Справа № 820/3881/17
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

23 жовтня 2017 р. 10:51 год. справа № 820/3881/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Біленського О.О.,

при секретарі судового засідання - Король Д.О.,

за участі:

представника позивача - Бут Ю.В.,

представника відповідача - Бикова Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "К'ю партс" до Сумської митниці ДФС про скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "К'ю партс" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Сумської митниці ДФС, в якому просить суд:

- скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA805180/2017/000108/2 від 13 травня 2017 року Сумської митниці ДФС;

- скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA805180/2017/000109/2 від 13 травня 2017 року Сумської митниці ДФС;

- скасувати Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805180/2017/00111 Сумської митниці ДФС;

- скасувати Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805180/2017/00120 Сумської митниці ДФС.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що у Сумської митниці ДФС були відсутні підстави для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та застосуванні резервного методу визначення митної вартості товарів, при якому було застосовано цінову інформацію про подібні товари, наявну у митного органу. При прийнятті оскаржуваних рішень, на думку позивача, Сумською митницею ДФС не було вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що заявлено неповні чи/або недостовірні відомості щодо митної вартості товару, зокрема не вказано які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, а також не зазначено, чому саме з документів, які було подано декларантом, неможливим є встановлення даних складових.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у запереченнях на адміністративний позов, в яких зазначено, що декларантом не надано будь-яких додаткових документів для підтвердження правильності обчисленої ним митної вартості оцінюваних товарів, не усунуто підстав вважати подані документи неповними, недостовірними та необ'єктивними, тому керуючись частиною першою статті 55 Митного кодексу України відповідачем правомірно прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між Приватним підприємством "К'ю партс" та CHANGXING BAITE IMPORT EXPORT CO., LTD укладено контракт №Q2502/17 від 25 лютого 2017 року, відповідно до умов якого CHANGXING BAITE IMPORT EXPORT CO., LTD взяло на себе зобов'язання поставити Приватному підприємству «К'ю партс» товари в асортименті, а Приватне підприємство «К'ю партс» зобов'язалося оплатити товар згідно з умовами даного контракту.

Відповідно до ст.3 контракту поставка товару здійснюється у повній відповідності з "ІНКОТЕРМС-2010", а умови поставки для кожної партії товару визначаються і узгоджуються сторонами в рахунку-фактурі.

Позивачем зазначено, що на підтвердження заявленої митної вартості товарів, що поставлялися відповідно до умов контракту №Q2502/17 від 25 лютого 2017 року декларантом було подано копії наступних документів: контракт №Q2502/17 від 25 лютого 2017 року; інвойси; пакувальні листи до інвойсів; видаткові накладні; відвантажувальні специфікації, а також копії додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товарів, зокрема: міжнародні товарно-транспортні накладні; коносаменти; калькуляції; звіти про оцінку майна; листи від CHANGXING BAITE IMPORT EXPORT CO., LTD; листи від Приватного підприємства «К'ю партс»; прайс-листи.

У процесі перевірки заявлених позивачем у МД №UА805180/2017/006561 та №UА8051180/2017/006450 митних вартостей імпортованих товарів контролюючим органом встановлено необ'єктивність та недостатність документального підтвердження використаних декларантом даних в наданих до митного оформлення документах.

Під час проведення електронної консультації між декларантом та митним органом уонтролюючим органом направлено декларантові в електронному повідомленні перелік документів, необхідних для підтвердження митної вартості товарів, у відповідь на яке позивачем направлено до митниці листи від 10.05.2017 №152 (до МД №UА805180/2017/006561) та від 11.05.2017 №153 (до МД №UА805180/2017/006450) щодо попереднього надання усіх наявних документів, що підтверджують заявлену ним митну вартість товарів, що підтверджується наданими до суду скріншотами зображень монітора компютера із завантаженням програмного продукту АСМО "Інспектор".

До суду не надано доказів надання позивачем до митного органу будь-яких документів як додатків до вказаних листів.

З посиланням на те, що декларантом не надано будь-яких додаткових документів для підтвердження правильності обчисленої ним митної вартості оцінюваних товарів, не усунуто підстав вважати подані документи неповними, недостовірними та необ'єктивними, тому керуючись частиною першою статті 55 Митного кодексу України відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA805180/2017/000108/2 від 13 травня 2017 року та Рішення про коригування митної вартості товарів №UA805180/2017/000109/2 від 13 травня 2017 року.

