Справа № 554/10413/15-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 р.Справа № 554/10413/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

представника відповідача-1 - Паська Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області, Пенсійного фонду України на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 30.03.2017р. по справі № 554/10413/15-а

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області , Служби зовнішньої розвідки України , Управління Служби безпеки України в Полтавській області , Пенсійного фонду України

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі по тексту - відповідач-1, ГУ ПФ України в Полтавській області), Служби зовнішньої розвідки України (далі по тексту - відповідач-2), Управління Служби безпеки України в Полтавській області ( далі по тексту - відповідач-3, УСБУ в Полтавській області), Пенсійного фонду України (далі по тексту - відповідач-4), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо віднесення ОСОБА_2 до категорії пенсіонерів Служби зовнішньої розвідки України;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області віднести ОСОБА_2 до категорії пенсіонерів Служби безпеки України, видати відповідну довідку та нове пенсійне посвідчення, що надасть можливість відновити втрачені соціальні пільги.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 06.10.2015 року по справі № 554/10413/15-а адміністративний позов ОСОБА_2 - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо віднесення ОСОБА_2 до пенсіонерів Служби зовнішньої розвідки України.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області віднести ОСОБА_2 до обліку, як пенсіонера Служби безпеки України.

У іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року по справі № 554/10413/15-а апеляційні скарги Управління Служби безпеки України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задоволено частково.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 06.10.2015р. по справі № 554/10413/15-а скасовано.

Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Служби зовнішньої розвідки України, Управління Служби безпеки України в Полтавській області, Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задоволено частково.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області направити до Пенсійного фонду України документи відносно ОСОБА_2, визначені "Порядком обліку, зберігання, оформлення та видачі пенсійних посвідчень в Пенсійному фонді України та його органах", необхідні для виготовлення пенсійного посвідчення.

Зобов'язано Пенсійний фонд України виготовити пенсійне посвідчення на ім'я ОСОБА_2 із зазначенням назви органу, в якому особа перебувала на військовій службі - Служба безпеки України.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.12.2016 року касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задоволено частково.

Скасовано постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 06 жовтня 2015 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 30.03.2017 року по справі № 554/10413/15-а позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області направити до Пенсійного фонду України документи відносно ОСОБА_2, визначені Порядком обліку, зберігання, оформлення та видачі пенсійних посвідчень в Пенсійному фонді України та його органах, необхідні для виготовлення пенсійного посвідчення.

Зобов'язано Пенсійний фонд України виготовити пенсійне посвідчення на ім'я ОСОБА_2 із зазначенням назви органу, в якому особа перебувала на військовій службі - Служба безпеки України.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 30.03.2017 року по справі № 554/10413/15-а в частині відмови у задоволенні позову та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначив, що, судом першої інстанції задоволено позовні вимоги про визнання протиправними дій ГУ ПФ України в Полтавській області щодо віднесення ОСОБА_2 до категорії пенсіонерів Служби зовнішньої розвідки України та відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання ГУ ПФ України в Полтавській області відновити позивача на обліку як пенсіонера Служби безпеки України, що унеможливлює відновлення втрачених пільг, оскільки зміна запису в пенсійному посвідченні суттєвої ролі в даному випадку не має.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції в частині задоволення позову, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 30.03.2017 року по справі № 554/10413/15-а в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги та у судовому засіданні представник першого відповідача зазначає, що позивачем пропущено, встановлений ст. 99 КАС України, шестимісячний строк звернення до суду з даним адміністративним позовом. Вказує, що відсутні підстави для виключення з пенсійного посвідчення даних, оскільки ОСОБА_2 підлягає обліку як пенсіонер Служби зовнішньої розвідки України. Стверджує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не є належним відповідачем, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства дане питання вирішує відповідне міністерство та згідно контрольно-інвентаризаційної відомості ОСОБА_2 є пенсіонером Служби зовнішньої розвідки України. Таким чином, вважає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а його апеляційна скарга задоволенню.

Пенсійний фонд України, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції в частині задоволення позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 30.03.2017 року по справі № 554/10413/15-а в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі, посилаючись на положення п.3 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45, Указу Президента України від 14.10.2004 року № 1239/2004 «про службу зовнішньої розвідки України», ч.2 ст. 10 Закону України «Про Службу зовнішньої розвідки України», зазначив, що пенсійна справа ОСОБА_2 має обліковуватись як пенсійна справа пенсіонера Служби зовнішньої розвідки України. Вказує, що право позивача на пенсійне забезпечення органами Пенсійного фонду України не порушено. Стверджує про пропущення позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Управління Служби безпеки України в Полтавській області, у надісланих запереченнях на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просило суд апеляційної інстанції апеляційних скарг Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Пенсійного фонду України задовольнити та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, зазначає, що згідно з чинним законодавством позивач має обліковуватись як пенсіонер Служби зовнішньої розвідки України. Відповідно до Інструкції про організацію санаторно-курортного забезпечення в Службі безпеки України, затвердженої наказом Центрального управління СБ України від 26 грудня 2011 року № 477, пенсіонери СЗР України не належать до категорії осіб, які мають право на пільгове забезпечення путівками до оздоровчих закладів СБ України.

