Справа № 462/3097/17
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/9748/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 16 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

13.07.2017 року позивач - ОСОБА_1 звернулася з позовом до Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова, в якому просить зобов'язати відповідача провести поновлення їй пенсії за віком з 07.10.2009 року - шляхом призначення її знову, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в її пенсійній справі з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 16 серпня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова щодо відмови у виплаті пенсії за віком. Зобов'язано Залізничне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком, починаючи з 14 січня 2017 року. Адміністративний позов в частині позовних вимог про визнання неправомірними дій та зобов'язання Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова поновити виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 07 жовтня 2009 року по 13 січня 2017 року - залишено без розгляду.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що з дня набрання чинності рішенням №25-рп/2009 виникли підстави для поновлення конституційного права ОСОБА_1 на виплату їй пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Отже, з цього часу управління мало відновити виплату пенсії їй, яка виїхала на постійне місце проживання за кордон.

Разом з тим, законом не передбачена індексація та компенсація втрати частини доходів з підстав, визначених позивачем зазначених у позові.

Крім того, суд першої інстанції зазначає, що позовні вимоги за період по 13.01.2017 року заявлені після спливу шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ч.2 ст.99 КАС України. Обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду, позивачем не зазначено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 та Залізничне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова оскаржили її, подавши апеляційні скарги.

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі просить змінити постанову Залізничного районного суду м. Львова від 16 серпня 2017 року в частині строку, з якого має бути поновлена їй пенсія та зобов'язати відповідача провести поновлення пенсії з 07.10.2009 року - шляхом призначення її знову, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, на підставі документів, що знаходяться в її пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсацією частини доходів.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт - ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції безпідставно застосовано строк звернення до суду, встановлений ст.99 КАС України, оскільки об'єм захисту судом порушеного права, у даному випадку, повинен бути визначений з застосуванням такого законодавчо врегульованого правового інституту, як «виплата пенсії за минулий час».

Крім того, враховуючи неправомірність поведінки відповідача, відповідні пенсійні виплати мають бути поновлені, нараховані і виплачені позивачу з проведенням не тільки індексації, а й компенсацією втрати частини доходів.

Залізничне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова у своїй апеляційній скарзі просить скасувати постанову Залізничного районного суду м. Львова від 16 серпня 2017 року та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт - Залізничне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова зазначає, що ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає порядок виплати пенсії у разі виїзду за кордон, а саме, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, виплачується за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Враховуючи, що позивач виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, з якою не укладено міжнародного договору з питань соціального (пенсійного) забезпечення, підстав для поновлення виплати пенсії немає.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, має 37 років страхового стажу. Зазначене підтверджується копією паспорта, копією картки платника податків, копією трудової книжки та не заперечувалось відповідачем.

25 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про поновлення їй виплати пенсії за віком.

Залізничне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова листом №539/03-20 від 25.04.2017 року повідомило позивача про відмову їй у поновленні виплати пенсії за віком, з посиланням на те, що вона виїхала на постійне місце проживання за кордон, а міжнародного договору, яким би було передбачено виплату такої пенсії між Україною і Ізраїлем не укладено .

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

При цьому встановлено, що вини відповідача у неотриманні позивачем пенсії немає.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 51 вказаного Закону передбачалось, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Як слідує із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 у спірний період перебувала у Ізраїлі, з якою в України відсутній відповідний міжнародний договір щодо виплати пенсій.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року по справі № 1-32/2009 визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З огляду на зазначене положення п. 2 ч. 1 ст. 49 та другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» втратили чинність з 07.10.2009 року, тобто з дати прийняття рішення № 25-рп/2009 Конституційним Судом України.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно із ч.2 ст. 99 КАС України у редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду адміністративного позову (ч.1 ст. 100 КАС України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом лише 13.07.2017 року.

З урахуванням наведеного та фактичної дати звернення позивача за захистом своїх порушених прав, виходячи із передбаченого законом строку звернення до адміністративного суду, суд першої інстанції підставно залишив без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 у частині вимог за період з 7 жовтня 2009 року по 13 січня 2017 року включно.

Достатніх поважних причин, які б позбавляли можливості своєчасно звернутися до суду за захистом своїх порушених прав позивачем не наведено.

Відповідно до п.1 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсії, призначені за цим законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Підвищення пенсії у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація пенсії проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який становить 101%. У разі підвищення розміру мінімальної пенсії, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів, місяць, в якому відбулося підвищення пенсії, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для мети індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, в тому числі і пенсії, не проводиться.

У разі несвоєчасності виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», крім згаданої у п.1 даної статті індексації пенсії, у разі якщо величина середньої заробітної плати в Україні за даними спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у галузі статистики за минулий рік зросла, то з 1 вересня поточного року розмір пенсії підвищується на коефіцієнт, який відповідає не менш ніж 20% темпів зростання середньої заробітної плати в Україні порівняно з попереднім роком, за винятком випадків, коли підвищення пенсійних виплат за минулий рік перевищило цей коефіцієнт. Якщо коефіцієнт підвищення пенсійних виплат у минулому році був менший ніж згадано вище, то збільшення пенсій здійснюється з урахуванням попереднього підвищення. Розмір та порядок такого підвищення пенсії визначається у межах бюджету пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України. Дана норма Закону набрала чинності з 1 березня 2005 року. Виходячи з наведеного, у випадку зростання середньої заробітної плати в Україні, повинно відбуватися також підвищення пенсійної виплати. Таке підвищення пенсії має індивідуальний характер щодо кожного пенсіонера зокрема.

Відповідно до п.3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 28 Закону. Перерахунок пенсії провадиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових коштів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З метою реалізації вказаного Закону Кабінетом Міністрів України постановою від 17.03.2003р. №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі - Порядок).

Згідно пункту 1-1 Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін обчислюється Держкомстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Приклад обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації наведено у додатку №1.

При цьому, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації пенсій особам, які набули право на її призначення, здійснюється починаючи з місяця, в якому їх призначено (п.10-1 Порядку).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, у тому числі пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат, крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку).

Пунктом 4 Порядку визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Пенсії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Приклад обчислення суми індексації грошових доходів громадян наведений у додатку №2 Порядку.

Відповідно до пункту 5 Порядку у разі підвищення розмірів пенсії, а також при зростанні грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбувається таке підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для проведення індексації. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не проводиться.

Відтак, призначені за Законом пенсії індексуються відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів населення затвердженого постановою КМУ «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17.07.2003 року № 1078. Відповідно до вказаного Порядку підвищення пенсій у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація пенсій проводиться у разі коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який становить 101 відсоток. Індекс споживчих цін обчислюється Держкомстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях (газети «Голос України» та «Урядовий кур'єр»).

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що вимога позивача про зобов'язати відповідача провести поновлення їй виплати пенсії за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з проведенням індексації, підлягають задоволенню з 14 січня 2017 року.

Щодо позовної вимоги про здійснення компенсації втрати частини пенсії, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок).

Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців ;виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Статтею 4 Закону № 2050-III передбачено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Згідно зі статтею 6 Закону № 2050-III компенсацію виплачують, в тому числі, за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 1 Порядку його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 18.11.2014 року у справі № 21-518а14.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 щодо нарахування та виплатити компенсації за втрату частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати частини пенсії за період її невиплати з 14 січня 2017 року є підставними, а тому такі необхідно задовльнити.

Отже, оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 202 КАС України є підставою для скасування та прийняття нової постанови.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 195, ч.3 ст.160, 196, 198, ч. 4 ст. 202, ст.ст. 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова задовольнити частково.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 16 серпня 2017 року у справі №462/3097/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог за період з 7 жовтня 2009 року по 13 січня 2017 року включно - залишити без розгляду.

Визнати протиправними дії Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова щодо відмови у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Залізничне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 14 січня 2017 року, та провести відповідні виплати, із проведенням індексації та компенсації.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. Б. Хобор
В. П. Сапіга
Повний текст судового рішення виготовлено 24.10.2017 року.