За результатами розгляду декларацій №UА805180/2017/006561 та №UА8051180/2017/006450 та документів, які підтверджують митну вартість товару, поставленого за умовами Контракту №Q2502/17 від 25 лютого 2017 року, Сумською митницею ДФС прийнято рішення про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, що оформлено картками відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805180/2017/00111 та №UA805180/2017/00120.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно приписів ч.1, ч.2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу ч.1 та ч.2 ст.53 МК України вбачається, що наведені норми Кодексу містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Вказана норма закону кореспондує з положеннями ч.3 ст.318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Зазначене вище також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, вказане узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

Зокрема, ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 та ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За результатами аналізу положень ч. 3 ст. 53, ч. ч. 1, 2, 4 - 6 ст. 54, ст. 58 МК України вбачається, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.

При цьому митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 МК України.

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Судом встановлено, що під час перевірки заявлених позивачем у МД №UА805180/2017/006561 та №UА8051180/2017/006450 митних вартостей імпортованих товарів контролюючим органом встановлено необ'єктивність та недостатність документального підтвердження використаних декларантом даних в наданих до митного оформлення документах.

Зокрема, при перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, у даному випадку - митній декларації; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару.

До суду надано докази на підтвердження того, що по МД №UА805180/2017/006561 від 10.05.2017 в якості товаросупровідних документів та документів, що підтверджують заявлені у графі 12 «Митна вартість» відомостей, декларантом позивача до автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» надано у сканованому вигляді 21 документ, при цьому разом із МД №UА805180/2017/006450 від 05.05.2017 декларантом у сканованому вигляді подано лише 7 документів (пакувальний лист, інвойс, товаротранспортна накладна, прайс-лист виробника, 2 аркуші звіту про оцінку майна, відвантажувальна специфікація, комерційна пропозиція) з 25 заявлених у графі 44 цієї МД, що підтверджується скріншотами зображень монітора компютера із завантаженням програмного продукту АСМО "Інспектор".

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 79 КАС України передбачено, що письмовими доказами є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про інформацію" інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

АСМО "Інспектор" є програмним продуктом та інформація, яка оброблюється митним органом у вказаній інформаційній системі, перебуває у електронному вигляді.

Оскільки виготовлення витягів та виписок із АСМО "Інспектор" не передбачено, єдиним способом отримання інформації із АСМО "Інспектор" суд вважає виготовлення скриншотів (фотографічних зображень монітора комп'ютера із завантаженими відомостями щодо запитуваної інформації у відповідних підсистемах АСМО "Інспектор"), засвідчених відповідно до вимог п. 77 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 р. №1242, які надані до суду.

Із наданих представником відповідача пояснень, а також наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що висновок про необ'єктивність та недостатність документального підтвердження використаних декларантом даних контролюючим органом зроблено на підставі того, що приєднаний до МД №UА805180/2017/006561 сканований прайс-лист від 01.03.2017 №140123 фактично являється адресною торговельною пропозицією для позивача, адже цей документ надсилався в його адресу, містить посилання на конкретний зовнішньоекономічний контракт, запит позивача та умову поставки за контрактом, тобто вказана продавцем ціна вже включає в себе витрати на транспортування, а тому у митного органу відсутня можливість перевірити складові, з яких обчислена ціна (вартість) оцінюваного товару.

При цьому, як встановлено судом, сканований прайс-лист від 01.03.2017 року №140123 до МД №UА805180/2017/006450 декларантом приєднано не було.

Згідно з частинами першою-третьою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Під час митного оформлення товарів митним органом зроблено висновок про те, що надана разом з МД №UА805180/2017/006561 калькуляція віл 20.03.2017 №ВТСN2017124/01 свідчить про необ'єктивність наданих вартісних даних та їх документальну непідтвердженність, адже такі відомості як вартість сировини, адміністративних витрат на змішування, пресування, упаковку, дохід від виробництва можуть бути у розпорядженні лише виробника товару Shanghai Openchem Co., LTD відповідно до відвантажувальної специфікації, а не продавця за контрактом, який займається перепродажем цього товару позивачеві.

