Справа № 804/4240/17
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2017 р. Справа № 804/4240/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н.В.
при секретарі Музиці Я.І. за участю: позивача ОСОБА_1 представник позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський» про зобов'язання вчинити певні дії,-
05липня 2017 року ОСОБА_1(далі ОСОБА_1, позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3, відповідач),третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Фонд гарантування вкладників фізичних осіб (далі Фонд, третя особа), Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський» (далі ПАТ «Банк Михайлівський», третя особа2) в якомупросила судзобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» внести данні позивача, ОСОБА_1, до переліку (реєстру) як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором від 15 грудня 2015 року № 980-027-000002802 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» на суму 35 149,19 (тридцять пять тисяч грн. 19 коп.);зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, ОСОБА_1, як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором від 15 грудня 2015 року № 980-027-000002802 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» на суму 35 149,19 (тридцять пять тисяч грн. 19 коп.) для внесення даних про неї до Загального Реєстру вкладників публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду.
В обґрунтування позову позивач зазначив, пропротиправну бездіяльність уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки вони суперечать вимогам Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб та порушують його право на отримання гарантованої суми вкладу.
Позивач в судовому засіданні предявлені позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.
Відповідач свого представника до суду не направив, про місце та час його проведення був повідомлений належним чином, у поданих раніше письмових запереченнях зазначив, що
Третя особа свого представника в судове засідання не направила, про місце та час його проведення була повідомлена належним чином.
Третя особа 2 свого представника в судове засідання не направила, про місце та час його проведення була повідомлена належним чином.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 15 грудня 2015 року між гр. ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський»був укладений договір банківського рахунку № 980-027-000002802 «Поточний рахунок для обслуговування вкладу (депозиту)» у гривні.
Відповідно до умов зазначеного договору банк зобов'язувався приймати і зараховувати на рахунок, відкритий Позивачу як клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, ш,о йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Постановою Правління Національного банку України від 12.07.2016 р. № 124-рш«Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» відкликано банківську ліцензію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський».
Розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23 травня 2016 року по 22 червня 2016 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4, надалі за відповідним рішенням Фонду повноваження ліквідатора перейшли до ОСОБА_3
На підставі постанови Правління Національного банку України від 12.07.2016 р. № 124-ршвиконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.07.2016 р. № 1213«Про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатору банку», яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та призначеноІрклієнко ОСОБА_5 уповноваженою особою Фонду на ліквідацію вказаного банку.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01.09.2016 р. №1702 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» призначено ОСОБА_3 з 05.09.2016 року.

З відповідей представників банку та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Позивачу стало відомо, що перекази коштів, здійснені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 в сумі 35 000 гривень й 149,19 гривень на рахунку № 5701 позивача вважають нікчемними.

За твердженням Відповідача зазначені вище транзакції по поверненню грошових коштів, які надійшли на рахунок Позивача від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та були зараховані ПАТ «Банк Михайлівський» на поточний рахунок Позивача № 5701 є нікчемними з підстав, передбачених статтями 215, 216 Цивільного кодексу України та ст.37, пунктами 7-9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином. Відповідач назвав підстави, що передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які за його думкою роблять вчинений правочин нікчемним, тобто таким, якій не породжує правових наслідків.

Суд критично ставиться до доводів відповідача, оскільки чинне законодавство України розділяє два самостійні види нікчемного правочину, а саме:

нікчемного правочину, з підстав, визначених статтею 228 Цивільного кодексу України, наслідки нікчемності якого застосовуються судом, та,

нікчемного правочину з підстав визначених частиною 3 статті 38 Закону №4452-УІ, визначення якого нікчемним може бути здійснено виключно Уповноваженою особою шляхом повідомлення сторін правочину у межах процедури тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Так, загальне поняття нікчемності правочинів наведено в статті 228 Цивільного кодексу України, за змістом частини першої якої, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він бувспрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави. Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України у своїй постанові від 04.08.2015 року у справі № К/800/24809/15 - «загальне поняття нікчемності правочина наведено в статті 228 Цивільного кодексу України, за змістом частини першої якої, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави. Автономної Республіки Крилі, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Викладене означає, що уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних. Разом з тим, за змістом наведених норм, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу».

Крім того, в силу положень частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

До того ж як вбачається з матеріалів справи, перерахування коштів з рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий Центр» на поточний рахунок позивача було здійснено 19 травня 2016 року, тобто до прийняття рішення Національним банком України від 23 травня 2016 року №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» та прийняття Виконавчою дирекцією Фонду гарантування рішення № 812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора» та рішення від 13 червня 2016 року №991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський».

Відповідно до ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

Згідно ч.1 ст.1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктом 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі.

Згідно п.1.30 даного Закону визначено, що платіжне доручення розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача

Відповідно до ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно ч.3 даної статті правочин може бути віднесений до нікчемного у випадку, якщо банк вчинив за таким договором певні дії (відчужив майно, здійснив оплату, прийняв зобов'язання, переоформив договір, тощо). -

ПАТ «Банк Михайлівський», виконуючи розрахунковий документ ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий Центр» на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на суму коштів, які переказувались. А отже, ПАТ «Банк Михайлівський» не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов'язань за договорами банківського рахунку перед клієнтом, в даному випадку перед ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий Центр», забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу, тобто позивача.

Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21 січня 2004 року.

Відповідно до Інструкції № 22, а саме п.1.4 гл.1, розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

Договір про обслуговування банком банківського рахунку суб'єкта господарювання передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень, і строків їх подання до банку.

ПАТ «Банк Михайлівський» при проведенні розрахункових операцій зазначених фактів не було встановлено, а отже операції по перерахунку коштів є правомірними та відповідали діючому законодавству України.

Крім того, ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» мало право на дострокове повернення позики за умов, якщо це передбачалось договорами, або коли вимагає позикодавець чи не заперечує позикодавець.

Таким чином, у ПАТ «Банк Михайлівський» були відсутні підстави для визнання нікчемними транзакцій (операцій) щодо списання коштів з відкритих розрахункових в банку рахунків ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».

Отже, повернення коштів на поточний рахунок Позивача, відкритий у ПАТ «ОСОБА_6 не підпадає під жоден з наведених Відповідачем у своїх запереченнях пункт статті 38 Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановленіЗаконом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI.

В підпункті 4 ч.1ст.2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"визначено, що вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цимЗаконом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку (підпункт 17 ч.1.ст.2 Закону).

Згідно з ч.1 ст.3 вищевказаногоЗакону Фондє установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2статті 4 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб»основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Відповідно до ч.1ст.26 Закону Фондгарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку (ч.2 ст.26 Закону).

Частиною 1ст.27 Законупередбачено, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цьогоЗаконута нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно пункту 6 розділу ІІІ положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 р. №14 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 р. за №1548/21860 (далі - Положення) протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

У відповідності до системного тлумачення наведених норм законодавства вбачається, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників загального реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду загального реєстру.

Таким чином, питання про включення чи виключення з реєстру вкладників вирішується до моменту закінчення тимчасової адміністрації та прийняття рішення про ліквідацію банку.

В силу положень частини 2статті 38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб»протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

З наведених положеньЗакону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб»вбачається, що перевірка правочинів на предмет їх нікчемності повинна бути проведена протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Натомість, Порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затверджений рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №826 від 26.05.2016 р. та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 червня 2016 р. за №863/28993 (далі Порядок №826), розширив повноваження Фонду щодо перевірки правочинів на предмет нікчемності на період процедури ліквідації банку.

Так, відповідно до пункту 5 розділу ІІ наведеного Порядку №826 перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку.

У разі необхідності проведення перевірки протягом процедури ліквідації банку така перевірка повинна бути завершена не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку. За рішенням виконавчої дирекції Фонду перевірку може бути продовжено, але не більше, ніж на шість місяців.

Проаналізувавши зазначене, суд приходить до висновку, що норми підзаконного нормативно-правового акту суперечать вимогам Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб», оскільки обмежують визначенезакономправо фізичної особи на своєчасне одержання коштів за вкладом після початку процедури ліквідації банку та наділяють додатковими повноваженнями Комісію з перевірки правочинів. Фактично перевірка правочинів на предмет їх нікчемності може тривати протягом року з моменту початку процедури ліквідації банку, що є неприпустимим.

Суд наголошує, що перевірка правочинів на предмет їх нікчемності повинна бути проведена у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку, а не у період його ліквідації.

В силу положень пункту 1 частини 1статті 92 Конституції Українивиключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина.

Частина 3статті 22 Конституції Українипередбачає, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

За таких обставин суд приходить до висновку, що обмеження виплати коштів за депозитним договором позивача у період ліквідації банку суперечить вимогамЗакону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб», а уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», допускаючи таке обмеження, діяв з перевищенням наданих йому повноважень.

Окрім того, доказів щодо нікчемності договору банківського рахунку від 15.12.2015 року, укладеного з ОСОБА_1, відповідачем не надано.

Так, в силу ч.1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст. 203 Цивільного кодексу України).

Відповіднодо ч.2 ст. 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З матеріалів справи вбачається, що договір банківського рахунку від 15.12.2015 рокубуло укладено між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» 15.12.2015 року, а процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» розпочато з 13.07.2016 року.

Отже, вказаний Договір є дійсним, оскільки був укладений до початку процедури ліквідації Банку, а також його нікчемність в судовому засіданні не встановлено та не доведено відповідачами.

Судом враховано, що незважаючи на прийняте рішення про ліквідацію банку, жодного рішення щодо подання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації про позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору банківського вкладу, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженою особою не приймалося.

В судовому засіданні також встановлено, що на час розгляду справи кошти в сумі 35 149,19 грн. знаходились на вкладному рахунку позивача в ПАТ «Банк Михайлівський».

За таких обставин, уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 слід зобов'язати подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію про ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору банківського рахунку.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з викладених вище підстав.

У відповідності зістаттею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, водночас частиною 2статті 19 Конституції Українивизначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Відповідно до ст. ст.11,71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідност. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність прийнятого рішення, з огляду на що позов підлягає задоволенню.

Частиною 1статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1ст. 98 Кодексу адміністративного судочинства Українисуд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Приймаючи до уваги, що рішення у справі ухвалене на користь позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне присудити всі здійснені ним судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1280 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський» про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» внести данні позивача, ОСОБА_1, до переліку (реєстру) як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором від 15 грудня 2015 року № 980-027-000002802 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» на суму 35 149,19 (тридцять пять тисяч грн. 19 коп.).

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, ОСОБА_1, як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором від 15 грудня 2015 року № 980-027-000002802 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» на суму 35 149,19 (тридцять пять тисяч грн. 19 коп.) для внесення даних про неї до Загального Реєстру вкладників публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду.

Стягнути за рахунок Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1280грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та в строки, встановленні статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2017 року.

Суддя ОСОБА_7