Справа № 826/1520/17
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 жовтня 2017 року 11:37 № 826/1520/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Качура І.А., при секретарі судового засідання Пасічнюк С.В. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Стюарт Інтернешнл Корпорейшн ЛТД»
до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

за участі представників сторін:

від позивача - Данилевська О.М., Лисенко М.В.,

від відповідача - Мартиненко Д.Ю.,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Алекс Стюарт Інтернешнл Корпорейшн ЛТД» (далі - позивач, ТОВ «Алекс Стюарт Інтернешнл Корпорейшн ЛТД») з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.11.2016 №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що платіжні доручення про перерахування податку до бюджету до установи банку ним подано вчасно (до закінчення граничного строку сплати зобов'язань), проте воно безпідставно не було прийнято та виконано банком, а тому позивач вважає, що вжив всіх заходів по перерахуванню коштів, але з незалежних від нього причин платежі своєчасно не поступили до бюджету, а отже у відповідача не було підстав для ухвалення спірного рішення.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову, та зазначив, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену ним у деклараціях, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, проте позивач порушив п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України при сплаті зобов'язань, самостійно задекларованих у податкових деклараціях за І квартал 2015 року та за І квартал 2016 року, як наслідок, у відповідності до п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України відповідачем правомірно нараховані штрафні санкції та прийнято спірне податкове повідомлення-рішення.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п. 57.1 ст.57 Податкового кодексу України проведено перевірку ТОВ «Алекс Стюарт Інтернешнл Корпорейшн ЛТД» () щодо порушення правил сплати податку, за результатами якої складено акт від 06.10.2016 №919/26-50-12-01-11/30967042.

Як вбачається з акту перевірки, в ході перевірки встановлено порушення позивачем термінів сплати самостійно задекларованих грошових зобов'язань з податку на додану вартість згідно податкових декларацій за І квартал 2015 року та за І квартал 2016 року, передбачених п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України.

На підставі висновків акту перевірки та статті 126 Податкового кодексу України відповідачем 23.11.2016 прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу, а саме у розмірі 7 064,17 грн.

Вважаючи, що зазначене податкове повідомлення-рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства, яке порушує його права та інтереси, позивачем звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (пункт 49.1 статті 49 Податкового кодексу України).

Пунктом 49.18 статті 49 Податкового кодексу України визначені строки подання податкових декларацій, а саме: податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Порядок визначення сум податкових та грошових зобов'язань встановлений статтею 54 Податкового кодексу України, пункт 54.1 якої визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Податковий же борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (підпункт 14.1.175 пункту14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за І квартал 2015 року від 29.04.2015 № з граничним строком сплати - 20.05.2015.

Крім того, позивачем подавалась до контролюючого органу податкова декларація з податку на додану вартість за І квартал 2016 року від 25.04.2016 № з граничним строком сплати - 20.05.2016.

Разом з тим, перевіркою встановлено, що кошти до бюджету на сплату податкових зобов'язань позивача з ПДВ в сумі 21 718,00 грн. за податковою декларацією з податку на додану вартість від 29.04.2015 № перераховано 25.05.2015, тобто із затримкою у 5 календарних днів; а кошти до бюджету на сплату податкових зобов'язань позивача з ПДВ в сумі 55 460,00 грн. за податковою декларацією з податку на додану вартість від 25.04.2016 № перераховано 26.05.2015, тобто із затримкою у 6 календарних днів.

Дослідивши подані документи, судом встановлено згідно витягу з системи електронного адміністрування ПДВ (рахунок 7596), що позивачем своєчасно поповнено рахунок в системі електронного адміністрування коштами для сплати задекларованих зобов'язань.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, своєчасна сплата зобов'язань за податковою декларацією з податку на додану вартість від 29.04.2015 № підтверджується поповненням позивачем рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ (рахунок 7596) на суму 21 718,00 грн. 30.04.2015, про що свідчить копія платіжного доручення від 30.04.2015 №48 на вказану суму.

Також, згідно витягу з системи електронного адміністрування ПДВ (рахунок 7596) станом на 25.04.2016 (день подачі декларації) стан рахунку складав 41 940,37 грн.

Згідно платіжного доручення від 26.04.2016 №43 позивачем перераховано на рахунок 25 000,00 грн.

Отже, станом на 26.04.2016 залишок на рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ становив 66 940,37 грн., що було достатнім для погашення зобов'язань з податку на додану вартість в розмірі 55 460,00 грн. згідно податкової декларації від 25.04.2016 №.