Частиною 5 ст. 227 КАС України передбачено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Так, Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 22.12.2016 року зазначено, що суди мали дослідити, коли і за чиєю ініціативою облік позивача як пенсіонера СБ України змінено і віднесено його до категорії пенсіонерів СЗР України, яким органом йому присвоєно такий статус, а також чи звертався позивач до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про зміну статусу на пенсіонера СБ України та чи було йому відмовлено у цьому і з яких підстав.

Вказано, що суди мали встановити, що саме є предметом спору: пенсійний статус позивача чи забезпечення його санаторно-курортним лікуванням, оскільки, незважаючи на облік ОСОБА_2 як пенсіонера СЗР України з 2007 року, останній продовжував до 2014 року користуватись пільгами ветеранів СБ України, у тому числі й на санаторно-курортне обслуговування.

Колегією суддів Вищого адміністративного суду зазначено, що, зобов'язавши Пенсійний фонд України видати позивачу нове посвідчення, у той час як останній оскаржував дії ГУ ПФУ щодо його неправомірного обліку, апеляційний суд вийшов за межі позовних вимог, при цьому не перевірив, чи відновить таке судове рішення порушені права позивача.

Крім того, вказано, що відповідач неодноразово звертав увагу на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом, оскільки про свій статус як пенсіонера СЗР України йому стало відомо у травні 2014 року після видачі пенсійного посвідчення з відповідною відміткою.

Отже, в даному апеляційному провадженні справа розглядається з урахуванням наведених висновків суду касаційної інстанції.

Позивач, відповідач-2, відповідач-3 та відповідач-4 в судове засідання не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи, що позивач, відповідач-2, відповідач-3 та відповідач-4 по справі належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі представників позивача, відповідача-2, відповідача-3 та відповідача-4.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, представника першого відповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 проходив військову службу в органах КДБ СРСР та Служби безпеки України на посадах оперативного складу.

02 вересня 2004 року позивача звільнено у запас згідно з наказом Служби безпеки України №1867 з оперативної посади в Департаменті розвідки СБ України (м. Київ) у званні підполковника.

Відповідно до пенсійного посвідчення НОМЕР_1, виданого 14 жовтня 2004 року, ОСОБА_2 призначено пенсію за вислугу років, як пенсіонеру СБ України. Крім того, позивач є ветераном військової служби згідно з посвідченням НОМЕР_2 від 14 жовтня 2004 року та станом на 2007 рік обліковувався як пенсіонер Служби безпеки України.

Згідно з довідкою ГУ ПФ України в Полтавській області від 24 червня 2015 року, позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та обліковується як пенсіонер Служби зовнішньої розвідки України.

Так, підставою для віднесення позивача до категорії пенсіонерів Служби зовнішньої розвідки України стала довідка про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, видана Службою зовнішньої розвідки України, видачу якої покладено на новостворений орган у зв'язку з ліквідацією структурного підрозділу Служби безпеки України, у якому до виходу на пенсію проходив службу ОСОБА_2.

12 червня 2015 року позивач звернувся до ГУ ПФ України в Полтавській області із заявою про віднесення його до категорії пенсіонерів Служби безпеки України.

Листом ГУ ПФ України в Полтавській області від 26 червня 2015 року № 95/Д-03 позивачу повідомлено про відсутність підстав для здійснення обліку його пенсійної справи, як пенсіонера Служби безпеки України, оскільки довідку про його грошове забезпечення було складено уповноваженим органом, тобто Службою зовнішньої розвідки України, що підтверджує перебування його на обліку в органах Пенсійного фонду, як пенсіонера СЗР України.

Не погоджуючись за такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, при цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що з метою захисту прав позивача на пенсійне забезпечення є необхідним зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області направити до Пенсійного фонду України документи відносно ОСОБА_2, визначені Порядком обліку, зберігання, оформлення та видачі пенсійних посвідчень в Пенсійному фонді України та його органах, необхідні для виготовлення пенсійного посвідчення, а також зобов'язання Пенсійного фонду України виготовити пенсійне посвідчення на ім'я ОСОБА_2 із зазначенням назви органу, в якому особа перебувала на військовій службі - Служба безпеки України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до Указу Президента України від 14 жовтня 2004 року №1239/2004 «Про Службу зовнішньої розвідки України», на базі Департаменту розвідки, розвідувальних підрозділів регіональних органів Служби безпеки України утворено Службу зовнішньої розвідки України як спеціальний державний орган. Служба зовнішньої розвідки України є правонаступником Департаменту розвідки Служби безпеки України стосовно його зобов'язань, прав та обов'язків.

Згідно з частиною 2 статті 10 Закону України «Про службу зовнішньої розвідки України» від 01 грудня 2005 року №3160-IV, служба зовнішньої розвідки України стосовно завдань, прав і обов'язків є правонаступником розвідувального органу Служби безпеки України, який ліквідовано.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 Службу зовнішньої розвідки України уповноважено видавати довідки для колишніх військовослужбовців розвідувальних підрозділів органів державної безпеки колишнього Союзу РСР та СБУ для перерахунку пенсій за аналогічними посадами.

Таким чином, покладення обов'язку видачі позивачу довідки про його грошове забезпечення Службою зовнішньої розвідки України, де не проходив службу позивач, не є підставою для твердження про віднесення ОСОБА_2 до категорії пенсіонерів Служби зовнішньої розвідки України, яка створена після виходу позивача на пенсію.

Згідно з п. 1 Порядку обліку, зберігання, оформлення та видачі пенсійних посвідчень в Пенсійному фонді України та його органах, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 березня 2004 року №4-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 6 квітня 2004 року за № 427/9026, документом, який підтверджує призначення громадянину пенсії, є пенсійне посвідчення (далі - посвідчення), що видається органом Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 3 зазначеного Порядку (у редакції, що діяла на час видачі позивачу пенсійного посвідчення), Пенсійний фонд України забезпечує у місячний строк виготовлення пенсійних посвідчень на підставі таких відомостей: 1) реєстраційного номера облікової картки платника податків або номера та серії паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку у паспорті); 2) прізвища, ім'я та по батькові; 3) дати народження; 4) статі; 5) номера особового рахунку; 6) виду пенсії: за віком, по інвалідності, у разі втрати годувальника, за вислугу років; 7) групи, причини інвалідності; 8) терміну дії посвідчення.

Зазначені відомості, що сформовані щодо кожної особи, якій призначено пенсію, подаються Управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, а також у містах та районах до відповідних головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі щотижня в електронній формі до 12-ї години понеділка тижня, наступного після того, у якому ці відомості були зібрані.

Разом із зазначеними відомостями подається електронна копія фотокартки особи, якій призначено пенсію.

Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі зобов'язані не пізніше 12-ї години вівторка тижня, у якому збиралися відомості, подати до Пенсійного фонду України в електронній формі зведені відомості разом з електронними копіями фотокарток.

Пенсійний фонд України до початку виготовлення пенсійних посвідчень забезпечує перевірку наявності раніше призначених пенсій (виготовлених посвідчень) особам, щодо яких подано зазначені відомості.

Посвідчення виготовляється на ім'я особи, якій призначено пенсію.

Особам, яким призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у пенсійному посвідченні після виду пенсії зазначається назва органу, в якому особа перебувала на військовій службі.

Колегія суддів відхиляє доводи першого відповідача про те, що останній не є належним відповідачем з посилання на те, що відповідно до вимог чинного законодавства питання щодо виключення з пенсійного посвідчення даних вирішує відповідне міністерство (Служба зовнішньої розвідки України), оскільки відповідно до зазначеного Порядку саме Пенсійний фонд України забезпечує виготовлення пенсійних посвідчень на підставі відомостей, сформованих та надісланих Управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, а також у містах та районах до відповідних головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі щодо кожної особи, якій призначено пенсію.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимо . Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог ч. 2 ст. 162 КАС України у поєднанні із ч.2 ст. 11 КАС України, колегія суддів вважає достатнім та належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області направити до Пенсійного фонду України документи відносно ОСОБА_2, визначені Порядком обліку, зберігання, оформлення та видачі пенсійних посвідчень в Пенсійному фонді України та його органах, необхідні для виготовлення пенсійного посвідчення, а також зобов'язати Пенсійний фонд України виготовити пенсійне посвідчення на ім'я ОСОБА_2 із зазначенням назви органу, в якому особа перебувала на військовій службі - Служба безпеки України.

Доводи відповідачів про порушення позивачем строку звернення до суду з даним позовом колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Так, відповідачі стверджують, що позивач про порушення своїх прав дізнався у травні 2014 року під час отримання пенсійного посвідчення з відповідною відміткою, проте, до суду звернувся лише 05.08.2015 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.4 ст. 99 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач скористався досудовим порядком вирішення спору.

Так, судовим розглядом встановлено, що 16.07.2015 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області листом № 106/Д-03 позивача повідомлено про відсутність підстав для здійснення обліку пенсійної справи ОСОБА_2, як пенсіонера Служби безпеки України.

Враховуючи дату надання відповіді на заяву ОСОБА_2 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області (16.07.2015 року), дату звернення до суду ОСОБА_2 (05.08.2015 року), місячний строк для звернення до суду з даним адміністративним позовом, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем не пропущено встановлений законодавством строк звернення до суду з даним адміністративним позовом позивачем.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Октябрського районного суду м. Полтави від 30.03.2017 року по справі № 554/10413/15-а відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційних скарг ОСОБА_2, Головного управління Пенсійного фонду Полтавської області, Пенсійного фонду України колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, не впливають на вирішення справи по суті та висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області, Пенсійного фонду України залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 30.03.2017р. по справі № 554/10413/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 27.10.2017 р.