Справа № 820/3213/17
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 р.Справа № 820/3213/17

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2017р. по справі № 820/3213/17

за позовом ОСОБА_1

до Харківського міського центру зайнятості треті особи Міністерство соціальної політики України

про визнання незаконною бездіяльності,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського міського центру зайнятості, третя особа - Міністерство соціальної політики України, в якому просить суд: визнати незаконними дії Харківського міського центру зайнятості під час здійснення прийому позивача 24 липня 2017 року, які не були направлені на видачу ОСОБА_1 направлення на працевлаштування на підходящу роботу, а були направлені на пошук роботи без урахування стану мого здоров'я, наявної у мене освіти, стажу та досвіду роботи; визнати незаконною бездіяльність Харківського міського центру зайнятості під час здійснення прийому позивача 24 липня 2017 року, яка полягає у не запропонуванні мені обрати або змінити виду, діяльності по якій я зможу шукати підходящу роботу.; визнати незаконною бездіяльність Харківського міського центру зайнятості під час здійсненні прийому позивача 24 липня 2017 року, яка полягає у не застосуванні комплексу взаємопов'язаних економічних, соціальних, медичних, психологічних і педагогічних заходів, спрямованих на активізацію процесу його професійного самовизначення та реалізацію його здатності до праці, виявлення його здібностей, інтересів, можливостей та інших чинників, що впливають на вибір або зміну професії та виду трудової діяльності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 32 Закону України «Про зайнятість населення»; визнати незаконною бездіяльність Харківського міського центру зайнятості під час здійснення прийому позивача 24 липня 2017 року, яка полягає у не впровадженні професійного консультування, спрямованого на оптимізацію його професійного самовизначення на основі виявлення індивідуально-психологічних характеристик, особливості його життєвої ситуації, професійних інтересів, нахилів, стану здоров'я позивача та з урахуванням потреби ринку праці; не проведенні професійного відбору, що полягає у не встановленні ОСОБА_1 відповідності вимогам, які визначені для конкретних видів професійної діяльності та посад, відповідно до вимог пунктів 2), 3), ч. 1 ст. 33 Закону України «Про зайнятість населення».

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2017р.у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1, не погодившись з постановою суду першої інстанції , подав апеляційну скаргу , вважає , що судом не прийнято до уваги доводи та обґрунтування його позовних вимог, постанова прийнята без урахування всіх обставин справи , просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30 березня 2017 р., позовні вимоги задовольнити.

Харківський міський центр зайнятості заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає постанову суду першої інстанції прийнятою з урахуванням всіх обставин справи , просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги, постанову залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції , доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач має диплом спеціаліста ХНУ ім. В.Н. Каразіна зі спеціальності "Соціологія" , здобув кваліфікацію соціолога, викладача соціологічних дисциплін, а також диплом бакалавра ХНУВС за напрямом підготовки "Право".

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач, ОСОБА_1, як безробітний перебуває на обліку в Харківському міському центрі зайнятості.

Копія персональної справи свідчить , що 27.09.2016 ОСОБА_1 звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості, де був зареєстрований як такий що шукає роботу з відкриттям персональної картки № НОМЕР_1.

Водночас, позивач зазначав, що КЗОЗ Харківська міська поліклініка № 20 надано довідку від 30.01.2015 № 256, що за висновком ВКК по роду хвороби ОСОБА_1, останньому не рекомендується праця, пов'язана з підійманням вантажу більш ніж 5 кг, тривалим прибуванням на ногах, переохолодженням, психоемоційним навантаженням.

Наказом директора від 27.09.2016 № НТ 160927 ОСОБА_1 наданий статус безробітного з 27.09.2016 та відповідно до пп. 2.4 ст. 22, п.2 ст. 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п.п.2.7., 2.9. «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» призначена виплата допомоги по безробіттю.

Згідно даних з бази ЕІАС.NЕТ останнім місцем, роботи ОСОБА_1 є "Фахівець з питань зайнятості (хедхантер)" у Харківському міському центрі зайнятості.

Під час неоднократних прийомів позивача провідними фахівцями з працевлаштування Харківського міського центру зайнятості були переглянуті вакансії "викладач із соціальної педагогіки, помічник юриста, спеціаліст державної служби" та опрацьована вакансія "соціолог".

Черговий прийом позивача до спеціаліста з працевлаштування Харківського міського центру зайнятості було призначено на 24.07.2017 р.

Під час прийому позивача 24.07.2017 року провідний фахівцем з працевлаштування Харківського міського центру зайнятості ОСОБА_2, переглянуто вакансії соціолог, викладач, соціальний педагог, вакансії відсутні. Також, була опрацьована вакансія - агент страховий ПАТ «НАСК «ОРАНТА» - не підходяща за освітою (Економічна). Опрацьовані вакансії черговий по гуртожитку (гнучкий графік, нічні зміни), не підходяща за станом здоров'я. Також, Позивачу надано інформацію щодо працевлаштування на тимчасовій роботі за посадою агент страховий АТ «Страхова компанія Аско-Донбас Північний» - відмова особи. Також провідним фахівцем було рекомендовано Позивачу скористатися Інтернет - ресурсами, що містять інформацію про вакансії. Дані обставини зафіксовано у додатках до персональної картки позивача № НОМЕР_1.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з відсутності бездіяльності та правомірності дій відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог , виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.43 Конституції України Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначені Законом України від 05.07.2012 року №5067-VI «Про зайнятість населення» (далі - Закон №5067).

Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи; вакансія - вільна посада (робоче місце), на яку може бути працевлаштована особа; працевлаштування - комплекс правових, економічних та організаційних заходів, спрямованих на забезпечення реалізації права особи на працю.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 5 Закону №5067 держава гарантує у сфері зайнятості безоплатне сприяння у працевлаштуванні, обранні підходящої роботи та одержанні інформації про ситуацію на ринку праці та перспективи його розвитку.

Згідно п.3 ч.1 ст. 22 Закону України "Про зайнятість населення" основними завданнями центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальних органів є, зокрема, сприяння громадянам у підборі підходящої роботи.

Пунктом 2 розділу ІІ Положення про державну службу зайнятості, яке затверджено наказом Міністерства соціальної політики України від 20.01.2015 року №41 передбачено, що служба під час виконання покладених на неї завдань взаємодіє в установленому порядку з іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями.

Відповідно ч.2 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" статус безробітного надається особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування .

Згідно із ч.ч.2 та 3 ст.44 даного Закону зареєстровані безробітні зобов'язані: 1) самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців; 2) відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів; 3) дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов'язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення; 4) інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Положеннями ч.1 ст.46 Закону №5067 передбачено, що підходящою для безробітного вважається робота, що відповідає освіті, професії (спеціальності), кваліфікації особи з урахуванням доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради. Заробітна плата повинна бути не нижче розміру заробітної плати такої особи за останнім місцем роботи з урахуванням середнього рівня заробітної плати, що склався у регіоні за минулий місяць, де особа зареєстрована як безробітний.

Під час пропонування підходящої роботи враховується тривалість роботи за професією (спеціальністю), кваліфікація, досвід, тривалість безробіття, а також потреба ринку праці.

Відповідно п.3.3 розділу III Рекомендацій щодо обслуговування населення та роботодавців фахівцями служби зайнятості, затверджених директором Державного центру зайнятості 18.08.2014 року, якщо шукач роботи звертається до центру зайнятості, спеціаліст з працевлаштування відповідно до встановленого порядку при підборі йому роботи з'ясовує по телефону в представника роботодавця, чи є підібране робоче місце вільним, та узгоджує можливість співбесіди з клієнтом.

