Справа № 813/2083/17
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8450/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Судової Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Західенергоспецмонтаж» до Головного управління Державної фіскальної служби України України у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Західенергоспецмонтаж» (далі ТОВ «Західенергоспецмонтаж», звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом суд з позовом до Головного управління ДФС України у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 від 24.02.2017 року та податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Львівській області № від 24.05.2017 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № НОМЕР_1 від 24.02.2017 року, № НОМЕР_2 від 24.02.2017 року, № НОМЕР_3 від 24.05.2017 року.

Із цією постановою не погодилося Головне управління Державної фіскальної служби України у Львівській області та оскаржило її в апеляційному порядку. Відповідач вважає, що така є незаконною, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апелянт зазначив, що перевіркою було встановлено порушення позивачем вимог п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст. 198, п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, завищення суми податкового кредиту в розмірі 262 559 грн., що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту на загальну суму 170 795 грн., та завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 91 764 грн. Так фактично були відсутні господарські операції з контрагентами позивача ТОВ «Лісмор Груп» та ТОВ «БК Олімпік», які згідно укладених договорів виконували для позивача певні роботи. Однак, ці підприємства не мали можливості виконувати такі роботи, так як був відсутній необхідний персонал. Згідно поданої інформації про суми нарахованої заробітної плати працівникам,що були подані ТОВ «Лісмор Груп» та ТОВ «БК Олімпік», вищевказані підприємства не могли виконати для позивача зазначені електромонтажні роботи. Отже, такі угоди фактично не створили реальних наслідків, а тому підстав для зменшення бази оподаткування. Крім того, оформлені позивачем та цими підприємства первинні документи, а саме, акти приймання виконаних робіт, довідки про вартість виконаних робіт містять окремі недоліки, а саме не зазначено, що субпідрядниками є ТОВ «Лісмор Груп» та ТОВ «БК Олімпік».

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 дала пояснення, аналогічні доводам , що викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та пояснив, що висновки податкового органу спростовуються письмовими доказами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що з 12.12.2016 року по 16.12.2016 року головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок з окремих питань управління аудиту Залізничної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області було проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Західенергоспецмонтаж» з питань правомірності формування податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинах із ТОВ «Лісмор Груп» за період серпень, вересень 2016 року.

23.12.2016 року за результатами перевірки складено акт №2438/13-03-14-05/36361425, згідно якого встановлено порушення ТОВ «Західенергоспецмонтаж» вимог п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст. 198, п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, завищення суми податкового кредиту в розмірі 262 559 грн., що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту на загальну суму 170 795 грн., та завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 91 764 грн.

24.02.2017 року ГУ ДФС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на 170795 грн., нараховано штрафні санкції на суму 85397,50грн., а також податкове повідомлення-рішення №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ на 91764 грн.

З 13.04.2017 року по 27.04.2017 року головним державним ревізором-інспектором ГУ ДФС у Львівській області спільно з головним державним ревізором-інспектором Залізничної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Західенергоспецмонтаж» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з суб'єктами господарювання за період діяльності з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.

10.05.2017 р. за результатами перевірки складено акт №529/13-01-14-01/36361425, згідно якого встановлено порушення ТОВ «Західенергоспецмонтаж» вимог п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст. 198; п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено ПДВ на загальну суму 595 697 грн.

24.05.2017 року ГУ ДФС у Львівській області на підставі висновків вищевказаного акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № від 24.05.2017 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на 595697 грн. та нараховано штрафні санкції на суму 297 848,50грн.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про незаконність цих рішень з наступних мотивів.

Висновки податкового органу зводяться до того, що ТОВ «Лісмор Груп» та ТОВ «БК «Олімпік» не є підприємствами реального сектору економіки, а виконані такими суб'єктами роботи, не мають в собі розумної економічної мети, а тому підстав для зарахування сплачених цим підприємствам коштів до податкового кредиту з податку на додану вартість немає.

Такі висновки податкового органу не відповідають нормам чинного законодавства.

