Справа № 457/424/17
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/9142/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Бошка І.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 25 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про скасування постанови Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області №8/41-ф/пз від 01.03.2017 у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 30.05.2017 звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, в якому просив скасувати постанову Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області №8/41-ф/пз від 01.03.2017 у справі про адміністративне правопорушення та ухвалити рішення про закриття провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-42 КУпАП.

Постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 25 липня 2017 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області №8/41-ф/пз від 01.03.2017 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 188-42 КУпАП щодо ОСОБА_3. Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 188-42 КУпАП щодо ОСОБА_3 закрито.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Державна архітектурно-будівельна інспекція України оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати на прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт вказує, що на час проведення перевірки директор ТОВ «Парк Резорт Курорт Сервіс» не надав жодних документів на об'єкт будівництва та не допустив посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до об'єкта будівництва для здійснення заходів контролю в повному обсязі. Під час проведення перевірки об'єкта нерухомості був присутній директор ТЗОВ «Парк Резорт Сервіс» ОСОБА_3, однак він відмовився надати доступ до об'єкта нерухомості. Зазначає, що перевірка проводилася відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553.

При апеляційному розгляді представник позивача заперечив вимоги апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що згідно протоколу № 8/11 від 12 січня 2017 року директор ТзОВ «Парк Резорт Сервіс» ОСОБА_3 не допустив посадових осіб Департаменту ДАБІ у Львівській області на об'єкт реконструкції нежитлової будівлі (вбиральної), що знаходиться в першій санітарній зоні охорони мінеральних джерел на АДРЕСА_1 для проведення позапланової перевірки, чим порушив положення п. 1 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.п. 1 п. 11 Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 № 533.

В протоколі також вказано, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, від надання пояснень та підпису відмовилася. У протоколі зафіксовано, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 12:00 год 27 січня 2017 року, однак така особа відмовилася від отримання примірника протоколу (а.с. 13).

Постановою № 8/41-ф/пз від 01 березня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5134,00 грн.

Згідно даної постанови директор ТзОВ «Парк Резорт Сервіс» не допустив посадових осіб Департаменту державно архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області на об'єкт реконструкції нежитлової будівлі (вбиральної), що знаходиться в першій санітарній зоні охорони мінеральних джерел на АДРЕСА_1 для проведення позапланової перевірки.

Копію постанови надіслано поштою з цінним листом відповідачу, про що є відповідна відмітка на постанові (а.с. 3).

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувану постанову № 8/41-ф/пз від 01 березня 2017 року винесено необґрунтовано, без врахування права позивача на надання пояснень при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, роз'яснення йому прав і обов'язків, передбачених ст. 268 КУпАП та без дотримання вимог до протоколу про адміністративне правопорушення встановлених ст. 256 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553.

Згідно ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час ви

Відповідно до частин 2, 3 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю розглядають відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Згідно положень пункту 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 (надалі - Порядок), державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Інспекціями за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Відповідно до вимог пункту 7 Порядку, позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції.

Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням чи письмової заяви про проведення перевірки щодо дотримання суб'єктом господарювання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об'єкта; перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів інспекцій; перевірка виконання суб'єктом господарювання вимог інспекції щодо усунення порушень ліцензіатом ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства; - вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Пунктом 11 Порядку передбачено, що посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом та видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та/або зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно положень пунктів 17-20 Порядку, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (суб'єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності встановлено Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Згідно п. 2 Порядку справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності розглядаються Держархбудінспекцією та її територіальними органами (далі - інспекції).

Накладати штраф від імені інспекцій мають право керівник Держархбудінспекції та уповноважені ним його заступники, керівники територіальних органів Держархбудінспекції та їх заступники у межах своїх повноважень.

Водночас, за змістом Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, підставою для розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності є відповідний протокол, складений посадовою особою інспекції за результатами перевірки.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12.01.2017 відповідачем відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення, який не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Всупереч вимогам ст. 256 КУпАП у протоколі від 12 січня 2017 року не зазначається часу та дати вчинення ОСОБА_3, як директором ТЗОВ «Парк Резорт Сервіс» адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-42 КУпАП, що фактично унеможливлює обчислення строків накладення на нього адміністративного стягнення, встановлених ст. 38 КУпАП. При цьому, у протоколі не зазначено, хто конкретно із посадових осіб ТЗОВ «Парк Резорт Сервіс» не допускав посадових осіб Департаменту.

Як видно з протоколу, то в ньому відповідачем зроблено відмітку, що ОСОБА_3 відмовився від підписання протоколу та його отримання. Проте, в даному протоколі не викладено мотиви відмовлення від такого підписання, а також не зафіксовано факт такої відмови підписами понятих чи очевидців.

Відповідач ні в суді першої інстанції, ні при апеляційному розгляді не надав жодних доказів про виклик ОСОБА_3 для підписання протоколу, відібрання від нього пояснень при його складанні та роз'яснення йому прав і обов'язків, передбачених ст. 268 КУпАП, на виконання вимог ч. ч. 1, 2, 4 ст. 256 КУпАП.

Окрім цього, суд першої інстанції вірно врахував, що вказаний протокол скеровано ОСОБА_3 20 січня 2017 року, а отримано 30 січня 2017 року (а.с. 14), що фактично унеможливлює його прибуття для розгляду компетентним органом протоколу про адміністративне правопорушення 27 січня 2017 року.

Колегія суддів також враховує, що згідно наказу №2 від 30 грудня 2016 року ОСОБА_3 з 03 січня 2017 року по 17 січня 2017 перебував у відпустці, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 26).

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з чим погоджується колегія суддів, що відповідачем не надано доказів того, що підтверджують обставини, викладені в постанові по справі про адміністративне правопорушення, тоді як саме на нього законом покладено обов'язок доказування вини позивача у скоєні правопорушення.

Щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Проте прийняття відповідного рішення про закриття провадження у справі відноситься відповідно до вимог ч. 1 ст. 222, п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП до компетенції органу, які уповноважені законом на розгляд даної категорії справ про адміністративні правопорушення, а не до компетенції суду при розгляді відповідно до вимог ст. 171-2 КАС України позовів з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки судом не вирішується питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності певної особи, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд має право визнати незаконними і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити в цьому, а зазначене свідчить про те, що адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження по справах про адміністративні правопорушення.

Таким чином, до повноважень адміністративного суду не належить закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував вищевказаних обставин та дійшов помилкового висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, а тому в цій частині постанову слід скасувати, а в решті постанову залишити без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198 п. 3, 202 п. 4, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити частково.

Постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 25 липня 2017 року у справі №457/424/17 в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення скасувати.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. І. Рибачук
Повний текст судового рішення виготовлено 24.10.2017