Справа № 295/7921/17
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Полонець С.М.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

іменем України

"23" жовтня 2017 р. Справа № 295/7921/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "01" серпня 2017 р. у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області про визнання незаконним рішення державного виконавця ,-

ВСТАНОВИВ

19 липня 2017 року Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира подав до Богунського районного суду міста Житомира адміністративний позов, просив визнати незаконними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Житомирській області Шевчук Г.І. та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.07.2017 року в виконавчому провадженні №54258909 та стягнення виконавчого збору.

Постановою Богунського районного суду міста Житомира від "01" серпня 2017 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Вважаючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради міста Житомира подало апеляційну скаргу, просило суд скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши справу в межах, визначених статтею 195 Кодексу адміністративного судочинства України, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що 07 липня 2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Житомирській області Шевчук Ганною Ігорівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №295/14238/14а, виданим 04.12.2014 року Житомирським апеляційним адміністративним судом про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради міста Житомира провести ОСОБА_4 нарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, відповідно статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням раніше проведених виплат. Стягнуто з боржника виконавчий збір в розмірі 12800 гривень.

Наведені обставини слугували підставою звернення позивача з адміністративним позовом до суду.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким адміністративний позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Нормами статті 19 Конституції України №254к/96-ВР від 28.06.1996 року визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 року "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Вимогами статті 2 Закону України №4901-VI від 05.06.2012 року "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" визначено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

В силу положень пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 року "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частинами п'ятою та шостою статті 26 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 року "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Як визначено в статті 27 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 року "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Надаючи правову оцінку обставинам, колегія суддів зазначає, незважаючи, що боржником є Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради міста Житомира, тобто державний орган, вказаний виконавчий лист містить вимогу щодо зобов'язання вчинити певні дії, а не стягнення. Тому виконання вказаного виконавчого листа здійснюється в відповідності до норм Закону України "Про виконавче провадження", а не Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження є обов'язком державного виконавця.

Частиною п'ятою статті 27 Закону України №4901-VI від 05.06.2012 року "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий збір не стягується:

-за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

-у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

-якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

-за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

-у разі виконання рішення приватним виконавцем.

Проте, виконання виконавчого листа не відбувається в порядку, визначеному Законом України №4901-VI від 05.06.2012 року "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", а тому пункт 3 частини 5 статті 27 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 року не може бути застосований.

Щодо посилання апеляційної скарги, що виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів, колегія суддів зазначає, що виконавчий лист в справі носить немайновий зобов'язальний характер та ним не вирішено питання про стягнення коштів (періодичних платежів) в певній сумі, або за певний конкретний період, тобто на вказані правовідносини не розповсюджується заборона щодо стягнення виконавчого збору.

Відповідної правової позиції додержується Вищий адміністративний суд України в своїх рішеннях від 30.01.2013 року, від 19.02.2015 року та від 15.07.2015 року, по аналогічним справам №К/9991/24481/12, №К/800/51991/14 та №К/9991/38103/12.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що в державного виконавця не було підстав для застосування приписів частини 9 статті 27 Закону України від №1404-VIII від 02.06.2016 року "Про виконавче провадження", оскільки рішення суду виконано, однак не до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів приходить висновку, що Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області діяло на підставі та в межах своїх повноважень, тому вимога позивача про скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору є безпідставною.

Відповідно частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів приходить висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись статтею 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради міста Житомира залишити без задоволення, постанову Богунського районного суду м. Житомира від "01" серпня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: М.М. Капустинський

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано: рек з пов про вруч

1 - в справу:

2 - позивачу: Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради міста Житомира вул.Перемоги,55, м.Житомир, 10003

3 - відповідачу: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області майдан Соборний,1, м.Житомир, 10014

- ,