Справа № 817/482/17
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 жовтня 2017 р.Р і в н е 817/482/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мантрейд" до Рівненської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень

В С Т АН О В И В:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мантрейд" звернулося до суду з позовом до Рівненської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2017/000001/1 від 01 березня 2017 року та картки відмови в митному оформленні товару № UA204000/2017/000001/1 від 01 березня 2017.

В судовому засіданні 12 вересня 2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав. Пояснив суду, що на виконання умов контракту від 10 листопада 2009 року №5879/1, укладеного з фірмою "Trilini International LTD", позивачем імпортовано на митну територію України партію товарів, які предявлено до митного оформлення на підставі митної декларації від 01 березня 2017 року №UA204010/2017/000096. Митну вартість товару визначено за основним методом - за ціною контракту. Представник позивача зазначив, що не погоджується з оспорюваними рішеннями, вважає їх необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам законодавства. Зокрема, представником позивача вказано, що застосування органом доходів і зборів другорядних методів з метою визначення митної вартості імпортованих товарів є безпідставним, оскільки заявлену митну вартість товарів декларантом визначено з урахуванням вимог договору, а для митного оформлення товару надано всі необхідні документи, які дають змогу чітко встановити митну вартість товару.

Представник відповідача у судовому засіданні 10 жовтня 2017 року проти позовних вимог заперечив. Пояснив суду на обґрунтування своїх заперечень, що під час здійснення митного контролю за правильністю визначення позивачем митної вартості товарів, імпортованих на підставі митної декларації від 01 березня 2017 року №UA204010/2017/000096 встановлено, що у документах наданих декларантом органу доходів і зборів для підтвердження митної вартості товару містяться суперечливі дані та не містяться всі відомості, що підтверджують визначення митної вартості товарів. Крім того, представник відповідача вказав, що для митного оформлення позивачем не було надано всіх необхідних документів, з яких можна було б встановити вартість товару. Представник відповідача, зазначив, що з наведених підстав прийнято оспорюванні рішення, які вважає правомірними.

10 жовтня 2017 року через ВДЗ (канцелярію) суду представником позивача було подано клопотання про розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

В судовому засіданні 10 жовтня 2017 року судом було поставлено на обговорення питання щодо розгляду справи у порядку письмового провадження. Представник позивача не заперечив проти розгляду справи в порядку письмового провадження, представник відповідача залишив вирішення даного питання на розсуд суду. За таких обставин, заслухавши думку сторін, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог частини 6 статті 12 та статті 41 КАС України, у зв'язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що 10 листопада 2009 року між "Trilini International LTD", як продавцем, та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мантрейд", як покупцем, було укладено контракт № 5879/1, предметом якого стала поставка товарів, а саме какао-продуктів, какао-порошку, какао тертого, какао-бобів та какао-велли. Товар поставлявся в кількості, по ціні та в асортименті згідно додатків (специфікацій), які являються невідємною частиною контракту. Орієнтовна кількість товару 200 000 тон (а.с. 110-112, 114-116).

16 січня 2017 року сторонами було підписано додаток (специфікацію) № 5 до контракту №5879/1 від 10 листопада 2009 року, яким визначено, що згідно пункту 1.2. контракту продавець продає натуральну какао-макуху, в кількості 200 тон, ціна за 1 тону 950 USD та загальною вартістю 190 000, 00 USD. Даним додатком (специфікацією) передбачено умови поставки - DAP Рівне, Україна. Також передбачено, що вартість упаковки, маркування та завантаження включено у вартість товару (а.с. 113, 117).

На виконання умов контракту і вказаного додатку (специфікації) до нього позивачем імпортовано на митну територію України товар, характеристика якого зазначена в інвойсі від 22 лютого 2017 року № 4012 (а.с. 87-88).

01 березня 2017 року дані товари предявленні декларантом позивача до митного оформлення на підставі митної декларації №UA204010/2017/000096 та документів доданих до неї (а.с. 14, 55).

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, 01 березня 2017 року Рівненською митницею ДФС було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2017/000001/1, яким відкориговано митну вартість імпортованих ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мантрейд" товарів, а саме натурального какао-кейку, який являє собою продукт переробки какао-бобів (частково знежирений жмих), жирністю 10-12%, розфасований в паперові мішки по 25 кг нетто, загальною вагою 20,450 т загальною вартістю 19 427, 50 USD, що дорівнює 527 723,05 грн.

