Справа № 820/2361/17
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 р.Справа № 820/2361/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області та Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2017р. по справі № 820/2361/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області , Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування вимог,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2017 р. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі - ГУ ДФС у Харківській області, відповідач 1), Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі - Київська ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, відповідач 2), в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати вимогу Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-15874 - 17 від 16.12.2016р.;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 15.03.2017 р. № Ф-15874-17.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2017 р. адміністративний позов задоволено.

Скасовано вимогу Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-15874 - 17 від 16.12.2016р.

Скасовано вимогу Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 15.03.2017 р. № Ф-15874-17.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Харківській області та Київська об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції в зв'язку з ненаданням належної правової оцінки обставинам справи та порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просять суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Позивач надав до суду апеляційної інстанції письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч.6 ст. 12 та ч.1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання 24.10.2017 р. за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 пройшов визначену діючим законодавством процедуру державної реєстрації та набув статусу суб'єкта господарювання - фізичної особи-підприємця, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серія НОМЕР_1 від 04.09.2003 року та перебуває на податковому обліку у Київській об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області ( а.с.27,74-75).

З 01.01.2012 р. позивач обрав спрощену систему оподаткування, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку від 31.05.2012 р., серії НОМЕР_2 ( а.с.76).

Відповідно до довідки МСЕК серія 2-18 АБ № 136911 від 16.04.1994 року ОСОБА_1 є інвалідом дитинства III групи, інвалідність встановлено безстроково ( а.с. 23-26).

16.12.2016 р. Київською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області сформовано вимогу про сплату недоїмки №Ф-15874-17, відповідно до якої загальна сума боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування станом на 31.10.2016 р. становить 16780,05 грн. (а.с. 56).

15.03.2017 р. Головним управлінням державної фіскальної служби у Харківській області сформовано вимогу про сплату недоїмки № Ф-15874-17, відповідно до якої загальна сума боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування станом на 31.01.2017 р. становить 17770,05 грн. (а.с.57).

Не погодившись з вимогами № Ф-15874 - 17 від 16.12.2016р. та від 15.03.2017 р. № Ф-15874-17, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на позивача поширюються пільги щодо сплати єдиного внеску, передбачені частиною четвертою статті 4 Закону № 2464-VI. Доказів добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідачем в судове засідання не надано, як і не встановлено судом в порядку, визначеному ст.11 КАС України, тому вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755- VI (зі змінами та доповненнями), Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VI (надалі - Закон № 2464), Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.02.2015 року за №449 (надалі, Інструкція №449).

Згідно з п. 2 частини першої ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 4 частини першої ст. 4 Закону України № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно частини четвертої ст. 4 Закону 2464-VI особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Як правомірно враховано судом першої інстанції, оскільки позивач є інвалідом дитинства 3 групи, обрав спрощену систему оподаткування, то на нього згідно частини четвертої ст. 4 Закону № 2464-VI не розповсюджується обов'язок зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За вказаними обставинами суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неправомірність винесення відповідачами вимоги про сплату недоїмки № Ф-15874 - 17 від 16.12.2016р. та від 15.03.2017 р. № Ф-15874-17.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що відповідно до зворотнього боку облікової картки за 2013 р. зазначено, що сальдо на початок 2012 р. (недоїмка) у сумі 1276,06 грн. була нарахована раніше, колегія суддів вважає необгрунтованими з огляду на таке.

Статтю 4 Закон № 2464-VI доповнено ч.4 на підставі Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України " від 07.07.2011 р. № 3609-VI, який набув чинності з 05.08.2011 р.

Пунктом 3, 4 розділу 6 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 р. № 449 передбачено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

З облікової картки платника єдиного внеску вбачається, що єдиний внесок нарахований позивачеві за період з 2013 р. по 2017 р. (а.с.59-62), доказів наявності заборгованості з єдиного внеску, яка б виникла до набуття чинності законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України" від 07.07.2011 р. № 3609-VI відповідачем не надано.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обгрунтуванням, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області та Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2017р. по справі № 820/2361/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Присяжнюк О.В. Бартош Н.С.
Повний текст ухвали виготовлений 27.10.2017 р.