переваги компанії «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД», оскільки грошові кошти з банку виведені не були.
При цьому, перехід до заставодавця права вимоги не є пільгою, оскільки такий перехід прямо передбачений статтями 512, 576 Цивільного кодексу України для будь-якого кредитора (заставодавця), який виконав забезпечене заставою зобов'язання.
За договором застави майнових прав ПАТ «АКТАБАНК» було прийнято виконання основного зобовязання у повному обсязі, внаслідок чого, заборгованість ТОВ "Беспалівське хлібоприймальне підприємство" перед ПАТ «АКТАБАНК» була повністю погашена, тобто виключається наявність обставин, щодо прийняття меншого виконання зобовязань, тобто надання пільги.
Отже, і майнові права, передані за договорами про відступлення права вимоги на користь позивача, не можуть вважатися перевагами чи пільгами в контексті приписів п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
У матеріалах справи не має належних і допустимих доказів того, що метою укладення договорів відступлення прав вимоги було надання позивачу певних переваг (пільг).
Така ж правова позиція застосування п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» викладена у постанові Верховного Суду України від 23 листопада 2016 року по справі №3-869гс16, де Верховний суд України, дійшов аналогічних висновків, зокрема, оскільки у цьому разі не відбулося вчинення банком платежу на користь його кредитора чи передачі будь-якого майна, що належить банку, кредитор також не мав переваг перед іншими вкладниками, оскільки право нового кредитора вимагати від боржника повернення сплачених на виконання кредитного договору коштів передбачено нормами чинного законодавства, тому не було і підстав для встановлення нікчемності спірного договору-2.»
Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що договір застави майнових прав, договори про відступлення права вимоги не підпадають під ознаки нікчемності правочинів, передбачені п. п. 1, 2, 5, 6, 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Так, згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Положеннями статті 228 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Отже, положеннями ст. 228 ЦК України визначено поняття нікчемного правочину і таким правочином є правочин, який порушує публічний порядок (ч.1, 2 ст.228 ЦК України). При цьому, визнання такого правочину недійсним у судовому порядку не вимагається (ч.2 ст.215 ЦК України). Крім цього, ч.3 ст.228 ЦК України визначено правові наслідки правочину, вчиненого з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам і такий правочин є оспорюваним, який може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.
Відповідачем не наведено, а судом не встановлено доказів, які б свідчили, що спірні правочини є таким, що порушують публічний порядок, спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.
Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд приходить до висновку, що Уповноважена особа не мала підстав для визнання правочинів нікчемними та винесення з цього приводу Наказу та направлення повідомлень про нікчемність правочинів.
Крім того, відповідно до п. 5 розділу II «Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення», затвердженого Рішенням № 826 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016р., перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку. У разі необхідності проведення перевірки протягом процедури ліквідації банку така перевірка повинна бути завершена не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку. За рішенням виконавчої дирекції Фонду перевірку може бути продовжено, але не більше, ніж на шість місяців.
Отже, відповідачем порушено строк проведення перевірки правочинів ПАТ «АКТАБАНК» на предмет нікчемності, оскільки вона мала бути проведена та закінчена в річний (максимальний) термін від дня початку процедури ліквідації, а саме до 15.01.2016р.
Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.
У Рішенні від 20.10.2011 у справі "Rysovskyy v. Ukraine" Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип "належного урядування" передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб ("Beyeler v. Italy", "Oneryildiz v. Turkey", "Megadat.com S.r.l. v. Moldova", "Moskal v. Poland"). На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Lelas v. Croatia" і "Toscuta and Others v. Romania") і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (Oneryildiz v. Turkey", та "Beyeler v. Italy").
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Lelas v. Croatia").
З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що відповідачем вчиненно дії та прийнято рішення з порушення цього принципу, що свідчить про порушення при цьому гарантій, передбачених ст.1 Першого протоколу до Конвенції, як для позивача, так і для третіх осіб.
Приймаючи до уваги те, що судом встановлено протиправність віднесення відповідачем зазначених вище правочинів до нікчемних, то в останнього обов'язок, визначений ч. 4 ст. 38 Закону №4452-VI, не виникає, у тому числі щодо повідомлення сторін про нікчемність цих договорів.
Враховуючи викладене позовні вимоги Компанії «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД», до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та визнання протиправним і скасування наказу є такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.Керуючись ст. ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Компанії " Елслі ентерпрайзіс лімітед" до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Актабанк" ОСОБА_4, треті особи - товариство з обмеженою відповідальністю "Беспалівське хлібоприймальне підприємство", ОСОБА_5, ОСОБА_6, товариство з обмеженою відповідальністю "Актив-Агро" про визнання дій протиправними та визнання протиправними і скасування наказу задовольнити.
Визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" ОСОБА_4 щодо визнання нікчемними договорів та направлення повідомлень про нікчемність правочинів із вимогами про необхідність повного та належного виконання умов кредитного договору №01-334/Т від 25.05.2010 року, що укладений між ПАТ АКТАБАНК та ТОВ Беспалівське хлібоприймальне підприємство, а саме щодо правочинів (договорів):
договір застави майнових прав №01-334/Т/24 від 31.07.2014 року, що укладений між ПАТ АКТАБАНК та Компанією ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED);
договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором №14-232/1 від 21.10.2009р., що укладений 06 серпня 2014 року між ПАТ АКТАБАНК та компанією ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED).
Визнати протиправним та скасувати наказ Щодо заходів, пов'язаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів від 08 серпня 2017 року №85, винесений уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Актабанк" ОСОБА_4.
Присудити на користь Компанії "Елслі ентерпрайзіс лімітед" за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" судовий збір у розмірі 3200 грн.
Постанова набирає законної сили в порядку і строки визначені ст.254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду відповідно до ст. 186 України.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2017 року

Суддя ОСОБА_8