Справа № 591/4860/17
Суддя: Бурда Б. В.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/4860/17
Провадження № 2-а/591/528/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Бурда Б.В,

при секретарі - Сітало Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради по скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 28.08.2017 року постановою відповідача її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КпАП України. Зазначила, що вона ніяких правопорушень не вчиняла та не порушувала вимог Правил благоустрою м. Суми. Вважає, що розповсюдження релігійної літератури не є рекламою, не переслідує комерційних цілей, оскільки здійснюється безкоштовно. Законом не передбачена необхідність отримувати окремі дозволи на розміщення релігійної літератури на пересувному візку. Відповідач ці обставини в повному обсязі не дослідив. Тому просить скасувати вказану постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КпАП України.

В судовому засіданні позивач та її представники позов підтримали.

Представник відповідача позов заперечила та пояснила, що позивача з дотриманням вимог закону було притягнуто до адміністративної відповідальності. Вважає, що відповідач самовільно встановила конструкцію на пішохідному тротуарі, що є порушенням п. 5 розділу ХІІ Правил благоустрою міста Суми.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши подані суду докази, вважає позов обґрунтованим з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 9 КпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КпАП).

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КпАП.

За приписами ст. 278 КпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол (у випадку його складання) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно із ст. 279 КпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч. 1 ст. 279).

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (ч. 2 ст. 279).

За змістом ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, - знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Нормами ст. 280 КпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 16.08.2017 року відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст. 152 КпАП України, яке виразилося у порушенні п. 5 розділу ХІІ додатку до Рішення СМР від 26.12.2014 року «Про затвердження Правил благоустрою міста Суми». Відповідно до протоколу, суть вчиненого адміністративного правопорушення полягала в тому, що 16.08.217 року о 13-31 годині виявлений факт встановлення конструкції, що обмежує рух пішоходів (візок з релігійною літературою) на пішохідному тротуарі біля бордюру по вулиці С. Бандери, 40 в м. Суми.

З вказаного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що позивач заперечила свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

Постановою відповідача від 28.08.2017 року за наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 16.08.2017 було прийняте рішення (Постанова №1255 від 28.08.2017 року) про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 152 КпАП України з накладенням штрафу на користь держави. Як вбачається з тексту постанови позивача було притягнуто до відповідальності за порушення п. 5 розділу ХІІ додатку до Рішення СМР від 26.12.2014 року «Про затвердження Правил благоустрою міста Суми», що виразилося у самовільному встановленні конструкції (візок з релігійною літературою) на пішохідному тротуарі біля бордюру по вулиці С. Бандери, 40 в м. Суми.

Також судом встановлено, що в порушення вимог ст. 278, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно заявника не були з'ясовані всі обставини справи, а саме чи правильно складено протокол (у випадку його складання) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що відповідно до Правил благоустрою міста Суми, які затверджені рішенням СМР від 26.12.2014 року №3853-МР передбачена заборона для учасників правовідносин у сфері благоустрою (підприємств, установ, організацій (в особі їх посадових осіб), фізичних осіб-підпиємців, громадян, іноземців, осіб без громадянства, власників та орендарів об'єктів архітектури) - самовільно встановлювати об'єкти зовнішньої реклами, конструкції, що обмежують рух пішоходів по тротуарах («штендери»), тимчасові споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності тощо.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що пересувний візок позивача заважав руху пішоходів суду не надано.

Посилання відповідача на фотознімок (а.с.37) не підтверджує факт встановлення позивачем саме «конструкції, що обмежують рух пішоходів по тротуарах («штендери»)»

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України - В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В супереч зазначеній нормі КАС України відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності його дій при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та розгляді справи про адміністративне правопорушення та наявності доказів вини позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 152 КпАП України.

З урахуванням викладеного суд вважає що відповідач не довів правомірність прийняття рішення про притягнення позивачадо адміністративної відповідальності.

Відповідно до приписів ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд вважає, що встановлені судом обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, встановленим п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки відповідачем не надано суду безспірних доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності ним виконані вимоги закону, у зв'язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана Постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КпАП України, та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Стосовно інших вимог позивач суд вважає за необхідне зазначити, що вирішення питання про закриття справи про адміністративне правопорушення виходить за межі повноважень суду при вирішенні справ за адміністративними позовами поданими у зв'язку з притягненням особи до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 38, 280, 283 КпАП України, ст.ст. 10, 11, 71, 72, 94, 160-163, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати як протиправну постанову № 1255 від 28 серпня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 152 КпАП України.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити за необґрунтованістю вимог.

Постанову суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі скарги в десятиденний строк з дня отримання її повного тексту.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови виготовлено 29 жовтня 2017 року. Суддя