Справа № 147/1211/16-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 147/1211/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Волошин І.А.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

19 жовтня 2017 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Сторчака В. Ю. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представник позивача: ОСОБА_2, представник на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 19 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації Вінницької області про зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Тростянецького районного суду Вінницької області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації Вінницької області, у якому просила зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації Вінницької області здійснити їй нарахування та виплату державної допомоги при народженні двох дітей, яка передбачена ст.ст.10,11,12 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", у розмірі встановленому законодавством на час народження дитини.

Постановою Тростянецького районного суду Вінницької області від 19 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі та просив їх задовольнити.

Представником відповідача до суду апеляційної інстанції подано клопотання про розгляд справи без його участі.

Враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, а представник позивача не заперечив проти відсутності представника відповідача, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду за даної явки сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України.

28 серпня 2013 року під час перебування в Португалії позивач народила двох дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, виданими Відділом реєстрації актів цивільного стану м.Фару.

Діти зареєстровані громадянами України, що підтверджено довідками від 26.09.2013 року № 298, № 299, виданих посольством України в Португалії.

Згідно законодавства Португалії ОСОБА_3 перебувала у відпустці по догляду за дітьми протягом 6 місяців.

Згідно Епікризу відділення педіатрії Госпітального центру округу Алгарве, справа №13015621, ОСОБА_7 17.02.2014 року був госпіталізований з діагнозом: гіпотонією пов'язаною з хворобою очей. Дата виписки 04.03.2014 року. Епікризом встановлено, що дитина була здорова до 12.02.2014 року.

25 листопада 2014 року позивач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації Вінницької області з заявою про отримання допомоги при народженні двох дітей.

Листом Управління праці та соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації Вінницької області №Ш-05-47-2400 від 26.11.2014 року позивача було повідомлено про відсутність законних підстав для призначення виплати допомоги при народженні дитини у зв'язку зі зверненням про призначення такої допомоги після спливу 12 місяців після народження дитини.

Позивач, вважаючи таке рішення відповідача неправомірним, звернулася за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Закон України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" (далі - Закон) відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону допомога при народженні дитини є одним з видів державної допомоги сім'ям з дітьми.

Приписи ч. 1 ст. 5 вказаного Закону визначають, що всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини.

При цьому частиною 6 статті 11 вказаного Закону передбачено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Зі змісту наведених норм випливає, що органи праці та соціального захисту населення здійснюють за заявою особи призначення та виплату допомоги при народженні дитини за умови звернення такої особи не пізніше дванадцяти місяців з дня її народження.

Відповідно до п. 11 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1751 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми (далі - Порядок №1751) для призначення допомоги при народженні дитини органу соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається: 1) заява одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; 2) копія свідоцтва про народження дитини (з пред'явленням оригіналу).

Жінки, які мають зареєстроване місце проживання на території України і народили дитину під час тимчасового перебування за межами України, подають видані компетентними органами країни перебування і легалізовані в установленому порядку документи, що засвідчують народження дитини, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

При цьому згідно п. 12 Порядку №1751 допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що Законом та Порядком №1751, які регулюють спірні правовідносини, визначено обов'язкову умову призначення допомоги при народженні дитини, а саме звернення за її призначенням не пізніше ніж через дванадцять місяців з дня народження дитини, і не передбачено можливості поновлення строку звернення за призначенням допомоги при народженні дитини у випадку пропуску такого з будь-яких причин, а тому суд першої інстанції вірно вказав на законність оспорюваних дій Управління, оскільки відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Аналогічна правова позиція випливає зі змісту ухвал Вищого адміністративного суду України від 25.05.2016 року у справі № 206/556/13-а (2а/206/15/13), від 30.11.2016 року у справі №234/1956/16-а (2а/234/63/16).

Колегія суддів зазначає, що відсутність нормативно передбаченої можливості поновлення дванадцятимісячного строку звернення за призначенням допомоги при народженні дитини унеможливлює врахування висловлених в апеляційній скарзі прохань скасувати рішення суду першої інстанції і задовольнити позов.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 19 липня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 26 жовтня 2017 року.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Сторчак В. Ю. Ватаманюк Р.В.