Справа № 242/3391/17
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Капітонов В.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року справа №242/3391/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м. Авдіївці Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 08 вересня 2017 року в справі № 242/3391/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Авдіївці Донецької області про визнання дій протиправними та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Авдіївці Донецької області щодо відмови в призначенні пенсії, скасувати рішення № 13 від 17.03.2017, зобовязати зарахувати до пільгового стажу роботи період з 09.11.1993 по 30.09.1996 та з 30.03.1998 по 31.12.1999, а також призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 23.02.2017.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 08 вересня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано неправомірним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївці Донецької області № 13 від 17 березня 2017 року про відмову ОСОБА_2 в призначенні пенсії.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївці Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 23 лютого 2017 року про призначення пенсії відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївці Донецької області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_2 періоди його роботи:

- з 09 листопада 1993 року по 30 вересня 1996 року на ДП «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств»;

- з 30 березня 1998 року по 31 грудня 1999 року на ДП «Шахта ім. Максима Горького».

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що законодавством передбачено право органів, які призначають пенсії, вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також у необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Апелянт звертає увагу суду, що підприємства, які видали уточнюючі пільговий характер роботи позивача довідки, розташовані на тимчасово не підконтрольній українській владі території, тому неможливо провести зустрічну перевірку достовірності первинних документів.

Таким чином, на думку відповідача, право ОСОБА_2 на призначення пенсії за віком на пільгових умовах не підтверджено належними та допустимими доказами, тому суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови не повністю дослідив всі обставини що мають значення для справи.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а постанову суду залишити без змін з таких підстав.

ОСОБА_2 (далі позивач) 23 лютого 2017 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївці Донецької області (далі відповідач, пенсійний орган, УПФУ в м. Авдіївці) із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням пенсійного органу № 13 від 17 березня 2017 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії з тих підстав, що він не має необхідних 25 років пільгового стажу на підземних роботах. На момент звернення із заявою про призначення пенсії страховий стаж ОСОБА_2 склав 27 роки 06 місяців 27 днів, стаж роботи за ст.ст. 14-20 17 років 0 місяців 11 днів, за ст.ст. 14-25 0 років 0 місяців 2дні.

Не погодившись із рішенням пенсійного органу та вважаючи, що він має достатньо стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, ОСОБА_2 звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, трудова книжка є основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника.

За приписами ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII), яка визначає особливості пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних і відкритих гірничих роботах та в металургії, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Право на пенсію на пільгових умовах мають працівники, зайняті на протязі повного робочого дня виконанням робіт, передбачених Списком № 1. При цьому під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу (роз'яснення Міністерства соціального захисту населення і Міністерства праці від 10.05.1994 № 01-3/406-02-2 та № 06-1649).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Пунктом 20 цього Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їхніх правонаступників. У такій довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професію або посаду; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включено цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана довідка.

За нормами статті 14 Закону № 1788-XII до пільгового стажу зараховується робота працівників, які безпосередньо зайняті повний робочий день на відповідних роботах, за умови підтвердження первинними документами саме такої роботи повний робочий день. При цьому такими документами можуть бути: журнали виходів на роботу, табелі використання робочого часу, деякі накази чи розпорядження по підприємству. Кожен з цих документів дає лише часткове підтвердження зайнятості на роботах зі шкідливими умовами праці, але сукупні дані цих документів можуть бути доказом повної зайнятості працівника.

Згідно із затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 Списком 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію на пільгових умовах, а саме, із п. 1.1а ч. 1 розділу І до відповідних професій належать: усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах в переліку «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень».

Абзацом першим частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менше ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону № 1058-IV, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Механізм обов'язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних прав.

Так, зокрема, статтею 113 Закону № 1058-IV передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону № 1058-IV застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов'язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону № 1058-IV) незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 20 Закону № 1058-IV).