Згідно п. 198.3.ст.198 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.180.1. Податкового кодексу України для цілей оподаткування платником податку є:

1) будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу;

2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку;

3) будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також:

- особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством;

- особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України є дата здійснення першої з наступних подій:

а) дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг);

б) дата отримання податкової накладної.

У відповідності до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна має містити: порядковий номер податкової накладної; дату її виписування, назву юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); повну назву отримувача; ціну продажу без врахування податку; ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом (п.201.6 Податкового Кодексу України).

Не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами (п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України).

Отже, Податковим Кодексом України передбачено лише один випадок не включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку - відсутність податкової накладної.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (п. 2 ст. 9 цього Закону).

Частиною 5 статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» передбачено, що підприємство самостійно визначає облікову політику; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановленим цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форму внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне збереження записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704.

Відповідно до п.п.1.2 п.1 вказаного Положення господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.п.2.1 п.2 Положення).

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Визначальною ж ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. За відсутності факту придбання робіт (послуг), відповідні суми не можуть враховуватись у податковому обліку навіть за наявності формально складених первинних документів або сплати грошових коштів. Реальність, в свою чергу, потребує з'ясування того факту, чи справді відповідні роботи (послуги) отримано від указаних у первинних документах контрагентів.

А тому, з метою підтвердження чи спростування права платника на податковий кредит, слід дослідити чи відбувались господарські операції в дійсності, чи лише їх сутність була відображена платником у податковій звітності з метою отримання права на податковий кредит (на податкову вигоду).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було укладено договір з ТОВ «Лісмор Груп» №222-НП від 08.08.2016 року, умовами якого передбачено виконання електромонтажних робіт ТОВ «Лісмор Груп» за замовленням ТОВ «Західенергоспецмонтаж».

Доводячи реальність операцій із виконання робіт за вказаним вище договором, позивачем надано довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 за період від вересня 2016 року до серпня 2016 року та акти приймання виконаних будівельних робіт примірної форми №КБ-2в за період від вересня 2016 року до серпня 2016 року.

Зокрема, на виконання вищезгаданого договору у вересні 2016 року було проведено технічне переоснащення електромереж 10-0,4 Кв на об'єкті, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. В.Великого,10, що підтверджується актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2016 року та акту №2 приймання виконаних будівельних робіт.

На об'єктах, що знаходяться за адресою: Львівська обл., м.Червоноград, від вул.Заньковецької, 36 до вул.Курбаса, 7 (від ТП-140 до ТП-4), у жовтні 2016 року було проведено технічне переоснащення діючих електромереж КЛ-6, а також, влаштування піщаної підготовки, копання траншей, засипка траншеї, розбирання благоустрою, що підтверджується актом №4 приймання виконаних будівельних робіт, актом №3 приймання виконаних будівельних робіт, актом №2 приймання виконаних будівельних робіт, актом №1 приймання виконаних будівельних робіт.

На об'єкті, що находиться за адресою: с.Рогізно Яворівського району Львівської області, у вересні та серпні 2016 року було проведено технічне переоснащення електромереж 10-0,4 Кв Л-1, Л-2, Л-3 від КТП-45 з встановленням розвантажувальної КТП, що підтверджується актом №1 приймання виконаних будівельних робіт, актом №1 приймання виконаних будівельних робіт, актом №2 приймання виконаних будівельних робіт, актом №3 приймання виконаних будівельних робіт, актом №1 приймання виконаних будівельних робіт, актом №2 приймання виконаних будівельних робіт.

На об'єкті, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул.Порохова, у серпні 2016 року було проведено зовнішнє електропостачання житлового комплексу «АВАЛОН ГАРДЕН», що підтверджується актом №1 приймання виконаних будівельних робіт.

На об'єкті, що знаходиться за адресою: с.Зубра Пустомитівського району Львівської області, у серпні 2016 року було проведено технічне переоснащення електромереж 10-0,4 кВ з встановленням розвантажувальної КТП-10/0,4 кВ, підрізання крон та вирубування дерев, що підтверджується актом №1 приймання виконаних будівельних робіт, актом №1 приймання виконаних будівельних робіт, актом №1 приймання виконаних будівельних робіт, актом №2 приймання виконаних будівельних робіт, актом №3 приймання виконаних будівельних робіт, актом №4 приймання виконаних будівельних робіт.

На об'єкті в м.Винники, Львівської області у серпні 2016 року було проведено капітальний ремонт силового трансформатора на ПС 110/35/10 №111 «Винники-110» (Т-2), що підтверджується актом №1 приймання виконаних будівельних робіт.

Висновки апелянта з розрахунками щодо невідповідності витрачених людино-годин, необхідних для здійснення спірних робіт, в порівнянні з інформацією зі звітів форми Д4, є безпідставними, адже фактично не вказують на дефектність самих господарських операцій, так як кожний субєкт економічної діяльності самостійно обирає спосіб її здійснення, в тому числі необхідність залучення сторонніх спеціалістів.

Також не можливо ставити право покупця на податковий кредит в залежність від подання/неподання постачальниками звітів форми Д4.

Крім того, з умов укладеного з ТОВ «Лісмор Груп» договору на виконання робіт №222-НП від 08.08.2016 року та укладеного з ТОВ «БК Олімпік» договору на виконання робіт №131-НП від 01.04.2016 року вбачається, що виконавець виконує передбачені договором роботи власними залученими силами і засобами. Отже, виконавці в даному випадку не позбавлені можливості для належного виконання договірних зобов'язань залучати додаткові трудові ресурси.

Також позивач уклав з ТОВ «БК «Олімпік» договір №131-НП виконання робіт від 01 квітня 2016 року.

Згідно цього правочину передбачено виконання електромонтажних робіт ТОВ «БК «Олімпік» за замовленням ТОВ «Західенергоспецмонтаж».

Виконання робіт підтверджено довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати примірної форми КБ-3 за період від серпня 2016 року до травня 2016 року та актами приймання виконаних будівельних робіт примірної форми №КБ-2в за період від серпня 2016 року до травня 2016 року.

Згідно цих документів встановлено, що на виконання договору у серпні, червні, травні 2016 року було проведено технічне переоснащення електромереж 10 Кв, установка КТП, підрізання крон та вирубування дерев на об'єкті, що знаходиться за адресою: с.Рогізно Яворівського району Львівської області, що підтверджується актом №1 приймання виконаних будівельних робіт, актом №2 приймання виконаних будівельних робіт, актом №1 приймання виконаних будівельних робіт, актом №3 приймання виконаних будівельних робіт, актом №1 приймання виконаних будівельних робіт, актом №1 приймання виконаних будівельних робіт, актом №2 приймання виконаних будівельних робіт, актом №1 приймання виконаних будівельних робіт, актом №2 приймання виконаних будівельних робіт, актом №1 приймання виконаних будівельних робіт, актом №2 приймання виконаних будівельних робіт, актом №3 приймання виконаних будівельних робіт.

На об'єкті, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Порохова, у серпні 2016 року було проведено зовнішнє електропостачання житлового комплексу «АВАЛОН ГАРДЕН», що підтверджується актом №1 приймання виконаних будівельних робіт.

На об'єкті, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. В.Великого, 10, у липні 2016 року було проведено технічне переоснащення електромереж 0,4 кВ, що підтверджується актом №1 приймання виконаних будівельних робіт, актом №2 приймання виконаних будівельних робіт.

На об'єкті, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Демнянська, у липні 2016 року було проведено зовнішнє електропостачання будівельних механізмів ТОВ «Адамас», що підтверджується актом №1 приймання виконаних будівельних робіт.

На об'єкті, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Багалія Д, 5, у липні 2016 року було проведено зовнішнє електропостачання будівельних механізмів ТОВ «Ацилут», що підтверджується актом №1 приймання виконаних будівельних робіт.

На об'єкті, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Липинського В, 26, у липні 2016 року було проведено зовнішнє електропостачання офісно-житлового центру «Європа» з підземними автостоянками, підготовчі роботи до прокладання кабелю, що підтверджується актом №1 приймання виконаних будівельних робіт, актом №1 приймання виконаних будівельних робіт, актом №1 приймання виконаних будівельних робіт.

На об'єкті, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул..Хмельницького, 106, у липні 2016 року було проведено зовнішнє електропостачання офісних приміщень ФОП ОСОБА_3, що підтверджується актом №1 приймання виконаних будівельних робіт.

На об'єкті, що знаходиться за адресою: с.Підбірці, Пустомитівського району Львівської області, у червні 2016 року було проведено технічне переоснащення електромереж 10-0,4 кВ з встановленням розвантажувальної КТП, підрізання крон дерев, демонтажні роботи по ПЛ-0,4 кВ, установка КТП, що підтверджується актом №1 приймання виконаних будівельних робіт, актом №2 приймання виконаних будівельних робіт, актом №3 приймання виконаних будівельних робіт, актом №4 приймання виконаних будівельних робіт, актом №5 приймання виконаних будівельних робіт.

На об'єкті, що знаходиться за адресою: с.Великий Дорошів, Жовківського району, у травні 2016 року було проведено технічне переоснащення електромереж 10-0,4 кВ з встановленням розвантажувальної КТП, що підтверджується актом №1 приймання виконаних будівельних робіт, актом №2 приймання виконаних будівельних робіт.

Висновки податкового органу щодо неможливості підтвердити реальність виконання робіт ТОВ «Лісмор Груп» та ТОВ «БК Олімпік» у зв'язку з відсутністю необхідних матеріалів для виконання робіт є також безпідставними, адже з укладених позивачем договорів вбачається, що виконавець виконує роботи власними залученими силами та засобами.

В акті перевірки податковим органом помилково ототожнюються поняття «засоби виконання робіт» з поняттям «матеріали для виконання робіт».

Засоби виконання робіт - це сукупність предметів та засобів праці, які використовуються людиною в процесі виробництва матеріальних благ, наприклад, - інструменти, прилади та інші технічні знаряддя.

Натомість, «матеріалами для виконання робіт» є ті речі матеріального світу, переробка, обробка, монтаж, підключення яких безпосередньо використовується та споживається в процесі виконання роботи. Тобто, матеріалами є те, з чого що-небудь виготовляють, виробляють, будують. Наприклад, матеріалами є інгредієнти, сировина, конструктивні електротехнічні елементи, складові частити, з'єднувальні частини та ін.

Отже, використання ТОВ «Лісмор Груп» та ТОВ «БК Олімпік»при виконанні робіт матеріалів замовника (ТОВ «Західенергоспецмонтаж») відповідає умовам укладених договорів.

ТОВ «Лісмор Груп» та ТОВ «БК Олімпік» було видано податкові накладні №23 від 12.08.2016 року ,№35 від 16.08.2016 року, №34 від 16.08.2016 року, №28 від 16.08.2016 року, №32 від 16.08.2016 року, №31 від 16.08.2016 року, №47 від 25.08.2016 року, №76 від 30.08.2016 року, №30 від 19.09.2016 року, №29 від 19.09.2016 року, №53 від 29.09.2016 року, №73 від 21.10.2016 року, №88 від 24.10.2016 року, №87 від 24.10.2016 року, №86 від 24.10.2016 року, №85 від 24.10.2016 року, №143 від 28.04.2016 року, №152 від 29.04.2016 року, №81 від 19.05.2016 року, №122 від 25.05.2016 року, №149 від 30.05.2016 року, №6 від 02.06.2016 року, №81 від 29.06.2016 року, №111 від 28.07.2016 року, №110 від 28.07.2016 року, №109 від 28.07.2016 року, №108 від 28.07.2016 року, №106 від 28.07.2016 року, №107 від 28.07.2016 року, №112 від 28.07.2016 року, №3 від 31.10.2016 року, №2 від 31.10.2016 року, №1 від 31.10.2016 року.

Також підтверджено факт оплати виконаних робіт згідно картки рахунку: 631: Контрагенти: ОСОБА_4 ТОВ : Замовлення : Договір ДГ-001020 (08.08.2016 року) за 2016 року, картки рахунку : 631: Контрагенти:ЛІСМОР ГРУП ТОВ : Замовлення : Договір ДГ-000899 (01.04.16) за 2016 року, рахунку : 631: Контрагенти: ОЛІМПІК ТзОВ Будівельна к-нія за 2016 року, картки рахунку : 631: Контрагенти: ОСОБА_4 ТОВ за 2016 року, звіт про дебетові і кредитові операції по рахунку 0597.

Податкова інспекція не оспорює факт здійснення перерахування коштів контрагентам позивача в якості оплати робіт.

Крім того, позивачем доведено факт використання виконаних ТОВ «Лісмор Груп» та ТОВ «БК Олімпік» робіт у господарській діяльності позивача для отримання прибутку.

Так, наприклад, до матеріалів справи долучено договори, укладені позивачем з ПАТ «Львівобленерго», а саме, №150/16-НСП від 21.12.2016 року, №135/16-НСП від 12.12.2016 року, №149/16-НСП від 21.12.2016 року, №112/132/15-497 від 10.12.2015 року, додаткову угоду №1 до договору №112/132/15-497 від 10.12.2015 року від 29.01.2016 року, договір №112/148116-359 виконання робіт від 18.07.2016 року.

Згідно цих угод ТОВ «Західенергоспецмонтаж» взяло на себе зобовязання виконати певні роботи і задля реалізації яких було залучено субпідрядників.

Крім того, у матеріалах справи наявні копії цивільно-правових угод з фізичними особами, що були укладені ТОВ «Лісмор Груп» 1 серпня 2016 року, щодо проведення елоектромтажних робіт (том 3 а.с.100 106).

Факт відображення ТОВ «Лісмор Груп» у податковому обліку сум доходів, нарахованих на користь фізичних осіб, утримання з них податку підтверджено відповідним розрахунком за 4 квартал 2016 року, а також звітом про суми виплачених доходів (том 3 а.с.94- 99).

Посилання податкового органу на відсутність контрагентів позивача за юридичною адресою станом на момент проведення перевірки, не є доказом правомірності висновків відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства по операціям за угодами у момент їх укладення та виконання. При цьому суд враховує, що належним доказом відсутності підприємства за місцезнаходженням є наявність запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Втім, відповідний витяг з реєстру з наявністю такого запису в матеріалах справи відсутній. Більше того, на момент виникнення спірних правовідносин ТОВ «Лісмор Груп» та ТОВ «БК Олімпік» не було позбавлені права укладати з іншими суб`єктами господарювання договори з метою забезпечення власної господарської діяльності, були належним чином зареєстровані як платники податку на додану вартість, що доводить достатній об'єм правоздатності останнього для укладення спірних угод.

Твердження Інспекції про відсутність у спірного контрагента необхідних умов для досягнення результатів господарської, економічної діяльності, технічного, робітничого персоналу також є безпідставними, адже в комерційній діяльності виконання робіт не завжди вимагає наявності значної кількості персоналу. Звичаями ділового обороту встановлені й інші можливості залучення трудових ресурсів, зокрема, на умовах найму за цивільними договорами.

Щодо посилань апелянта на відсутність в довідках по віртість виконаних робіт інформації про субпідрядників суд зазначає наступне.

Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце, що, в свою чергу, встановлено судом і підтверджено матеріалами справи.

При цьому в умовах дії такого принципу фінансової звітності, як превалювання сутності над формою, який полягає в тому, що операції обліковуються відповідно до їх дійсної сутності, а не лише виходячи з правильності їх юридичного оформлення та документування, у податковому обліку господарські операції мають відображатися відповідно до їх реального економічного змісту. Для цілей оподаткування зміст господарської операції має встановлюватися на підставі аналізу дійсних змін майнового стану її учасників. Документальне оформлення є лише формою представлення інформації про юридичний факт, тоді як саме з юридичним фактом податкове законодавство пов'язує зміни у податковому обліку платника.

Надані позивачем акти виконаних будівельних робіт та довідки містять необхідні відомості про суть і обсяг виконаних операцій.

Також жодним нормативно-правовим актом не затверджено форми бланку акту виконаних робіт (послуг) чи звіту про виконані (надані) послуги, крім законодавчо встановленого мінімуму обов'язкових реквізитів, встановлених ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Відповідно до листа Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 16.03.2010 року №12/19-3-9-14-295, Міністерство регіонального розвитку та будівництва розглянуло лист щодо застосування типових форм первинних облікових документів у будівництві ОСОБА_2 приймання виконаних будівельних робіт (типова форма №КБ-2в) та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (типова форма №КБ-3), затверджених наказом Мінрегіонбуду від 4 грудня 2009 року №554, і роз'яснює, що зазначені типові форми підлягають обов'язковому застосуванню при проведенні взаєморозрахунків за виконані роботи між замовниками та виконавцями робіт з будівництва, що здійснюється за рахунок бюджетних коштів та коштів підприємств, установ і організацій державної власності. Водночас по об'єктах, будівництво яких здійснюється за рахунок інших джерел фінансування, типові форми застосовуються відповідно до умов договору підряду. Тобто будівельні організації можуть застосовувати ці типові форми, якщо це обумовлено в договорі підряду, або документи довільної форми, розроблені самостійно, зазначивши в них обов'язкові реквізити первинних документів. У даному ж випадку будівельні роботи здійснювались за кошти приватного підприємства - ПП «Львівбудінвест», а тому типові форми первинних облікових документів у будівництві застосуванню не підлягали.

В той же час, суд враховує, що ПК України визначено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника податку належно оформленої податкової накладної. Таким чином, єдиними факторами, які можуть впливати на формування податкового кредиту, є наявність податкової накладної та наявність господарської операції.

Підставою ж для формування позивачем податкового кредиту були податкові накладні встановленої форми та змісту, виписані контрагентами позивача за наслідками операцій з надання робіт.

Вказані накладні належним чином зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підставою для відмови у праві на податковий кредит може слугувати лише доведення податковим органом та встановлення судом в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальника чи сприяння ухиленню постачальником товару від виконання податкових зобов'язань. Втім, такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а мають підтверджуватися належними та допустими доказами.

При цьому при здійсненні перевірки податковий орган повинен був повно і всебічно дослідити всі обставини здійснення господарських операцій позивачам з його контрагентами, в тому числі щодо залучення контрагентами позивача спеціалістів на підставі цивільно-трудових угод і на підставі ретельно перевірених доказів прийняти рішення щодо донарахування податків.

Такі докази відсутні, а доводи апелянта фактично зводяться до припущень.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив:

« 70. І, нарешті, що стосується зусиль для попередження обманних зловживань системою оподаткування ПДВ, Суд визнає, що коли Держави - члени Конвенції володіють інформацією про такі зловживання зі сторони певної фізичної чи юридичної особи, вони можуть вжити відповідних засобів щодо недопущення, зупинення чи покарання за такі зловживання. Однак, Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов'язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все-таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності.

71. Враховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов'язків із декларування ПДВ, неможливості з її сторони забезпечити дотримання постачальником його обов'язків щодо декларування ПДВ і той факт, що не було ніякого шахрайства стосовно системи оподаткування, про яке компанія-заявник знала чи могла знати, Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності. Таким чином, мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1».

Подібну позицію висловив і Верховний Суд України, який у постанові від 11 грудня 2007 року (справа № 21-1376во06) дійшов висновку, що «у разі невиконання контрагентом зобов'язання зі сплати податку до бюджету, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи. Ця обставина не є підставою для позбавлення платника ПДВ права на його відшкодування у разі, коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту».

Таким чином, якщо податкові органи володіють інформацією щодо ухилення від сплати податків платником, вони повинні вживати заходи з метою притягнення до відповідальності саме такого суб'єкта господарювання, а не покладати відповідальності на його контрагента, який документально підтвердив своє право на податкові відрахування.

Висновки відповідача, які ґрунтуються не на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.

Суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Так, наведені Інспекцією аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів відсутності реального виконання господарських операцій, а висновки викладені в акті спростовуються матеріалами справи.

Отже, суд правильно задовольнив позовні вимоги.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України України у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року у справі №813/8023/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

ОСОБА_5

Повний текст виготовлено 27 жовтня 2017 року