Справа № 279/344/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Моголівець І.А.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
ПОСТАНОВА

іменем України

"25" жовтня 2017 р. Справа № 279/344/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

Моніча Б.С.,

за участю секретаря судового засідання Шведюк М.М.,

позивача та представника УМВС:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "21" лютого 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2017р. ОСОБА_3 звернувся до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з позовом у якому просив визнати протиправними та скасувати рішення Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги в зв'язку з втратою працездатності під час проходження служби, зобов'язати Ліквідаційну комісію УМВС України в Житомирській області розглянути його матеріали та просив призначити одноразову грошову допомогу.

В обґрунтування позову вказав, що з 1999 по 11.01.2012 року він проходив службу в органах внутрішніх справ, а саме в СБНОН та СКР Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області. 11.01.2012 року йому встановлено ІІІ групу інвалідності у зв'язку з отриманням травми, пов'язаної з проходженням служби в ОВС. На звернення з надання матеріальної допомоги голова ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області листом повідомив про повернення матеріалів без розгляду.

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.02.2017р. позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову голови ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо повернення без розгляду позивача матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Зобов'язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі голови ліквідаційної комісії розглянути питання щодо призначення, нарахування і виплату одноразової грошової допомоги позивачу відповідно до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04.05.2017 р. апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області повернуто, після залишення її без руху.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 з 1999 по 11.01.2012 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а саме в СБНОН та СКР Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області.

Однак, наказом УМВС України від 16.08.2013р. №41 позивача звільнено з ОВС України у запас за п. 64 "б" (через хворобу) (а.сп.12).

Судом встановлено, що згідно із виписки акту огляду МСЕК серії 10 ААБ №667371 від 11.11.2013 року ОСОБА_3 з 13.08.2013 р. встановлено ІІІ групу інвалідності у зв'язку з виконанням службових обов'язків, а в подальшому з 08.11.2016 р. позивачу встановлено ІІ групу інвалідності (а.сп.24,25).

У грудні 2016 року позивач у встановленому законом порядку звернувся до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою працездатності.

Проте, листом від 15.11.2016 року та 04.01.2017 року голова ліквідаційної комісії ГУ МВС в Житомирській області повідомив позивача про повернення матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги без права на виплату.

Вважаючи вказану відмову у виплаті його одноразової грошової допомоги протиправною ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позов, виходив з того, що дії відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу є неправомірними, а тому для захисту прав позивача слід зобов'язати відповідача розглянути питання щодо призначення, нарахування і виплату одноразової грошової допомоги позивачу відповідно до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Колегія суддів апеляційного суду часткового погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Так, частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" (чинного до 06.11.2015 р.) встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

В силу вимог статті 23 Закону України "Про міліцію" Кабінет Міністрів України Постановою №850 від 21.10.2015 року затвердив "Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" (далі - Порядок №850). Дана постанова набрала чинності 31.10.2015 року і є чинною на даний час.

Як зазначено в пункті 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби пакет документів (заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках) з додатками).

Судом встановлено, що згідно листа відповідача ОСОБА_3 вказаний пакет документів подав.

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає до Міністерства Внутрішніх Справ України в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цього Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги (п.7 Порядку №850).

МВС України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (п.9 Порядку №850).

Виходячи з аналізу вказаних норм, суд першої інстанції вірно вказав, що на відповідача покладено обов'язок прийняти рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги, однак всупереч наведеним положенням відповідач повернув документи про призначення допомоги позивачу без затвердження.

Разом з тим, Порядком №850 передбачено, що заяву про виплату цієї допомоги такий працівник подає керівнику органу внутрішніх справ, у якому проходив службу, останній складає висновок щодо виплати грошової допомоги та надсилає його до МВС для прийняття відповідного рішення (п. 7 Порядку №850).

В силу вимог ч.4 ст.97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Як вбачається з матеріалів справи, МВС України взагалі не розглядало матеріали про призначення одноразової грошової допомоги позивачу, тоді як відповідно до п.9 Порядку №850 Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження матеріалів мало прийняти рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надіслати його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи вказані правові норми, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неправомірність повернення матеріалів позивачу про призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції без розгляду.

В той же час, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч.6 ст. 23 "Про міліцію" та постанови Кабінету Міністрів України №707 від 12.05.2007 р. ОСОБА_3 була нарахована та виплачена грошова допомога у розмірі 20700 грн. Отже, з огляду на вказані обставини позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають до задоволення шляхом розгляду питання щодо призначення, нарахування і виплати одноразової грошової допомоги позивачу відповідно до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, з урахуванням вище вказаних виплачених сум.

Щодо вимог позивача про зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення виплати позивачу одноразової грошової допомоги колегія суддів зазначає наступне.

Так, пунктом 2 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим.

Виходячи з норм адміністративного судочинства, його завданням є гарантування дотримання прав та вимог законодавства, а не забезпечення ефективності державного управління, інакше було б порушено принцип розподілу влади за даних обставин. Відтак, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічна позиція, викладена в постанові Пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008, постанові ВСУ від 18 березня 2014 у справі № 21-11а14, ВАСУ від 28.07.2015 у справі №К/800/34016/14 відповідно до яких, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які не належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

З огляду на те, що відповідач наділений дискреційними повноваженнями з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги або прийняття рішення про відмову у їх видачі, то суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "21" лютого 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення ОСОБА_3 без розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути питання щодо призначення, нарахування і виплату ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги позивачу відповідно до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено "27" жовтня 2017 р.