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Спірні періоди трудової діяльності ОСОБА_2 підтверджуються трудовою книжкою БТ-І № 3437700, а саме:

-з 09.11.1993 по 24.02.1994 (учень гірника з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем у шахті);

-з 25.02.1994 по 19.06.1994 (гірник з ремонту гірничих виробок 3 розряду з повним робочим днем у шахті);

-з 20.06.1994 по 04.10.1994 (учень гірника очисного забою підземного з повним робочим днем у шахті);

-з 05.10.1994 по 16.03.1995 (гірник очисного забою 4 розряду підземний з повним робочим днем у шахті);

-з 17.03.1995 по 30.10.1996 (гірник очисного забою 5 розряду підземний з повним робочим днем у шахті);

-з 30.03.1998 по 31.12.1999 (гірник очисного забою 5 розряду підземний з повним робочим днем у шахті).

Також, пільговий характер роботи позивача в спірні періоди підтверджуються довідками, виданими ДП «Донецька обласна дирекція з ліквідації збиткових вугледобувних та вуглепереробних підприємств». Вказані довідки містять аналогічні трудовій книжці відомості та видані на підставі особової архівної картки ф. Т-2 № 707, наказів по шахті «Мушкетовская», табелю обліку робочого часу на підземних роботах, особових рахунків щодо заробітної плати.

Окрім цього, в матеріалах справи наявна довідка № 360 від 28.11.2014, видана ДП «Шахта ім. Максима Горького». Згідно з цією довідкою ОСОБА_2 з 30.03.1998 по 06.08.2010 працював гірником очисного забою підземним з повним робочим днем у шахті. Підстави для видачі: архівна особиста картка, накази по шахті, особисті рахунки; додаткові відомості: накази про проведення атестації робочих місць.

Пенсійний орган не заперечує, що посади, які обіймав позивач, належать до Списку № 1.

Посилання апелянта на неможливість проведення перевірки первинних документів, зазначених у довідках, судова колегія відхиляє, з огляду на наступне.

Відповідно до статті ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів

При розгляді справи колегія суддів застосовує висновок суду, викладений в Постанові Верховного Суду України № 21-1660а16 від 06 грудня 2016 року, в якій зазначено наступне.

Згідно зі ст. 101 Закону № 1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

При цьому відповідно до пункту 1 частини першої статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону № 1788-ХІІ є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 14 Закону № 1788-ХІІ має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала зі шкідливими і важкими умовами праці. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу. Тобто перекладання обовязку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку пільгової довідки особи не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Враховуючи, що записами у трудовій книжці в сукупності з наявними в матеріалах справи довідками підтверджено роботу ОСОБА_2 повний підземний робочій день у шахті в спірні періоди, колегія суддів дійшла висновку про наявність у позивача передбаченого ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» права на призначення пенсії на пільгових умовах.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено право позивача на отримання пенсії на пільгових умовах, яке підлягає відновленню шляхом зарахування спірних періодів роботи до стажу, що дає право на призначення такої пенсії, та зобовязання повторно розглянути заяву від 23.02.2017.

Також пенсійний орган у своїй апеляційній скарзі наголошує, що судом першої інстанції було безпідставно стягнуто з відповідача сплачений позивачем судовий збір. Колегія суддів спростовує наведений довід та зазначає наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI) судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частиною 7 ст. 6 Закону № 3674-VI передбачено, що розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади (ст. 9 Закону № 3674-VI).

Главою 7 Розділу II Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано процесуальні питання, повязані зі сплатою судового збору та розподілом судових витрат.

За приписами ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку, що сплата судового збору відрізняється за своєю суттю від розподілу судових витрат. Останній є частиною відновлення порушеного права, тому задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції правомірно здійснив розподіл судових витрат, стягнувши сплачений судовий збір на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївці Донецької області. До ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України зміни щодо звільнення Пенсійного фонду України та його органів від розподілу судових витрат не вносились.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 94, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м. Авдіївці Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 08 вересня 2017 року в справі № 242/3391/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Авдіївці Донецької області про визнання дій протиправними та скасування рішення залишити без задоволення.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 08 вересня 2017 року в справі № 242/3391/17 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

ОСОБА_3

ОСОБА_4