Зазначеним рішенням орган доходів і зборів не визнав заявлену декларантом митну вартість товару, визначену за основним методом за ціною договору (контракту), застосувавши метод визначення митної вартості товару резервний та визначив митну вартість імпортованого позивачем товару на загальну суму 45264,89 USD, у національній валюті 1229562,53 грн (а.с. 18,58).

01 березня 2017 року Рівненською митницею ДФС було оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, якою відмовлено ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мантрейд" у митному оформлені (випуску) товарів за митною декларацією від 01 березня 2017 року №UA204010/2017/000096 (а.с. 19, 59).

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями Рівненської митниці Державної фіскальної служби України позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку оспорюваним рішенням суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно ч.3 ст. 318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Частиною 2 та пунктом 1 частина 6 статті 321 Митного кодексу України, передбачено, що у разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України та закінчується після закінчення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.

Частиною 1 статті 248 Митного кодексу України визначено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до ч.1 ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. ч. 2-1 ст. 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частинами 1 2 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно ч.2 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 1 статті 55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості

товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Відповідно до частини 2 3 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 4 статті 57 Митного кодексу України передбачено, що застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 58 Митного кодексу України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на повязаних із продавцем осіб для виконання зобовязань продавця.

Частиною 11 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною 9 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі обєктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обовязковою при її обчисленні.

Згідно частин 11-12 статті 264 Митного кодексу України, якщо митну декларацію подано з порушенням вимог, встановлених цим Кодексом, орган доходів і зборів відмовляє у її прийнятті, про що посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Висновки аналогічного характеру містяться у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 року по справі №21-53а15, яка в силу вимог частини 1 статті 244-2 КАС України, є обов'язковою для врахування судом при розгляді та вирішенні цієї адміністративної справи.

Судом встановлено, що підставою для прийняття оспорюваних рішень стала відмова в наданні витребовуваних митницею додаткових документів та те, що в наданих позивачем для митного оформлення документах містяться суперечливі дані та не містяться всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а саме:

1) відповідно до п.3.2 Контракту від 10 листопада 2009 року № 5879/1 в ціну товару входить вартість пакувальної тари, завантаження та оформлення в країні продавця. Відповідно до доповнення (специфікації) № 5 до контракту від 10 листопада 2009 року № 5879/1 та інвойсу від 22 лютого 2017 року № 4012 умови поставки товару DAP Рівне, Україна, що не узгоджується з п.3.2 Контракту від 10 листопада 2009 року № 5879/1, враховуючи загальноприйняті правила Інкотермс 2010;

2) згідно CMR від 23 лютого 2017 року № 20170224, перевізником імпортованих товарів є резидент Україна згідно даних заявлених до Рівненської митниці ДФС, країною відправлення товару є США. До митного оформлення не було надано жодних транспортних документів згідно яких товар транспортувався з США до Німеччини, а також те, що в органу доходів і зборів були наявні обґрунтовані підстави вважати, що декларантом було заявлено неповні відомості щодо складових митної вартості товару.

Разом з тим, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що з метою митного оформлення товарів, заявлених у митній декларації UA204010/2017/000096 від 01 березня 2017 року, позивачем було подано:

1) контракт від 10 листопада 2009 року № 5879/1;

2) доповнення (специфікація) № 5 до контракту від 10 листопада 2009 року № 5879/1;

3) рахунок-фактура (інвойс) від 22 лютого 2017 року № 4012;

4) митна декларація країни експорту від 23 лютого 2017 року 17DE24E1;

5) сертифікат якості від 22 травня 2015;

6) міжнародна автомобільна накладна (CMR) 23 лютого 2017 року № 20170224.

У пункті 3.2. контракту "Trilini International LTD" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мантрейд" погоджено, що в ціну товару входить вартість пакувальної тари, завантаження та оформлення в країні продавця. Ціна товару встановлюється в доларах (USD) або в євро (EUR), загальна сума контракту складає 1 000 000 EUR або 1 300 000 USD.

10 листопада 2009 року сторонами було підписано додаток (специфікацію) №5 до контракту, яким обумовлено, що вартість пакувальної тари, оформлення та завантаження включено у вартість товару. Ціна товару встановлюється в доларах (USD). Загальна вартість контракту складає 190 000,00 USD.

Таким чином, "Trilini International LTD" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мантрейд" обумовлено конкретний порядок визначення вартості товару, яка включає в себе вартість упаковки, маркування, завантаження та оформлення в країні продавця.

Згідно з правилами Інкотермс 2010 термін DAP ("Delivered at Place", поставка в місце призначення) є загальним становищем, при якому важливо точно вказати місце призначення. Термін DAP передбачає, що товар надається покупцеві вже готовим для розвантаження.

Пунктом А4 правил Інкотермс 2010 передбачено, що продавець зобовязаний поставити товар шляхом надання його в розпорядження покупця на прибулому транспортному засобі, готовим до розвантаження, в узгодженому пунктів, якщо такий є, в пойменованому місці призначення в погоджену дату або період.

Відповідно до п. А9 правил Інкотермс 2010 продавець зобовязаний нести всі витрати, повязанні з перевіркою товару (перевірка якості, вимірювання, зважування, підрахунок), необхідною для поставки товару в відповідності до пункту А4, а також витрати по інспектуванню товару перед відвантаженням, яке пропонується владою країни вивезення. Продавець зобовязаний за свій рахунок забезпечити упаковку товару, за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі звичайно прийнято відвантажувати зазначений в договорі товар без упаковки. Продавець може упакувати товар таким чином, як це необхідно для його перевезення, якщо тільки покупець до укладення договору не повідомить продавця про специфічні вимоги до упаковки. Маркування упакованого товару повинно бути здійснено належним чином. Отже, умови поставки DAP (поставка в місце призначення), дійсно, покладають обовязок щодо підготовки товару для розвантаження на продавця. В той же час, зазначені умови поставки прямо не забороняють включення продавцем вартості пакування, завантаження і оформлення товару до складу ціни товару.

Таким чином, "Trilini International LTD" та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мантрейд" обумовлено конкретний порядок визначення вартості товару, до якого включено вартість упаковки, маркування, завантаження та оформлення в країні продавця.

Суд не бере до уваги те, що до митного оформлення позивачем не було надано жодних транспортних документів, щодо транспортування товару з США до Німеччини.

Так, відповідно до CMR від 23 лютого 2017 року №20170224, відправником товару зазначено HD Cotterell GmbH Ellerholzdamm 38 Hamburg Deutschland від імені Trilini International LTD, місце завантаження Гамбург. Наданими позивачем доказами також підтверджується, що товар, який був предметом митного оформлення був придбаний його продавцем в ТОВ "Swiss Finance Solutions" згідно договору купівлі - продажу №SFSREI/TRINEW 13 від 03 січня 2017 року, з умовами доставки зі складу HDC (скорочена абревіатура від HD Cotterell GmbH, Гамбург) (а.с. 118-119).

Отже, сумніви відповідача щодо неподання до митного оформлення транспортних документів, згідно яких товар транспортувався з США до Німеччини є необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, Рівненською митницею ДФС було витребувано додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: транспортні перевізні документи, а також документи, що містять інформацію про вартість перевезення імпортованих товарів, згідно повного маршруту транспортування; виписку з бухгалтерської документації продавця стосовно формування ціни партії товару на заявлених комерційних умовах поставки; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; сертифікат походження товару.

На вказану вимогу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мантрейд" митному органу було надіслано лист від 01 березня 2017 року в якому повідомлено, що додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості будуть надані одночасно з поданням митної декларації, заповненої у звичайному порядку після проведення лабораторних досліджень. До тимчасової декларації такі документи додаватися не будуть, оскільки для їх отримання потрібен певний час (а.с. 62).

Суд з цього приводу зазначає, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбаченні ст. 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Висновки аналогічного характеру містяться у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 року по справі №21-53а15, яка в силу вимог частини 1 статті 244-2 КАС України, є обов'язковою для врахування судом при розгляді та вирішенні цієї адміністративної справи.

Враховуючи, що позивачем було надано митному органу всі підтверджуючі митну вартість документи, які наведенні в ч.2 ст. 53 Митного кодексу України, відповідач безпідставно обрав резервний метод визначення митної вартості.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як субєкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення і не довів правомірності винесення спірних рішень.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає доведеними, належними та допустимими доказами, що при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2017/000001/1 від 01 березня 2017 року та картки відмови в митному оформленні товару № UA204000/2017/000001/1 від 01 березня 2017 року, субєкт владних повноважень діяв при недотриманні встановленого законом порядку, необґрунтовано, неупереджено, без зясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішень.

Судові витрати присуджуються на користь позивача відповідно до ч.1. ст. 94 КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA204000/2017/000001/1 від 01 березня 2017 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в митному оформленні № UA204000/2017/000001/1 від 01 березня 2017 року.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Мантрейд" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Рівненської митниці Державної фіскальної служби України судовий збір у розмірі 3 200 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.