Окрім того, відповідач посилається на те, що, дослідивши наданий декларантом до обох МД прайс-лист виробника товару від 26.02.2017, в якому вказано ціну товару у розмірі 0,774 дол.США/кг і яка становить такий розмір за умовою поставки ЕХW Shanghai, Китай (продавець повинен лише надати товар у розпорядження покупця в узгодженому місці), митним органом зроблено висновок про необ'єктивність наданої калькуляції, адже, окрім вищезазначеного, у ній відсутні відомості про вартість навантаження, перевезення та розвантаження (перевантаження на контейнер) товару, який прямував з Shanghai (від виробника) до Quigdao (міста відправлення товару позивачеві продавцем), між якими відстань більше 700 км. У калькуляції вказано лише фрахт від Quigdao до Одеси.

При цьому, згідно з Правилами ІНКОТЕРМС-2010 поняття фрахт може використовуватися лише для позначення перевезення морським транспортом.

Сканованої калькуляції №ВТСN017123/01 від 20.03.2017 до МД №11А805180/2017/006450 декларантом приєднано не було, хоча відомості про цей документ вказані в графі 44 МД, однак виходячи із даних МД, направлення товару позивача до України (Одеси) відбувалось з міста Quigdao, що дало контролюючому органу підстави для сумніву у правильності визначеної декларантом митної вартості, зокрема, в частині відсутності у заявленій ціні витрат Продавця на навантаження, перевезення та розвантаження (перевантаження на контейнер) товару, який прямував з Shanghai (від виробника) до Quigdao.

Суд звертає увагу, що в коносаменті № 597566503 від 09.03.2017 містом відправлення вказано саме Quigdao, а не Shanghai, будь-яких доказів на підтвердження витрат щодо транспортування товару між цими містами до суду не надано.

Сканований коносамент від 09.03.2017 № 597566583 до МД №UА805180/2017/006450 декларантом приєднано не було.

Надані до митниці пакувальні листи від 06.03.2017 видано продавцем за контрактом, а фактичне відправлення морським транспортом здійснено 09.03.2017, що також свідчить про те, що витрати на завантаження імпортованого товару в контейнер контрагентом позивача понесено, однак в калькуляції числових даних цих витрат не зазначено.

В якості товаросупровідного документа до МД №UA805180/2017/006561 позивачем надано договір транспортного експедирування № 2042017-А, згідно з пунктом 3.4 якого Клієнт (Позивач) сплачує рахунок Експедитора (ТОВ «Алідарт») за морське перевезення (фрахт) вантажу до завершення Експедитором внутрішньопортового експедирування і митного оформлення вантажу в порту призначення.

При цьому в морському транспортному документі - коносаменті №597566503 перевізником вказано саме ТОВ «Алідарт», що надавало митному органу обґрунтовані підстави вважати, що перевезення морським транспортом з Китаю до України оплачено саме позивачем, а не контрагентом за зовнішньоекономічним контрактом, а тому ці витрати також мають бути включеними як складові до митної вартості оцінюваних товарів.

Сканований договір транспортного експедирування №2042017-А до МД №UА805180/2017/006450 декларантом приєднано не було.

З огляду на відсутність документів, які б підтверджували заявлену позивачем вартість товару, у контролюючого органу правомірно виникли підстави вважати заявлену позивачем вартість товару необ'єктивною, неповною та сумнівною відносно правильності обчислення згідно з наданим документом.

Як встановлено судом вище, у процесі проведення консультації між декларантом та митним органом додаткові документи на підтвердження митної вартості додано не було.

Щодо доданого до МД №UА805180/2017/006561 та №UА8051180/2017/006450 звіту про оцінку майна №05-07/05/62 від 05.05.2017, суд зазначає, що до митного оформлення позивачем додано не весь документ, а лише дві його сторінки - титульна та кінцевий висновок оцінювача про вартість майна.

Оцінювачем зазначено, що об'єктом оцінки є товар у контейнерах MSKU2082636 та MSKU7238001, однак контролюючим органом із наданих позивачем документів, а саме СМR №3203 та №3204, зроблено висновок про те, що на дату замовлення оцінки такі товари у контейнерах вже не перебували.

У якості використовуваних методичних підходів зазначено «порівняльний підхід», однак відомостей про джерела та товари порівняння до митниці надано не було ані разом з митними деклараціями, ані в процесі консультацій. Доказів протилежного до суду не надано.

Оцінювачем зазначено у висновку встановлену ним ринкову вартість на умовах СFR Одеса, при цьому не наведено обґрунтування, яким чином оцінювач, беручи до уваги ринкову ціну на аналогічний товар (доказів походження та поставлення якого на територію України не надано), можливо визначити, на яких умовах за правилами Інкотермс взяті для порівняння товари пропонуються до продажу, при цьому контролюючим органом правомірно зроблено висновок про те, що саме додаткові витрати до вартості товару за ціною контракту на момент перетину митного кордону України формують його митну вартість.

Судом встановлено, що зазначений документ не підтверджує заявлену декларантом митну вартість імпортованого товару з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 16 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440 (далі по тексту - Постанова №1440), визначення ринкової вартості об'єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів в оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об'єкта оцінки.

Порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об'єктами порівняння та об'єктом оцінки (пункт 47 Постанови № 1440).

Пунктом 49 Постанови № 1440 передбачено, що основними елементами порівняння є характеристики подібного майна за місцем його розташування, фізичними та функціональними ознаками, умовами продажу тощо. Коригування вартості подібного майна здійснюється шляхом додавання або вирахування грошової суми із застосуванням коефіцієнта (відсотка) до ціни продажу (пропонування) зазначеного майна або шляхом їх комбінування.

Судом встановлено, що у звіті про оцінку майна № 05-07/05/62 відсутні відомості про проведення оцінювачем будь-якого аналізу щодо фізичних, функціональних ознак та умов продажу та коригування вартості.

Оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов'язані з об'єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки (пункт 52 Постанови № 1440), інформація про що у звіті про оцінку майна № 05-07/05/62 не вказана.

Оцінювачем не зазначено, яким чином ним встановлювалися умови поставки подібних товарів з Китаю до території України по відомостям з сайтів цієї країни, ідентифікувати які можливо по кінцевим літерам інтернет-адрес зі стор.14 звіту; не вказано, з якого міста Китаю пропонувались до продажу подібні товари, що порівнювалися із оцінюваними.

До суду не надано інформації про те, чи здійснювалась поставка порівнюваних товарів за зовнішньоекономічними контрактами до України, а тому у оцінювача відсутні підстави визначати ринкову вартість за середньоарифметичним показником на підставі вказаних даних і зазначати цей показник у висновку в таблиці як «ринкова вартість на умовах СFR Одеса.

Звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити, в тому числі: письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об'єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки); додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз'яснюють і підтверджують припущення та розрахунки (пункт 56 Постанови № 1440), однак такі відомості у звіті про оцінку майна № 05-07/05/62 відсутні.

З огляду на встановлені обставини щодо неможливості підтвердження вартості товару на підставі звіту про оцінку майна №05-07/05/62, суд приходить до висновку про правомірність використання митним органом інформації з програмно-інформаційного комплексу Єдиної автоматизованої інформаційної системи щодо митного оформлення подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено на митній території України.

Пунктом 8 Методичних рекомендацій передбачено, що у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв'язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів.

Як встановлено судом вище, декларант не скористався правом надати витребувані у процесі проведення консультації додаткові документи.

Частиною п'ятою статті 53 Митного кодексу України встановлено заборону вимагати від декларанта будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Суд зазначає, що посилання позивача на безпідставність витребування митним органом у процесі проведення консультації додаткових документів не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки судовим розглядом підтверджено, що інспекторами з митного оформлення запропоновано надати документи згідно з нормою ст.53 МК України на підставі висновку про те, що подані до митного оформлення документи необ'єктивні, містять розбіжності та не містять всіх даних для застосування першого методу визначення митної вартості.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 Митного кодексу України).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За приписами ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Суд зазначає, що рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA805180/2017/000108/2 від 13 травня 2017 року та №UA805180/2017/000109/2 від 13 травня 2017 року Сумської митниці ДФС та прийняті з їх урахуванням картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805180/2017/00111та №UA805180/2017/00120 Сумської митниці ДФС, прийняті на підставі, у порядку та у спосіб, що визначені законом, а тому є правомірними. Доказів, що свідчать про протилежне, до суду не надано.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 69-72, 86, 94, 128, 159, 160- 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства "К'ю партс" до Сумської митниці ДФС про скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 25 жовтня 2017 року.

Суддя Біленський О.О.