Справа № 638/18467/15-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 р.Справа № 638/18467/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.07.2017р. по справі № 638/18467/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Шевченківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила:

- визнати наявність загального стажу роботи ОСОБА_1 у ТОВ "Стройпуть" на посаді повара за договором підряду в період із 09.02.1998 року по 31.08.1999 року;

- зобов'язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком Список № 2 відповідно до п. 6 ст. 13 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 03.02.2015 року;

зобов'язати відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, на підставі п. 6 статті 13 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 03.02.2015 року.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.07.2017 року по справі № 638/18467/15-а позов задоволено.

Зобов'язано Шевченківське об'єднане Управління Пенсійного фонду України м. Харкова призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, на підставі п. «б» ч. 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до стажу період її роботи з 09.02.1998 року по 31.08.1999 рік у ТОВ «Стройпуть», починаючи з 03.02.2015 року, тобто з дати звернення.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.07.2017 року та прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних вимог відмовити.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач, ОСОБА_1, 03.02.2015 року ОСОБА_1 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова із заявою про призначення пенсії за віком (а. с. 34).

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції від 09.12.2012 року) встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, жінки - після досягнення 50 років, і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Протоколом №637 від 19.02.2015 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії (а. с. 35).

Відмова у призначенні пенсії за віком Списком №2 вмотивована тим, що позивачем не надані документи, які підтверджують необхідний стаж 20 років згідно п. 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За наданими документами загальний трудовий стаж складає 19 років 03 місяці 15 днів.

Спірним трудовим стажем є стаж роботи позивача ОСОБА_1 у ТОВ «Стройпуть» на посаді повара за договором підряду у період з 09.02.1998 року по 31.08.1999 року, який складає 1 рік 6 місяців 22 дні.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з наявності у позивача права на зарахування стажу роботи у період з 09.02.1998 року по 31.08.1999 року до стажу, який дає право на пільгове призначення пенсії.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 20 Постанови №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Пунктом 3 вказаної Постанови встановлюється, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто для оформлення пільгової пенсії необхідно надати до органів Пенсійного фонду трудову книжку та/або уточнюючу довідку.

Як вбачається із записів у трудовій книжці серії АТ-IV №1051486, позивач ОСОБА_1 09.02.1998 року прийнята поваром за договором підряду у ТОВ «Стройпуть» (договір №19 від 09.02.1998 року), а 31.08.1999 року звільнена у зв'язку з закінченням строку дії договору з Надимської філії ТОВ «Стройпуть» (наказ №48-к від 31.08.1999 року) (а. с. 8-9).

Відповідач, як в запереченнях на адміністративний позов, так і в апеляційній скарзі, обґрунтовуючи правомірність відмови у зарахуванні спірного стажу, посилається на те, що у трудовій книжці позивача містяться неточності в частині назви підприємства, на яке ОСОБА_1 прийнято на роботу- ТОВ «Стройпуть» та з якого її звільнено - Надимської філії ТОВ «Стройпуть».

Проте, колегія суддів звертає увагу, що позивачем надано лист Міжрайонної інспекції Федеральної податкової служби №4 по Ямало-Німецькому автономному округу від 21.12.2016 року №04-24/1720, згідно якого повідомлено, що Постановою Мера МО місто Надим і Надимський район Ямало-Німецького автономному округу №387 від 18.07.1997 року погоджено розміщення на території Надимського району Надимського філіалу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройпуть». За даними Єдиного державного реєстру платників податку, ТОВ «Стройпуть» знято з податкового обліку 02.11.2001 року у зв'язку з ліквідацією за рішенням суду. Згідно з положенням про Надимську філію Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройпуть», філія не є юридичною особою, діє від імені товариства (а.с. 72).

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що як на момент прийняття на роботу, так і на момент звільнення позивача, ТОВ «Стройпуть» було зареєстровано як юридична особа, а Надимська філія ТОВ «Стройпуть» мала право виступати від імені товариства.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пп.4 п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, згідно якого при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити пільговий стаж позивача.

Статтею 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

У відповідності до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Україна є соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1 та частина перша статті 8 Основного Закону України).

У Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що «верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності». Складовою верховенства права є правова визначеність, яка, зокрема, знаходить свій вияв у принципі законних (легітимних) очікувань.

Європейський суд з прав людини у справі Івонн Ван Дайн проти Міністерства внутрішніх справ (Yvonne Van Duyn v. Home Office 04.12.1974) висловив правову позицію, за якою принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, ця держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Відтак, обґрунтованими (легітимними) сподіваннями особи є очікування можливості ефективного здійснення певного права, як прямо гарантованого, так і опосередкованого (того, яке випливає з інших прав), у разі, якщо особа прямо не виключена з кола тих, хто є носіями цих прав.

Згідно статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також, відповідно до статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За принципом верховенства права, що визначений у частині 4 статті 8 КАС України, забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 25.01.2012 року №3-рп/2012 наголосив, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Колегія суддів, враховуючи, що позивачем надано належні та достатні докази для призначення їй пенсії та врахування періоду роботи з 09.02.1998 року по 31.08.1999 рік до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, погоджується із висновками суду першої інстанції також щодо обрання належного способу захисту прав позивача шляхом зобов'язання відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, на підставі п. «б» ч. 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до стажу період її роботи з 09.02.1998 року по 31.08.1999 рік у ТОВ «Стройпуть», починаючи з 03.02.2015 року, тобто з дати звернення.

За приписами ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставин справи, які підтверджуються доказами, та ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.07.2017р. по справі № 638/18467/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Подобайло З.Г. Григоров А.М.
Повний текст ухвали виготовлений 27.10.2017 р.