Справа № 804/8103/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2017 р. Справа № 804/8103/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Сармат» до Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Приватне підприємство «Сармат» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати винесене Криворізькою південною обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області податкове повідомлення-рішення від 10.10.2016 року № НОМЕР_1 про визначення податкового боргу в сумі 666 667,00 грн. та застосування штрафних санкцій у сумі 333 333,50 грн., тобто всього 1 000 000,50 грн.;
- стягнути на користь Приватного підприємства «Сармат» витрати по сплаті судового збору з Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, у задоволенні позову просила відмовити, надала письмові заперечення в яких посилається на те, що в ході перевірки позивача було встановлено порушення ним п. 198.1, п. 198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI, в частині недодержання в момент вчинення правочину вимог, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними. Враховуючи факт відсутності реального здійснення господарської операції, первинні документи, надані позивачем не можуть братись до уваги. За таких обставин вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Приватне підприємство «Сармат» зареєстроване 30.06.2000 року Широківським районним управлінням юстиції та перебуває на податковому обліку у Криворізькій південній обєднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, є платником ПДВ.
За висновками вказаного акту, перевіркою встановлено порушення п. 198.1, п. 198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (далі - ПК України) - завищено податковий кредит у червні 2016 року на загальну суму 666 666,67 грн., в тому числі внаслідок включення сум ПДВ по податковим накладним, виписаних контрагентами ТОВ «Баланс Інвест» на суму 500 000,00 грн. та ТОВ «Квент Альянс» на суму 166 666,67 грн., в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 1 000 000,50 грн.
За змістом вказаного акту, підставою для наведених висновків стало те, що в актах виконаних робіт відсутня калькуляція наданої послуги, затрати людино-годин, відсутня кількість перевезених тон грузу, ціна та інше. Крім того, падані акти виконаних робіт відсутній зміст та обсяг господарської діяльності, які витрати були понесені за результатами наданих послуг (відсутня калькуляція наданих робіт) відсутня деталізована інформація про фактично надані послуги, їх обсяг та характер, строки виконання та результати здійснення заходів, що, у свою чергу, виключає можливість оцінки подальшого використання спірних послуг у діяльності товариства. Також, ПП «Сармат» не було надано ТТН, які б додатково підтверджували б надання послуг від ТОВ «Баланс Інвест», ТОВ «Квент Альянс» в адресу ПП «Сармат» та з яких можливо було встановити кількість вантажу, його масу, пункти навантаження та розвантаження, які супровідні документи слідували з вантажем, автомобільного перевізника та замовника.
На підставі вказаного акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.10.16 року № НОМЕР_1, яким позивачу визначена до сплати сума за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 1 000 000,50 грн., з яких 666 667,00 грн. основний платіж, 333 333,50 грн. штрафні (фінансові) санкції.
Таким чином, податковий орган вважає, що ПП «Сармат» не підтверджено факт отримання робіт (послуг) у ТОВ «Квент Альянс» та ТОВ «Баланс Інвест» за червень 2016 року. А відсутність реально вчиненої господарської операції та, як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів не дозволяє формувати дані податкового обліку.
Під час розгляду справи судом встановлено, що 01.06.2016 року між ТОВ «Сармат» та ТОВ «Баланс Інвест» укладено договір про надання послуг з перевезення.
Згідно умов договору ПП «САРМАТ» (замовник) доручає, а ТОВ «Баланс Інвест» (перевізник) зобовязується на свій ризик здійснювати своєчасне перевезення (доставку) вантажним автомобільним транспортом наданого замовником вантажу за узгодженою номенклатурою (родом) в узгодженій кількості, від узгодженого пункту відправлення до узгодженого пункту призначення та в узгоджені строки, а замовник приймати надані перевізником послуги та оплачувати перевізнику їх вартість, на умовах, передбачених даним договором.
Відповідно до п.1.3 договору під вантажем замовника у даному договорі розуміється: залізорудний концентрат, який перевозиться за маршрутом м. Бердянськ ст. Берда м. Маріуполь. Рід (тип) вантажу та/або залізничний маршрут перевезення можуть бути змінені за попередньою письмовою угодою сторін.
Фінансово-господарські взаємовідносини за укладеним договором підтверджено актом наданих послуг № 212 від 14.06.2016 року, податковою накладною, рахунком на оплату та платіжними дорученнями про сплату за надані послуги перевезення.
Також, 01.03.2016 року між ТОВ «Сармат» та ТОВ «Квент Альянс» укладено договір про надання послуг з перевезення.
Згідно умов договору ПП «САРМАТ» (замовник) доручає, а ТОВ «Квент Альянс» (перевізник) зобовязується на свій ризик здійснювати своєчасне перевезення (доставку) вантажним автомобільним транспортом наданого замовником вантажу за узгодженою номенклатурою (родом) в узгодженій кількості, від узгодженого пункту відправлення до узгодженого пункту призначення та в узгоджені строки, а замовник приймати надані перевізником послуги та оплачувати перевізнику їх вартість, на умовах, передбачених даним договором.
Відповідно до п.1.3 договору під вантажем замовника у даному договорі розуміється: залізорудний концентрат.
Фінансово-господарські взаємовідносини за укладеним договором підтверджено актом наданих послуг № 24 від 20.06.2016 року, податковою накладною, рахунком на оплату та платіжними дорученнями про сплату за надані послуги перевезення.
Крім того, на підтвердження операцій з перевезення вантажів за вказаними договорами ПП «Сармат» надані до суду копії товарно-транспортних накладних, а також копію реєстру вказаних накладних.
Вирішуючи спір по суті суд вважає за необхідне зазначити, що порядок формування платником податкового кредиту за спірний період за вказаними господарськими взаємовідносинами визначений приписами Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (далі - ПК України).
Згідно з п. 14.1.36 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. За змістом п. 22.1. ст. 22 ПК України, об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.
За змістом приписів п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
Згідно з п. 201.1, 201.4, 201.6 ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця та є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Пунктом 200.1 ст. 200 згаданого Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно п. 198.1 ст. 198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. При цьому, відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою, протягом такого звітного періоду, окрім іншого, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 Кодексу). Положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що у Податковому кодексі України передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника податку - покупця (отримувача робіт/послуг) належно оформленої та виданої податкової накладної при умові, що товари (роботи/послуги) в подальшому будуть використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.
На підстави наведених законодавчих положень суд приходить до висновку, що при складанні податкової звітності, в тому числі і з ПДВ, з метою правильного відображення господарської операції повинні враховуватись відповідні документи первинного обліку, а саме по зазначених операціях придбання товарів (робіт/послуг) повинні бути в наявності первинні документи, що підтверджують здійснення платником податку відповідних господарських операцій, тобто наявність об'єкту оподаткування, в тому числі отримання позивачем таких товарів (робіт/послуг) та використання їх у господарській діяльності позивача, а також належним чином оформлені податкові накладні.
На підставі викладеного суд зазначає, що факт реальності виконання господарських зобов'язань та отримання позивачем від ТОВ «Квент Альянс» та ТОВ «Баланс Інвест» послуг підтверджується наявними в матеріалах справи: копіями актів наданих послуг, податковими накладними, товарно-транспортними накладними, рахунками на оплату.
Також, судом встановлено, що розрахунки за вище зазначені господарські операції були проведені в готівковій формі, про що свідчать наведені вище та наявні в матеріалах справи копії платіжних доручень.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV (далі - Закон № 996) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період. Згідно зі ст. 3 Закону № 996 метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Приписами ст.9 Закону № 996 визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Судовим оглядом первинних документів, складених за взаємовідносинами позивача з ТОВ «Квент Альянс» та ТОВ «Баланс Інвест» на підставі вищенаведених договорів, не встановлено їх невідповідності приписам Закону №996.
Крім того, посилання відповідача на те, що позивач не мав фактичної (реальної) господарської діяльності з ТОВ «Квент Альянс» та ТОВ «Баланс Інвест» з огляду на відсутність основних фондів, затрат людино-годин, за недоведеності відповідачем зв'язку цього факту з неможливістю виконати вищенаведеними контрагентами позивача договірні зобов'язання перед позивачем з використанням залучених ресурсів, не можуть слугувати достатнім свідченням нереальності розглядуваних операцій та недобросовісності позивача як платника податків. Основні та транспортні засоби необов'язково повинні перебувати у власності суб'єкта господарювання, так як можуть бути орендовані або взяті у лізинг у третіх осіб, а необхідні для виконання операцій особи можуть бути залучені платником за цивільно-правовими договорами.
При цьому, чинним законодавством України не встановлено обовязок позивача контролювати дії контрагента і перевіряти виконання ним своїх податкових зобовязань, тому позивач не може відповідати за дії його контрагента, що не звітує перед податковими органами або не перебуває за своєю юридичною адресою.
За таких обставин, висновки про існування у платника податків порушень законодавства з питань оподаткування, не відповідають дійсності та суперечать законодавству з питань оподаткування.
При цьому, факт виконання контрагентами позивача передбачених укладеними договорами робіт (послуг) підтверджується наданими до суду первинними документами, що знаходяться в матеріалах справи.
Більше того, позивач не повинен нести відповідальність за дії чи бездіяльність своїх контрагентів. Порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку тягнуть відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не можуть бути підставою для позбавлення платника податку права на віднесення вартості отриманих послуг до складу валових витрат у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження їх розміру.
Також, суд звертає увагу на рішення Європейського Суду з прав людини від 9 січня 2007 року, про порушення Україною статті 1 Першого протоколу у справі «Інтерсплав проти України».
Так, у п.37 рішення вказується: «Заявник стверджував, що він сплачував податки відповідно до Закону і ці платежі перевірялись декілька разів державними органами. Він зазначив, що він не несе відповідальності за діяльність інших компаній, у яких він купував металевий брухт, ціна на який включала ПДВ. Обов'язок сплачувати це ПДВ покладався на ці компанії, а не на заявника. Заявник підкреслив, що він не мав ні компетенції, ні можливості контролювати господарську діяльність інших підприємств і ситуація, на яку посилається Уряд, вказує на незадовільну діяльність податкових органів, за які заявник не повинен нести відповідальність. Він далі підкреслював, що численні перевірки його діяльності які здійснювалися податковими органами, не виявили порушень, на підставі яких останні могли б ґрунтувати свої відмови».
Відповідно до п.38 рішення зазначено: «На думку Суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання в системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів для запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б указували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань».
Таким чином, суд вважає, що позивач не порушував податкове законодавство.
Відповідно до ст.ст. 46-49 Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.
Будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Як вбачається з наданих позивачем доказів, первинні документи, якими оформлені операції з перевезення, складені належним чином та відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
З наданих позивачем доказів вбачається, що укладені ПП «Сармат» правочини мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ними.
Таким чином, суд приходить до висновку, що правовідносини за спірними правочинами в повній мірі відображені в бухгалтерському та податковому обліку позивача, тобто позивачем дотримано принцип превалювання сутності над формою, який закріплений в ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми).
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.
Суд звертає увагу на те, що на момент здійснення досліджених правовідносин підприємства - контрагенти позивача ТОВ «Квент Альянс» та ТОВ «Баланс Інвест» були зареєстровані як юридичні особи, що відповідачем не спростовано.
Враховуючи наявність у позивача належним чином оформлених первинних документів, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій з придбання послуг, отже і належне формування та декларування доходу, правомірне формування податкового кредиту за рахунок сплаченого ПДВ по господарським операціям з виконання ТОВ «Квент Альянс» та ТОВ «Баланс Інвест» робіт з перевезення вантажу та свідчать про належне виконання договорів, а тому висновок відповідача про порушення п. 198.1, п. 198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України в результаті чого завищено податковий кредит у червні 2016 року на загальну суму 666 666,67 грн., в тому числі внаслідок включення сум ПДВ по податковим накладним, виписаних контрагентами ТОВ «Баланс Інвест» на суму 500 000,00 грн. та ТОВ «Квент Альянс» на суму 166 666,67 грн., в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 1 000 000,50 грн., не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду справи.
В судовому засіданні був повністю доведений представником позивача факт вчинення господарських операцій, за наслідками яких виникло право позивача на формування податкового кредиту, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення господарської діяльності між позивачем та його контрагентами - ТОВ «Баланс Інвест», ТОВ «Квент Альянс», правомірність формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податковим накладним, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.
Разом з тим, відповідачем правомірність винесеного податкового повідомлення-рішення від 10.10.2016 року № НОМЕР_1, належними чином не доведено. Висновки перевіряючих осіб, що викладені у акті перевірки, не підкріплені жодними належними та допустимими доказами і носять характер суб'єктивних припущень, відтак податкове повідомлення-рішення, прийняте податковим органом на підставі таких висновків є таким, що порушує права та інтереси позивача.
Беручи до уваги наведене, оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення від 10.10.2016 року № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 1 000 000,00 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 666 667,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 333 333,50 грн., підлягає визнанню противоправним та скасуванню.
Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві, є будь-які фактичні дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
З огляду на сукупність викладених обставин, з урахуванням вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Приватного підприємства «Сармат» до Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя ОСОБА_1