Справа № 800/416/17
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

23 жовтня 2017 року справа № 800/416/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Борисенко І.В., перевіривши

позовну заяву і додані до неї матеріали ОСОБА_1

до Верховної Ради України

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18.10.2017 звернувся до Вищого адміністративного суду України (як до суду першої інстанції) із позовною заявою до Верховної Ради України, у відповідності до якої просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що виразилась у ненаданні відповіді по суті його звернення від 11.04.17 у законний термін;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що виразилась у не пересиланні його звернення від 11.04.17 за належністю;

- зобов'язати відповідача переслати його заяву від 11.04.17 за належністю;

- стягнути з відповідача на користь позивача 250 000 гривень у якості компенсації моральної шкоди.

Перевіривши матеріали позовної заяви на предмет її відповідності вимогам статей 105, 106, 1711 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя дійшов висновку, що вказана позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, з огляду на таке.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Згідно ч.4 ст.105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Згідно ч.4 ст.18 Кодексу адміністративного судочинства України Вищому адміністративному суду України як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів визначені у статті 1711 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини п'ятої якої Вищий адміністративний суд України за наслідками розгляду справи може: 1) визнати акт Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів незаконним повністю або в окремій його частині; 2) визнати дії чи бездіяльність Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів протиправними, зобов'язати Верховну Раду України, Президента України, Вищу раду правосуддя, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію прокурорів вчинити певні дії; 3) застосувати інші наслідки протиправності таких рішень, дій чи бездіяльності, визначені статтею 162 цього Кодексу.

Визначений Кодексом адміністративного судочинства України перелік повноважень Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції є вичерпним.

У відповідності до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У поданій позовній заяві ОСОБА_1 не зазначено які дії саме Верховної Ради України при здійсненні нею владно-управлінських функцій (враховуючи повноваження цього органу, якими він наділений) спричинили порушення прав позивача у публічно-правових відносинах, у чому саме полягає таке порушення прав, свобод та інтересів позивача саме з боку Верховної Ради України, не зазначено обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, не надано доказів спричинення позивачу діями суб'єкта владних повноважень моральної шкоди, а також обґрунтування її розміру.

Таким чином, позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених частинами 1,2 ст.106, ст.1711 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Позивачем до позовної заяви не долучено документу про сплату судового збору.

Проте, у позовній заяві заявлено клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Розглянувши клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору та дослідивши долучені до позовної заяви документи (зокрема, ксерокопію посвідчення серії НОМЕР_1 від 23.03.2015, виданого Головним управлінням Національної гвардії України), суддя дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на таке.

Згідно п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язанням з порушенням їхніх прав.

Заявник звільняється від сплати судового збору за наявності однієї з указаних підстав, підтвердженої документально.

З ксерокопії посвідчення серії НОМЕР_1 від 23.03.2015, виданого Головним управлінням Національної гвардії України (що долучена до позовної заяви) вбачається про надання пільг ОСОБА_1.

Проте, вказане посвідчення, окрім фотографії, будь-яких інших даних щодо ідентифікації особи (зокрема, дати народження, паспортних даних чи поштової адреси) не містить.

Водночас, у позовній заяві вказані наступні дані щодо особи, яка звертається із адміністративним позовом - позивач: ОСОБА_1, 65049, АДРЕСА_1.

Ксерокопію документу, який встановлює особу позивача (зокрема, паспорту) до позовної заяви не долучено.

Отже, дані щодо особи, які зазначені в ксерокопії вищеназваного посвідчення та в позовній заяві, за відсутності документів, які встановлюють особу позивача, не дають можливості суду зробити висновок про належність вказаного посвідчення саме позивачу та, як наслідок, про документальне підтвердження наявності у позивача пільги щодо сплати судового збору.

Враховуючи, що позивачем не надано суду достатніх доказів, які б свідчили про наявність у нього пільги щодо сплати судового збору, підстави для задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви на даний час відсутні.

Відповідно до пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1600,00 гривень (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»).

Судовий збір за подачу позовної заяви до Вищого адміністративного суду України має бути внесено або перераховано на розрахунковий рахунок 0007, отримувач коштів: УДКCУ у Печерському районі, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, код банку отримувача: 820019, банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, код класифікації доходу бюджету: 22030105 «Судовий збір (Вищий адміністративний суд України, 075)», призначення платежу: « 101; судовий збір, Вищий адміністративний суд України».

Таким чином, позивачу слід усунути усі вищевказані недоліки позовної заяви.

З урахуванням усього вищенаведеного, дану позовну заяву відповідно до ч.1 ст.108 КАС України слід залишити без руху з наданням позивачу достатнього строку для усунення встановлених недоліків.

Керуючись статтями 18, 105, 106, 107, 165, 1711 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви - відмовити.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

3. Встановити строк для усунення вищевказаних недоліків позовної заяви - протягом тридцяти днів з моменту отримання ОСОБА_1 даної ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом приведення позовної заяви у відповідність до вимог статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням положень статті 1711 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, - позивачу слід вказати обставини, які свідчать про порушення його (позивача) законних прав, свобод чи інтересів, допущених безпосередньо Верховною Радою України; на підтвердження вказаних обставин надати докази, а в разі неможливості - зазначити докази, які він не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів; позивачу слід надати докази спричинення йому діями Верховної Ради України моральної шкоди, а також обґрунтування її розміру; позивачу слід надати документ про сплату судового збору або докази на підтвердження наявності у нього пільг щодо його сплати.

4. Ухвала набирає законної сили у порядку, передбаченому ч.7 ст.1711 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Борисенко