В той час, як видно з витягу з реєстру транзакцій ДКСУ, останньою списано кошти в розмірі 21 718,00 грн., які були зараховані 30.04.2015, лише 25.05.2015.

Також, згідно витягу з реєстру транзакцій ДКСУ у 2016 році, органом казначейської служби списано кошти у розмірі 55 460,00 грн. лише 26.05.2016.

Таким чином, вбачається, що органом, який здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкрито рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, несвоєчасно перераховано кошти з ПДВ до бюджету, які були наявні на рахунку позивача. В свою чергу, позивачем своєчасно поповнено рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ сумою коштів для сплати зобов'язань з ПДВ згідно вищезгаданих податкових декларацій.

З приводу наведеного суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 201-1.1 статті 201-1 Податкового кодексу України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 201-1.2 статті 201-1 Податкового кодексу України платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Пунктом 201-1.5 статті 201-1 Податкового кодексу України передбачено, що з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов'язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов'язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у виданих податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов'язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.

Згідно з пунктом 200-1.6 статті 201-1 Податкового кодексу України за підсумками звітного податкового періоду, відповідно до задекларованих в податковій декларації результатів, платником проводиться розрахунок з бюджетом у порядку, визначеному статтями 200 та 209 цього Кодексу.

Кошти, зараховані на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, та погашення податкового боргу з податку на додану вартість (пункт 200-1.7 статті 201-1 Податкового кодексу України).

Механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків регулює Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок № 569).

Відповідно до пунктів 20, 21 Порядку № 569 за підсумками звітного (податкового) періоду відповідно до задекларованих у податковій декларації з податку результатів діяльності платником податку проводиться розрахунок з бюджетом у порядку, визначеному статтею 200 Податкового кодексу України, та/або здійснюється перерахування сум податку на спеціальний рахунок.

Суми податку, зазначені в податкових деклараціях з податку, перераховуються до бюджету та/або на спеціальний рахунок з електронного рахунка платника податку.

Для перерахування до бюджету та/або на спеціальний рахунок платника податку сум узгоджених податкових зобов'язань відповідно до поданих податкових декларацій з податку ДФС не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення граничного строку, встановленого Податковим кодексом України для самостійної сплати податкових зобов'язань, надсилає Казначейству реєстр платників податку, в якому зазначаються найменування або прізвище, ім'я та по батькові платника податку, податковий номер або номер та серія паспорта (для фізичних осіб - підприємців, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), індивідуальний податковий номер платника податку, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету та/або на спеціальний рахунок.

На підставі таких реєстрів Казначейство не пізніше останнього дня строку, встановленого Податковим кодексом України для самостійної сплати податкових зобов'язань, перераховує суми податку до бюджету та/або на спеціальні рахунки платників податку з їх електронних рахунків.

Відповідно до пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Таким чином, визначальним, в даному випадку, є те, з чиєї вини відбулося неповне внесення чи невнесення податку до бюджету. Якщо неперерахування податку не є наслідком винних дій платника податку, то до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції, пеня чи пред'явлені інші вимоги щодо перерахування податкових платежів до бюджету. Водночас, неперерахування чи несвоєчасне перерахування органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, коштів, які направляються на сплату податків, зборів або інших обов'язкових платежів, з рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, за наявності цих коштів на вказаному рахунку, також виключає відповідальність платника податку.

Стосовно проведення самого перерахунку з електронних рахунків коштів до бюджету, то це є обов'язковою функцією, яку має виконувати платіжна система.

В даному випадку, як встановлено під час розгляду справи, позивач виконав усі дії, які від нього залежали для належного та своєчасного виконання обов'язку щодо сплати податку до бюджету, зокрема, на наступний, після подачі податкових декларацій з податку на додану вартість, день позивачем перераховано на електронний рахунок відповідні суми коштів.

Водночас, несвоєчасна сплата коштів з ПДВ була здійснена органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкрито рахунок позивача в системі електронного адміністрування, а не позивачем.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Разом з тим, частиною 2 статті 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи відповідачем, в порядку виконання обов'язку, покладеного на нього частиною 2 статті 71 КАС України не доведено суду жодних обставин, які свідчили б про наявність вини позивача щодо невчасної сплати грошових зобов'язань.

Натомість, позивачем доведено та надано достатньо належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно, беручи до уваги положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 69-71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 23 листопада 2016 року №.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Стюарт Інтернешнл Корпорейшн ЛТД» () сплачений ним судовий збір у розмірі 1600,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур