Справа № 638/12151/17
Суддя: Шестак О. І.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/638/653/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2017 р. Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шестака О.І.,

за участю секретаря судового засідання Гармаш К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова з наступними вимогами: визнати протиправною відмову Шевченківського об'єднаного управління ПФУ м. Харкова у здійсненні йому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області №03-55/156 від 07.06.2017 р. і зобовязати відповідача здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90%. з включенням суми матеріальної допомоги з 26.12.2016 р., виходячи із розміру заробітної плати 33146,67 грн. на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області №03-55/156 від 07.06.2017 р. та листа Апеляційного суду Харківської області №03-55/157 від 07.06.2017 р., з урахуванням раніше виплачених сум; стягнути за рахунок державних бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що йому Шевченківським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 26.12.2016 р., відповідно до ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» в розмірі 90% грошового утримання судді. Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці було розраховано на підставі Довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої 25.12.2016 р. Апеляційним судом Харківської області на загальну суму 31680 грн., в тому числі оклад 17600 грн., надбавка за вислугу років 80% - 14080 грн, Проте, у зазначеній довідці помилково не були вказані інші виплати, які враховуються при обчисленні довічного грошового утримання, а саме: матеріальна допомога до відпустки у розмірі посадового окладу, яка включена в оподаткований дохід.

Позивач вказує, що про це йому стало відомо 07.06.2017 р., коли уповноваженою особою Апеляційного суду Харківської області йому була надана нова довідка на заміну попередньої, в якій не була врахована 1/12 частина допомоги на оздоровлення, для подання до органів ПФУ, а саме: Довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання (станом на момент звільнення у відставку), відповідно до якої розмір заробітної плати, яка має бути врахована при призначенні щомісячного довічного грошового утримання, - 33146,67 грн.

В звязку з викладеним, вказує позивач, 09.06.2017 р. він звернувся до Шевченківського обєднаного управління ПФУ м. Харкова з заявою прийняти нову довідку для обчислення щомісячного довічного грошового утримання на заміну попередньої, в якій не була врахована 1/12 частина допомоги на оздоровлення, яка нараховується відповідно до ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», і входить до складу фонду оплати праці, на яку відповідно до ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», нараховується внесок в розмірі 22%. В заяві від 09.06.2017 р. позивач просив перерахувати довічне грошове утримання з 26.12.2016 р., виходячи із розміру заробітної плати 33146,67 грн. на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області №03- 55/156 від 07.06.2017 р.

Позивач зазначає, що після його повторного звернення до Управління ПФ, він тільки 01.08.2017 р. особисто на прийомі отримав витяг з протоколу №10 Шевченківського обєднаного Управління ПФУ м. Харкова від 09.06.2017 р. про відмову в перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання. Поштою ніякого листа про відмову в проведенні перерахунку, або протокол про відмову від відповідача на свою заяву від 09.06.2017 р. він не отримав.

Свою відмову відповідач мотивував тим. що матеріальна допомога на вирішення матеріально-побутових питань не передбачена ст. 133 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р,. а тому підстави для врахування її в заробіток для обчислення щомісячного довічного грошового утримання відсутні.

Щодо вказаної відмови позивач звертає увагу суду на те, що в довідці Апеляційного суду Харківської області йдеться не про матеріальну допомогу на вирішення матеріально-побутових питань, як на те посилається відповідач, а про матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі посадового окладу при наданні судді щорічної відпустки, які є різними за своєю правовою природою.

Позивач вважаї такі дії відповідача незаконними, протиправними, такими, які порушують норми діючого законодавства, оскльки аналіз положень закону дає підстави прийти до висновку, що матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді та є складовою заробітної плати, тому включається до пенсіі чи до довічного грошового утримання.

25.09.2017 р. від представника відповідача - начальника Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харков надійшли письмові заперечення проти позову. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обґрунтування заперечень зазначено, що відповідач не погоджується з обставинами, викладеними позивачем в своєму адміністративному позові; позов не визнає, вважає, що вимоги позивача є безпідставними і необґрунтованими.

Представник відповідача вказує, що ОСОБА_1 звернувся до управління 09.06.2017 р. з заявою щодо перерахунку щомісячного грошового утримання.

Посилаючись на ч. 2 ст. 133, ч. 2 ст. 135 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», представник відповідача вказує, що оскільки матеріальна допомога на оздоровлення не передбачена законодавством, підстав для врахування її в заробіток для обчислення щомісячного довічного грошового утримання немає.

Виходячи з викладеного представник відповідача вважає, що законних підстав для віднесення матеріальної допомоги до складу (структури) суддівської винагороди немає, отже рішенням управління від 09.06.2017 р. (протокол №10) позивачу відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Представник відповідача вказує, що відповідно до зазначеного, Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова діє в межах покладених повноважень і згідно чинного законодавства України і не порушило права і законні інтереси позивача.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, просив справу розглядати за його відсутності.

Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова надав суду заперечення проти позову і просило розглядати справу за відсутності свого представника.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, суд розглянув адміністративну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

В ч. 1 ст. 126 Конституції України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених в ч. 1 ст. 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України, статус суддів визначається виключно законами України. Матеріальне та соціально-побутове забезпечення, в тому числі і заробітна плата суддів, є елементами статусу судді. Збереження існуючого статусу судді, недопущення його скасування або звуження його змісту та обсягу є однією з основоположних гарантій незалежності судді (пункт 7.2 Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 р №10-рп/2008)

В своїй позовній заяві ОСОБА_1 вказує, і це не оспорюється відповідачем, що Шевченківським обєднаним управлінням ПФУ м. Харкова йому було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 26.12.2016 р. відповідно до ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» в розмірі 90% грошового утримання судді.

09.06.2017 р. позивач звернувся до Управління з заявою про перерахунок раніше призначеного йому довічного грошового утримання з 26.12.2016 р., виходячи з розміру заробітної плати 33146,67 грн., на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області №03-55/156 від 07.06.2017 р.

З рішення комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій Шевченківського обєднаного управління ПФУ м. Харкова, яке відбулось 09.06.2017 р., протокол №10, вбачається, що підстави для здійснення ОСОБА_1 перерахунку пенсії, призначеної згідно з ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», за заявою від 09.06.2017 р. на підставі довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Апеляційним судом Харківської області 07.06.2017 р. №03-55/156, відсутні.

Вказаний висновок, з посиланням на ст. 133 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції закону №2453-VI від 07.07.2010), обґрунтовано тим, що в суддівську винагороду, з якої обчислюється розмір щомісячного довічного грошового утримання судді, не враховується матеріальна допомога.

На момент прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення позивача з посади судді у відставку, спірні правовідносини регулювались Законом України від 07.07.2010 р. №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин). Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону № 2453-VI, незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Відповідно до п. 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 р. №8-рп/2005, право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03.06.2013р. № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить ч. 1 ст. 55 Конституції України.

Згідно з п. 3 Рішення Конституційного суду України від 08.06.2016 р. за №4-рп/2016, щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Згідно з ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Згідно Закону України «Про судоустрій та статус суддів», розмір щомісячного довічного утримання становив 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та за кожний повний рік на посаді судді понад 20 років цей розмір збільшується на 2 %.

Відповідно до ст.ст. 133-134 цього Закону, суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки - виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вищезазначеного Закону визначено структуру заробітної плати до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

При цьому, слід зазначити, що згідно з п. 2.3.3. Інструкції № 5 «Зі статистики заробітної плати», матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Додатком №2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій зазначається крім відомостей про судову винагороду інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Відповідно до норм законодавства, зміст матеріальної допомоги полягає у виплаті грошових коштів. При цьому, виплата сум грошової допомоги здійснювалась позивачу систематично та включена в оподатковуваний дохід.

Аналіз наведених положень дає підставу для зазначення про те, що матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді.

Крім того, ст. 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 1 ст. 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20.02.2012 р. №21-430а11 та від 06.11.2013 р. №21-350а13, які в силу ст.244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України. Матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, та гарантії їх соціального захисту є одним із складових елементів принципу незалежності суддів.

В рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон "Про статус суддів", яка проголошує, що рівень виплат, який має отримувати суддя у відставці має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

З вищезазначених обставин посилання пенсійного органу, що матеріальна допомога не входить до суддывської винагороди, з якої обчислюється розмір щомісячного довічного грошового утримання судді, є необґрунтованими.

Крім того, суд вважає за необхідне вказати, що відповідно до ч. 3 ст. 133 Закону № 2453-VI (в редакції, чинній на час виходу позивача у відставку), посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Частиною третьою ст. 141 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. №1-8/2016) визначено, що у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ч. 4 ст. 142 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402-VІІІ, в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Дія положень ч. 3 ст. 141 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. і ч. 4 ст. 142 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 р. по суті та змісту повинні бути застосовані до спірних відносин позивача, до його права на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у процентному відношенні до грошового утримання суддів, працюючих на відповідних посадах.

Таким чином, суд зазначає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці становить певний відсоток від суддівської винагороди, яка, у свою чергу, залежить від розміру мінімальної заробітної плати.

Враховуючи, що з 01.12.2016 р. розмір мінімальної заробітної плати було збільшено до 1600 грн., що призвело до збільшення розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з цієї дати відповідач повинен був провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач під час судового розгляду справи правомірності своїх дій не довів, в зв'язку з чим суд вбачає наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку позивачу щомісячного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення судді у відставці та зобов'язує відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90%, з включенням суми матеріальної допомоги, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання 26.12.2016 р., виходячи з розміру заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді 33146,67 грн. на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області №03-55/156 від 07.06.2017 р. і листа Апеляційного суду Харківської області №03-55/157 від 07.06.2017 р., з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Позивачем на підтвердження понесених судових витрат до суду надано квитанцію #0.0.824930430.1 (код квитанції 0953-3923-8320-8138) від 11.08.2017 р. про сплату судового збору в сумі 640 грн.

Таким чином, за рахунок державних бюджетних асигнувань на користь позивача повинні бути стягнуті понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 11, 70, 71, 94, 158-63, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про зобов'язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправними дії Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Зобов'язати Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90%, з включенням суми матеріальної допомоги з 26.12.2016 р., виходячи з розміру заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді 33146,67 грн. на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області №03-55/156 від 07.06.2017 р. і листа Апеляційного суду Харківської області №03-55/157 від 07.06.2017 р., з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (61022, м. Харків, м-н Свободи, 5, 4 підїзд, ) на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня отримання її копії шляхом подачі до апеляційного адміністративного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова апеляційної скарги.

Суддя: