Справа № 2а-11520/08/0470
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" жовтня 2017 р. м. Київ К/800/3014/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Швед Е.Ю.

Єрьомін А.В.

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргуДержавної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року у справі за позовом державного підприємства "Придніпровська залізниця" до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про визнання незаконною вимогу,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся з позовом, в якому просив визнати незаконними вимоги Об'єднаного контрольно-ревізійного відділу в Синельниківському районі і м. Синельникове Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області від 14.04.2008 року № 15/333, а саме: пункт 2 щодо відшкодування працівникам депо донараховану у ході ревізії індексацію грошових доходів на загальну суму 61,21 тис. грн.; пункт 3 щодо відшкодування незаконних видатків у зв'язку з надлишковим нарахуванням та виплатою заробітної плати за час щорічних відпусток працівників на загальну суму 4,82 тис. грн. з урахуванням перерахувань до загальнообов'язкових соціальних фондів; пункт 4 щодо відшкодування понаднормових витрат дизельного палива на тягу поїздів на загальну суму 589,75 тис. грн.; пункт 6 щодо коригування завищення витрат та зниження в обліку вартості активів на суму 1524,16 тис. грн., що виникли у зв'язку з неправомірним віднесенням на витрати сум капітальних ремонтів рухомого складу.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2011 рокупозов задоволено частково. Скасовано пункт 6 вимог Об'єднаного контрольно-ревізійного відділу в Синельниківському районі і м. Синельникове № 15/333 від 14.04.2008р. щодо проведення коригування завищення витрат та заниження в обліку вартості активів на суму 1 524,16 тис. грн., що виникли у зв'язку з неправомірним віднесенням на витрати сум капітальних ремонтів рухомого складу. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання незаконним пункту 2 обов'язкових вимог по усуненню порушень від 14.04.2008 року №15/333 Об'єднаного контрольно-ревізійного відділу в Синельниківському районі і м. Синельникове. Визнано незаконною та скасовано пункт 2 обов'язкових вимог по усуненню порушень від 14.04.2008 року №15/333 Об'єднаного контрольно-ревізійного відділу в Синельниківському районі і м. Синельникове про відшкодування працівникам депо донарахованої у ході ревізії індексації грошових доходів на загальну суму 61,21 тис. грн. В решті постанову суду залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятим апеляційним судом рішенням, в частині задоволених позовних вимог,Інспекція звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, тазалишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Переглядаючи судове рішення апеляційної інстанції в межах касаційної скарги, судова колегія вбачає підстави для її задоволення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 09.01.2008 року по 05.03.2008 року Об'єднаним контрольно-ревізійним відділом в Синельниківському районі і м. Синельникове проведено ревізію фінансово-господарської діяльності відокремленого структурного підрозділу «Локомотивне депо Синельникове» ДП «Придніпровська залізниця» за ІІ півріччя 2006 року та 2007 рік, за результатами якої складено акт № 920-26/01074153 від 05.03.2008 року.

На підставі акту ревізії та встановлених порушень відповідач направив на адресу позивача обов'язкові вимоги від 14.04.2008 № 15/333 по усуненню порушень, а саме: відшкодувати працівникам депо донараховану у ході ревізії індексацію грошових доходів на загальну суму 61,21 тис. грн. (пункт 2 вимог); прийняти вичерпні заходи, щодо відшкодування незаконних видатків у зв'язку з надлишковим нарахуванням та виплатою заробітної плати за час щорічних відпусток працівників на загальну суму 4,82 тис. грн. з урахуванням перерахувань до загальнообов'язкових соціальних фондів (пункт 23 вимог); прийняти вичерпні заходи щодо відшкодування понаднормових витрат дизельного палива на тягу поїздів на загальну суму 589,75 тис. грн. (пункт 4 вимог); відкоригувати завищення витрат та заниження в обліку вартості активів на суму 1 524,16 тис. грн., що виникли у зв'язку з неправомірним віднесенням на витрати сум капітальних ремонтів рухомого складу (пункт 6 вимог).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» (далі Закон №2939-XII) головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Для реалізації покладених на органи КРУ завдань п7 ст.10 та ст.15 Закону №2939-XII їм надається право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, які є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються.

Також ст.10 вищезазначеного закону встановлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Інспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Отже, такі збитки не можуть бути примусово стягнуті з підконтрольної установи шляхом вимоги, вони відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю і правильність їх обчислення, як і наявність підстав для відшкодування, перевіряє суд, який розглядає відповідний позов, а не позов підконтрольної установи про визнання протиправною вимоги про відшкодування збитків, яка не породжує безпосередньо права чи обов'язки для цієї установи, оскільки обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства, і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, Інспекцією пред'явлено вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії. При цьому пункт 2 вимоги вказує на виявлені збитки та їхній розмір.

Таким чином, висновок судуапеляційної інстанції про можливість скасування пункту 2 оскаржуваної вимоги Інспекції є помилковим.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 13 травня 2014 року №21-89а14, від 28 жовтня 2014 року №21-462а14, від 20 січня 2015 року №21-603а14, від 10 лютого 2015 року № 21-632а14, від 09 червня 2015 року № 21-174а15.

За викладеного судова колегія вбачає підстави для задоволення касаційної скарги, скасування на підставі статті 226 КАС України рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції, яке було скасоване помилково.

Керуючись статтями 222, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській областізадовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 рокускасувати та залишити в силіпостанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2011 року.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.В. Єрьомін

Е.Ю. Швед