Справа № 814/2775/16
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/2775/16

Категорія: 9.4 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Лукянчук О.В.,
судді -Градовського Ю.М.
при секретарі -Величко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» Кадирова В.В., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2016 року ОСОБА_5 (надалі - позивач) звернулась до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» Кадирова В.В. (надалі - відповідач-1, Уповноважена особа), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - відповідач-2, Фонд), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Уповноваженої особи від 22.09.2015 року №836 у відношенні позивача та зобов'язати повернути грошові кошти в розмірі 5000,00 євро з депозитного рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_7 на поточний рахунок НОМЕР_2 позивача, а також коштів в сумі 2899,00 євро з депозитного рахунку НОМЕР_3 ОСОБА_7 на поточний рахунок НОМЕР_2 позивача;

- зобов'язати Уповноважену особу включити позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду, та надати до Фонду відповідну додаткову інформацію про позивача, із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню 42767,58 грн., та внести пропозицію щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» в частині включення до нього вимоги позивача на загальну суму 6539,00 євро, що еквівалентно 205628,20 грн.;

- зобов'язати Фонд в особі його виконавчої дирекції прийняти рішення про затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» в частині включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» вимогу позивача на загальну суму 6539,00 євро, що еквівалентно 205628,20 грн..

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.04.2017 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 18.02.2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем - ОСОБА_5 було укладено договір №683 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» від 18.02.2015 року на суму 5000,00 євро, зі строком дії по 19.05.2015 року включно.

18.02.2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_7 було укладено договір №006-14953-180215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» від 18.02.2015 року на суму 5000,00 євро, зі строком дії по 19.05.2015 року включно.

18.02.2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_8 було укладено договір №012-14953-180215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» від 18.02.2015 року на суму 2899,00 євро, зі строком дії по 20.05.2015 року включно.

Внесення коштів на вказані депозитні рахунки ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відбулось за рахунок перерахування банківським переказом з поточного рахунку позивача - ОСОБА_5 НОМЕР_2 в ПАТ «Дельта Банк».

Постановою Національного Банку України №692 БТ від 30.10.2014 віднесено ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних. Відповідно до зазначеної постанови було прийнято рішення про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, Банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом.

Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 року №150 прийнято рішення про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В..

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №147 від 03.08.2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» продовжено по 02.10.2015 року включно.

Комісія з перевірки правочинів за вкладними операціями банку дійшла висновку, що договори, укладені банком та фізичними особами після 16.01.2015 року, за якими здійснювались перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами банку, є нікчемними на підставі п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Наказом уповноваженої особи банку №813 від 16.09.2015 року застосовано наслідки нікчемності Договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними, за якими здійснено перерахування коштів на вклади як третіми особами, так і власниками депозитного рахунку після 16.01.2015 року, перелік яких наведено у додатку №1 до цього наказу.

До переліку таких нікчемних правочинів були включені, у тому числі, і депозитні договори, укладені 18.02.2015 року ПАТ «Дельта Банк» з ОСОБА_7 №006-14953-180215 та ОСОБА_8 №012-14953-180215.

На виконання п.1.1 наказу №813 (згідно якого забезпечено формування проводок по поверненню коштів з депозитних рахунків, відкритих відповідно до Договорів, або з поточних рахунків, на які відповідно до умов Договорів були перераховані кошти після закінчення строку дії Договорів або дострокового їх розірвання, на рахунки фізичних осіб, які здійснили перерахування коштів на вкладні рахунки, відкриті відповідно до умов Договорів) на рахунок позивача НОМЕР_2 повернуто кошти з рахунків, відкритих відповідно до Договорів від 18.02.2015 року №006-14953-180215 (у розмірі 5000,00 євро) та №012-14953-180215 (у розмірі 2899,00 євро).

В подальшому 22.09.2015 року Тимчасовою адміністрацією АТ «Дельта Банк» було прийнято наказ №836 «Про внесення змін до наказу №813 від 16.09.2015 року», яким з метою недопущення подвійних виплат вкладникам гарантованої суми відшкодування коштів, було прийнято рішення не застосовувати наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», сума залишку на рахунках яких станом на 03.03.2015 року становила менше 200000,00 грн..

В зв'язку з чим було анульовано проводки по поверненню коштів з депозитних рахунків, відкритих відповідно до Договорів або з поточних рахунків, на які відповідно до умов Договору були перераховані кошти після закінчення строку дії Договорів або дострокового їх розірвання, на рахунки фізичних осіб, які здійснили перерахування коштів на вкладні рахунки, відкриті відповідно до умов Договорів.