Під час спілкування з роботодавцем спеціаліст повідомляє йому основну інформацію про претендента (професію, спеціальність, освіту, професійний досвід тощо). При цьому робиться акцент на його професійних, ділових, особистих якостях, які можуть зацікавити даного роботодавця. Пояснює, що в разі можливого не працевлаштування особи важливо точно визначити причину та вказати її у відповідній графі корінця-направлення на працевлаштування. Неправильне визначення причини може призвести до порушення законних прав безробітного на матеріальне забезпечення або до необґрунтованого його одержання.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що положеннями ч.ч.2-5 та 7 ст.46 Закону №5067 передбачено, що для осіб, які не мають професії (спеціальності) і вперше шукають роботу, підходящою вважається така, що потребує первинної професійної підготовки, зокрема безпосередньо на робочому місці, а для осіб, які бажають відновити трудову діяльність після перерви тривалістю, що перевищує шість місяців, підходящою вважається робота за професією останнього місця роботи або робота з проходженням попередньої перепідготовки за новою професією (спеціальністю) за направленням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції.

У разі коли неможливо надати безробітному роботу за професією протягом шести місяців з дня перебування на обліку в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, йому пропонується підходяща робота з урахуванням здібностей, стану здоров'я і професійного досвіду, доступних для нього видів навчання та потреби ринку праці.

Для громадян, які не працювали за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) понад 12 місяців, підходящою вважається робота, яку вони виконували за останнім місцем роботи, а робота за здобутими раніше професіями (спеціальностями) може вважатися підходящою за умови попереднього підвищення кваліфікації з урахуванням потреби ринку праці.

У разі зміни безробітним професії за направленням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, підходящою вважається робота за новою та за попередньою професією (спеціальністю).

Для безробітних, які не мають професії, або таких, що працювали на роботах, які не потребують спеціальної підготовки, та перебувають на обліку в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, більш як шість місяців, підходящою роботою також вважається участь у громадських та інших роботах тимчасового характеру, тривалість яких перевищує один місяць.

Для громадян, які бажають відновити трудову діяльність після тривалої (більш як 12 місяців) перерви (крім громадян, яким до досягнення загальновстановленого пенсійного віку залишилося два і менше років), підходящою роботою також вважається участь у громадських роботах, а також інших роботах тимчасового характеру, що відповідають їх освіті, професії (спеціальності), професійному досвіду, зокрема за спорідненими професіями, та тривають понад один місяць.

Приписами ч.2 ст.43 Закону №5067 встановлено, що Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаних вимог Закону №5067 Кабінетом Міністрів України постановою від 20.03.2013 року №198 було затверджено Порядок реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу (далі - Порядок №198).

Так, приписами п.5 Порядку №198 передбачено, що статус безробітного надається особам, які зазначені у частині першій статті 43 Закону України "Про зайнятість населення", з першого дня реєстрації у центрі зайнятості на підставі заяви за формою, затвердженою Мінсоцполітики, у разі відсутності підходящої роботи, підбір якої здійснюється відповідно до статті 46 зазначеного Закону.

Відповідно до п.12 Порядку №198 підходящою для безробітного є робота, що відповідає його освіті, професії (спеціальності), кваліфікації. Підбір підходящої роботи здійснюється центром зайнятості, у якому безробітний зареєстрований, з урахуванням доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої держадміністрації, виконавчого органу відповідної ради. За згодою безробітного підбір підходящої роботи може здійснюватися також в інших регіонах. У разі зміни даних, що впливають на підбір підходящої роботи, зареєстрований безробітний подає до центру зайнятості відповідні документи.

Згідно із п.18 даного Порядку для осіб, які не працювали за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) більш як 12 місяців, підходящою є робота, яку вони виконували за останнім місцем роботи, а робота за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) може бути підходящою за умови підвищення кваліфікації за направленням центру зайнятості з урахуванням потреби ринку праці.

Відповідно до п.19 Порядку №198 у разі коли протягом шести місяців з дня реєстрації безробітному неможливо підібрати роботу за професією, підходящою є робота, що потребує зміни професії з урахуванням його здібностей, стану здоров'я, професійного досвіду, доступних для нього видів навчання та потреби ринку праці.

Згідно вимог ст. 32 Закону України "Про зайнятість населення" професійна орієнтація населення - комплекс взаємопов'язаних економічних, соціальних, медичних, психологічних і педагогічних заходів, спрямованих на активізацію процесу професійного самовизначення та реалізацію здатності до праці особи, виявлення її здібностей, інтересів, можливостей та інших чинників, що впливають на вибір або зміну професії та виду трудової діяльності. Професійна орієнтація населення здійснюється навчальними закладами, закладами охорони здоров'я, реабілітаційними установами, медико-соціальними експертними комісіями, територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, центрами професійної орієнтації населення, молодіжними центрами праці, військкоматами, установами виконання покарань, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, що надають послуги з професійної орієнтації.

Відповідно ст. 33 Закону України "Про зайнятість населення" професійна орієнтація осіб, які звернулися до територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснюється шляхом: професійного інформування, що полягає у наданні відомостей про трудову діяльність та її роль у професійному самовизначенні особи, інформації про стан ринку праці, зміст та перспективи розвитку сучасних професій і вимоги до особи, форми та умови оволодіння професіями, можливості професійно-кваліфікаційного і кар'єрного зростання, що сприятиме формуванню професійних інтересів, намірів та мотивації особи щодо обрання або зміни виду трудової діяльності, професії, кваліфікації, роботи; професійного консультування, спрямованого на оптимізацію професійного самовизначення особи на основі виявлення її індивідуально-психологічних характеристик, особливостей життєвих ситуацій, професійних інтересів, нахилів, стану здоров'я та з урахуванням потреби ринку праці; проведення професійного відбору, що полягає у встановленні відповідності особи вимогам, які визначені для конкретних видів професійної діяльності та посад.

Відповідно до п. 22 Порядку №198, підходящою не може бути робота у разі, коли: вона пов'язана із зміною місця проживання безробітного без його згоди; місце роботи розташоване за межами доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої держадміністрації, виконавчого органу відповідної ради; умови праці не відповідають правилам і нормам, встановленим законодавством про працю та охорону праці, стану здоров'я особи, що підтверджено медичною довідкою; заробітна плата нижча, ніж встановлений законом розмір мінімальної заробітної плати, або не забезпечуються гарантії щодо її своєчасної виплати.

Тобто, законодавцем чітко визначено перелік робіт, які не можуть вважатися для безробітного підходящими.

Матеріали справи свідчать , що підбір роботи для ОСОБА_1 проводиться у відповідності до ст.46 Закону України «Про зайнятість населення» з урахуванням медичної довідки №265 від 30.01.2015, згідно з якою позивачу не рекомендована праця ,пов'язана з підйомом вантажів більше 5 кг., довготривале перебування на ногах, переохолодження, психоемоційні навантаження.

ОСОБА_1 має повну вищу освіту за спеціальністю «Соціологія» та здобув кваліфікацію соціолога та базову вищу освіту за напрямом підготовки «Право», здобув кваліфікацію бакалавр права.

Згідно даних з бази EIAC.NET останнім місцем роботи ОСОБА_1 є «Фахівець з питань зайнятості (хедхантер)» у Харківському міському центрі зайнятості.

Як свідчать матеріали справи саме тому під час прийому 24.07.2017 року провідним фахівцем з працевлаштування Харківського міського центру зайнятості ОСОБА_2, були переглянуті наступні вакансії - соціолог, викладач, соціальний педагог, вакансії відсутні. За проханням позивача фахівець здійснила пошук вакансій - начальник відділу, станом на 24.07.2017 року жодна вакансія відсутня. Також, була опрацьована вакансія - агент страховий ПАТ «НАСК «ОРАНТА» - не підходяща за освітою(Економічна). Переглянуті вакансії черговий по гуртожитку (гнучкий графік, нічні зміни), не підходяща за станом здоров'я. Також, Позивачу надано інформацію щодо працевлаштування на тимчасовій роботі за посадою агент страховий АТ «Страхова компанія Аско-Донбас Північний» - відмова особи. Також провідним фахівцем було рекомендовано позивачу скористатися інтернет - ресурсами, що містять інформацію про вакансії. Однак , позивач відмовився ставити особистий підпис в додатку № 1 до персональної картки №00052.

Матеріали справи свідчать , що позивач маючи, зокрема, диплом соціолога, за цією спеціальністю не працював і як встановлено судом апеляційної інстанції позивач і не бажає працювати за спеціальністю соціолога.

Відповідно до п. 1.4 розділу "Рекомендацій щодо обслуговування населення та роботодавців фахівцями служби зайнятості", затвердженого директором Державного центру зайнятості від 18.08.2014 року, провідний фахівець узгоджує з представником роботодавця можливість співбесіди з клієнтом. У разі згоди представника роботодавця на співбесіду з претендентом на вакансію, заповнює та видає направлення на працевлаштування за формою, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України від 16.05.2013 року за № 270.

Під час прийому ОСОБА_1 не було запропоновано відвідати спеціаліста з профорієнтації, оскільки 03.07.2017 року під час прийому у провідного фахівця йому було надано професійну консультацію.

Враховуючи наведене , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що відповідачем вчинялись відповідні дії щодо встановлення професій, робота за якими є підходящою позивачу за станом здоров'я, освітою тощо. В свою чергу, за наслідком отриманої відповіді лікувального закладу вбачається, що необхідною умовою для визначення можливості праці позивачем на відповідній професії, є вказівка характеристики умов праці саме роботодавцем, тому вказані позивачем обставини не є пасивною поведінкою суб`єкта владних повноважень, яка могла б бути пов'язана з невиконанням останнім дій, які повинні були і могли бути вчинені в силу покладених на відповідача обов'язків і згідно з чинним законодавством України, що, в свою чергу - несло б негативний вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів позивача.

Доводи позивача з посиланням на те, що Харківський міський центр зайнятості скрив від нього інформацію про наявну в Харківському міському центрі зайнятості вакантну посаду юрисконсульта, яка в травні 2017 року була закрита, є безпідставними , виходячи з наступного .

В Харківському міському центрі зайнятості працює інформаційно - довідковий сектор самостійного пошуку роботи на першому поверсі, у якому перед відвідуванням фахівця безробітний може ознайомитись з усіма наявними вакантними посадами та надати пропозицію по їх спільному опрацюванню.

Вакантна посада провідного юрисконсульта Харківського міського центру зайнятості внесена до бази даних міського центру зайнятості. 17.05.2017 року.

Вакансія провідного юрисконсульта Харківського міського центру зайнятості не опрацьовувалась так як при автоматичному пошуку за критеріями підходящої для ОСОБА_1 роботи вона не визначилась.

Відповідно до вимог роботодавця, освітній рівень мав бути не нижче вищої освіти, освітньо-кваліфікаційний рівень - магістр, спеціаліст.

При пропонуванні підходящої роботи враховуються всі вимоги роботодавця. Освітньо-кваліфікаційний рівень ОСОБА_1 (юрист, бакалавр), внесений в базу даних Харківського міського центру зайнятості, не відповідав вимогам. На підставі вищевикладеного, факт приховування від ОСОБА_1 інформації про наявну вакантну посаду провідного юрисконсульта Харківського міського центру зайнятості не знаходить підтвердження.

Також, доводи апелянта з посиланням на те , що йому не запропоновано обрати або змінити вид діяльності по якій він зможе шукати роботу, не знаходять підтвердження, оскільки 23.06.2017 року позивач на прийомі надав згоду та отримав направлення на проходження попередньо медичного огляду та отримання медичної довідки за формою 86/о щодо професійного навчання за професією «Кравець».

Колегія суддів зазначає, що бездіяльністю суб'єкта владних повноважень є невиконання приписів закону щодо реалізації управлінської функції, тобто пасивна форма правової поведінки, а під протиправною слід розуміти не реалізацію управлінської функції чи невиконання наданого повноваження за наявності чітко визначеного приводу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, покладений на суб'єкта владних повноважень даною нормою тягар доказування правомірності свого рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності не звільняє позивача від обов'язку доказування своїх тверджень.

Суд зауважує, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів в підтвердження того, що відповідачем допущена бездіяльність стосовно працевлаштування ОСОБА_1 на підходящу роботу та порушено права, свободи та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що відповідачем було вжито відповідних заходів щодо працевлаштування ОСОБА_1, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

За приписами ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставин справи, які підтверджуються доказами, та ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2017р. по справі № 820/3213/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М. Тацій Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 27.10.2017 р.