Справа № 564/907/17
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Цвіркун О.С.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

іменем України

"23" жовтня 2017 р. Справа № 564/907/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Костопільського районного суду Рівненської області від "12" липня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення Костопільської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання дій неправомірними щодо відмови в проведенні нарахування та виплати недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій ,-

ВСТАНОВИВ

10 травня 2017 року ОСОБА_3 подав до Костопільського районного суду Рівненської області адміністративний позов, в якому просив зобов'язати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації провести перерахунок та виплатити недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2016 рік, відповідно до статті 12 Закону України №3551-XII від 22.10.1993 року "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України №1058-IV від 09.07.2003 року "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від "12" липня 2017 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Вважаючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши справу в межах, визначених статтею 195 Кодексу адміністративного судочинства України, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) учасник бойових дій, має право на пільги, визначені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій на підставі посвідчення серії НОМЕР_1 виданим 15.05.2015 року Управлінням особового складу штабу Командування Сухопутних військ.

Відповідно постанови Кабінету Міністрів України №141 від 02 березня 2016 року "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" разову грошову допомогу до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2016 рік виплачено в розмірі 920 гривень.

10 квітня 2017 року ОСОБА_3 подав до Управління праці та соціального захисту населення Костопільської районної державної адміністрації Рівненської області заяву, у якій просив провести перерахунок разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2016 рік на підставі статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Листом Управління праці та соціального захисту населення Костопільської районної державної адміністрації Рівненської області №04-12/1458 від 13.04.2017 року відмовлено в задоволенні зазначеної заяви, оскільки пунктом 26 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України №2456-VI від 08.07.2010 року визначено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Наведені обставини слугували підставою звернення позивача з адміністративним позовом до суду.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким у задоволенні позову відмовлено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Правовий статус ветеранів війни та учасників бойових дій, який визначає порядок створення належних умов для їх життєзабезпечення та сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначено Законом України №3551-XII від 22.10.1993 року "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Вимогами статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Текст даної норми наведений в редакції Закону України №107-VI від 28.12.2007 року "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Однак, рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року зміни, внесені до цієї норми, визнані неконституційними, а тому чинною є редакція частини 5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", якою визначено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, за змістом пункту 26 розділу VI Прикінцеві і перехідні положення Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України №79-VIII від 28.12.2014 року) визначено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Зазначені норми законодавства не визнані неконституційними.

Вирішуючи питання, яка норма законодавства підлягає застосуванню в зв'язку з наявністю колізії, колегія суддів приходить висновку, що застосуванню підлягають норми пункту 26 розділу VI Прикінцеві і перехідні положення Бюджетного кодексу України, які прийняті пізніше.

Наведене узгоджується з позицією рішень Конституційного Суду України та практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в рішенні від 26.12.2011 року №20-рп/2011 передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України (254к/96-ВР) є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 09 жовтня 1979 року в справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Зазначені положення поширюються на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

За змістом пункту 2 частини 1 постанови Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 року "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення, в розмірах: учасникам бойових дій 920 гривень.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що позивачу виплачено суму коштів, визначену Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи зазначене, на підставі постанови Кабінету Міністрів України №141 від 02 березня 2016 року "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" виплачуючи разову грошову допомогу до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2016 рік в розмірі 920 гривень, відповідач діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів приходить висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Костопільського районного суду Рівненської області від "12" липня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: М.М. Капустинський

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано: рек з пов про вруч

1 - в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3 - відповідачам: Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації вул.16Липня,79, м.Рівне, 33028

4 - Управління праці та соціального захисту населення Костопільської районної державної адміністрації Рівненської області вул.Сарненська,15а, м.Костопіль, Рівненська область, 35001

5 - представнику позивача: Остапенко Володимир Сергійович вул.Руданського,5, офіс 216, м.Костопіль, Рівненська область, 35001 - ,