На підставі цього наказу Банком було повернуто кошти з рахунку позивача НОМЕР_2 на депозитні рахунки ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач не заперечує проти правомірності визнання нікчемними депозитних договорів, укладених 18.02.2015 року ПАТ «Дельта Банк» з ОСОБА_7 №006-14953-180215 та ОСОБА_8 №012-14953-180215, а також не заперечує проти правомірності застосування Банком наслідків нікчемності цих договорів у вигляді зарахування коштів з депозитних рахунків цих осіб на рахунок позивача НОМЕР_2 в сумах 5000,00 та 2899,00 євро, відповідно. Однак позивач вважає неправомірним рішення та дії відповідача щодо анулювання такого зарахування та повернення вказаних сум на депозитні рахунки ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на момент запровадження тимчасової адміністрації - 03.03.2015 року, на рахунку позивача ОСОБА_5 обліковувалося 5000,00 євро, які були їй виплачені 16.10.2015 року (157232,42 грн.), тому позовні вимоги щодо зобов'язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» включити гр. ОСОБА_5 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідну додаткову інформацію про гр. ОСОБА_5, із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню 42767 грн. 58 коп. задоволенню не підлягають, оскільки Фонд відшкодовує кошти лише в розмірі вкладу.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу від 22.09.2015 року №836, то суд першої інстанції зазначив, що позов в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не зазначено, яким чином цей наказ порушує його права.

Апелянт не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вважає, що загальна сума коштів на депозитному та поточному рахунку позивача повинна дорівнювати не 5000,00 євро, а 12899 євро, тобто з урахуванням сум 5000 та 2899 євро, що були повернуті на рахунок позивача НОМЕР_2 з депозитних рахунків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за результатами застосування Банком наслідків нікчемності укладених з цими особами депозитних договорів. Тому повернення відповідачем цих коштів (5000,00 та 2899,00 євро) з рахунку позивача на депозитні рахунки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі наказу №836 на думку позивача є порушенням його прав.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО від 09.08.2012 року №14 (надалі - Положення №14).

Пунктами 3, 4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено зміст понять "вклад" та "вкладник". Зокрема, вкладом є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Частиною 1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Також, в ч.2 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та п.8 розділу I Положення №14 визначено, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

При цьому, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до ч.4 ст.26 цього Закону.

Перелік складається станом на день прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, незалежно від кількості вкладів в одному банку (п.4 розділу III Положення №14).

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними.

Згідно ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті.

Відповідно п.1 ч.4 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч.2 ст.38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно з частиною другою статті цього 37 Закону Уповноважена особа Фонду має право: повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів та звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Отже, виявлення уповноваженою особою Фонду протягом дії тимчасової адміністрації договорів, які підпадають під визначені ч.3 ст.38 Закону ознаки нікчемними, а також застосування наслідків нікчемності таких договорів віднесено до повноважень уповноваженої особи Фонду.

При вирішенні даного спору колегія суддів виходить з того, що правомірність визнання відповідачем нікчемними депозитних договорів, укладених 18.02.2015 року ПАТ «Дельта Банк» з ОСОБА_7 №006-14953-180215 та ОСОБА_8 №012-14953-180215 не є предметом оскарження і визнається позивачем. Спірними є лише дії відповідача щодо анулювання застосованих ним наслідків нікчемності цих договорів у вигляді повернення сум депозитів за цими договорами на рахунок позивача.

Колегія суддів зазначає, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не визначає конкретні наслідки, які повинна застосувати уповноважена особа Фонду до правочинів, які є нікчемними.

Як передбачено у ч.3 ст.38 Закону, порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

В той же час, наслідки недійсності (нікчемності) правочинів передбачені у параграфі 2 частини 16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Позивач наполягає на тому, що у випадку визнання нікчемними депозитних договорів відповідач зобов'язаний був застосувати наслідки недійсності правочину, які передбачені ч.1 ст.216 ЦК України, а саме: в разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Слід зазначити, що передбачені ч.1 ст.216 ЦК України наслідки передбачають повернення сторін недійсного правочину у первісний стан, який мав місце до вчинення недійсного правочину, тобто двостороння реституція.

Однак ці наслідки стосуються лише сторін недійсного правочину. Проте позивач не є стороною визнаних нікчемними депозитних договорів з ОСОБА_7 №006-14953-180215 та ОСОБА_8 №012-14953-180215.

Колегія суддів зазначає, що між позивачем та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 склались інші цивільно-правові відносини, пов'язані із наданням позивачем цим особам грошових коштів в сумах 5000,00 та 2899,00 євро, відповідно.

З матеріалів справи не вбачається на яких цивільно-правових підставах (дарування, позика) позивач надала вказані суми ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Відповідно до ч.1 ст.20 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину..

Таким чином, надання позивачем ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вказаних сум шляхом банківського переказу є правочином, а тому захист прав на грошові кошти, які надані в рамках цих правочинів, позивачу необхідно здійснювати з урахуванням тих способів захисту, які передбачені ст.16 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.199, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 27 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: О.В. Лукянчук Ю.М. Градовський