Справа № 475/354/17
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 475/354/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Єгорова Н.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

за участю секретаря судового засідання Тутової Л.С.

апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Доманівського районного суду Миколаївської області від 09 червня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Доманівського відділення поліції Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 20 березня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Доманівського районного суду Миколаївської області від 09 червня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою задовольнити його адміністративний позов повному обсязі.

Постановою від 09 червня 2017 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Доманівський районний суд Миколаївської області відмовив у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Доманівського відділення поліції Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 20 березня 2017 року про накладення штрафу в розмірі 510 грн., за порушення ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги пояснення свідків з боку позивача, проте дійшов висновку про правдивість пояснень свідків з боку відповідача, які є зацікавленими особами.

Інспектор сектору реагування патрульної поліції Доманівського відділення поліції Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_2 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Ухвалюючи постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що відповідно до оскарженої постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 260622, ОСОБА_1, 20.03.2017р., близько 13:08год., керував транспортним засобом ЮМЗ, державний номерний знак 2909 ОЄ, без посвідчення водія, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.126 КУпАП.

Оскарженою постановою, винесеною інспектором сектору реагування патрульної поліції Доманівського відділення поліції Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_2, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції зазначив, що Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Посилаючись на припис ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 2, 69, 71 КАС України, ч. 1 ст. 7, ст. 245, 251 КУпАП України, допитавши, за клопотанням позивача, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, суд першої інстанції встановив, що пояснення свідків, допитаних за клопотанням позивача не можуть бути прийняті, оскільки свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 не були очевидцями події, а мають лише припущення стосовно керування транспортним засобом не позивачем в ОСОБА_8. Стосовно показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 суд першої інстанції зазначив, що вони також не були очевидцями самої події, не були присутніми при зупинці транспортного засобу, але бачили як транспортний засіб рухався по селу і в кабіні їхало дві особи, вважають, що транспортним засобом керував ОСОБА_9, а позивач сидів рядом з ним. Також суд першої інстанції зауважив, що зазначені свідки добре памятають дату події, але не змогли описати транспортний засіб (трактор) та чи був на тракторі причіп, що викликає сумнів у правдивості показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Також суд першої інстанції зазначив, що за показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, вони разом з відповідачем у справі 20.03.2017 року повертались після проведення слідчо-оперативних дій та по дорозі у с. Зелений Яр відповідач зупинив трактор з причіпом, з кабіни вийшов водій ОСОБА_1, який не зміг надати документи, в подальшому зявися власник трактору, який почав сперечатись з відповідачем.

Враховуючи зафіксоване в оскарженій постанові про притягнення до адміністративної відповідальності правопорушення, відсутність належних та допустимих доказів того, що позивач не здійснював керування транспортним засобом, сумнівні показання свідків з боку позивача та логічну узгодженість показань свідків з боку відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення апелянта, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Предметом спору в цій справі є правомірність постанов у справі про адміністративне правопорушення від 20 березня 2017 року про накладення на апелянта штрафу в розмірі 510 грн., за порушення ч. 2 ст. 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Апеляційний суд зазначає, що апеляційна скарга обґрунтована протиправністю не прийняття судом першої інстанції показань свідків з боку апелянта.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи зазначені судом першої інстанції в мотивувальній частині показання свідків з боку позивача, заперечень проти повноти викладення яких апеляційна скарга не містить, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що всі свідки, окрім ОСОБА_3, не були очевидцями подій (зупинення транспортного засобу та того, хто під цей час перебував за кермом), а свідчення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 дійсно викликають сумнів, оскільки чітко памятаючи дату, зазначені свідки не змогли описати транспортний засіб (трактор) та чи був на тракторі причіп.

Зазначені доводи суду першої інстанції апелянтом не спростовані.

Що стосується заперечень апелянта щодо прийняття судом першої інстанції показань свідків з боку відповідача, то апеляційний суд відхиляє ці заперечення, оскільки свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11, повнота викладення пояснень яких в апеляційній скарзі не оспорюється, лише пояснили, що вони разом з відповідачем у справі 20.03.2017 року повертались після проведення слідчо-оперативних дій та по дорозі у с. Зелений Яр відповідач зупинив трактор з причіпом, з кабіни вийшов саме ОСОБА_1, який не зміг надати документи, в подальшому зявися власник трактору, який почав сперечатись з відповідачем.

Зазначені пояснення мають логічну узгодженість, не містять припущень, та свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були очевидцями події пересування транспортного засобу та його зупинки.

Доводи апеляційної скарги щодо показань свідка ОСОБА_3, який пояснив суду, що саме він, а не позивач, керував транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє, оскільки первинна незгода ОСОБА_1, висловлена у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення (а.с. 4) не містить посилань на те, що апелянт не керував транспортним засобом, та проте, що керування здійснювала інша особа. Зазначені доводи були вказані у позові, що ставить під сумнів їх правдивість та реальність.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69-71, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Доманівського районного суду Миколаївської області від 09 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець