Справа № 538/232/17
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 р.Справа № 538/232/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лохвицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Лохвицького районного суду Полтавської області від 01.09.2017р. по справі № 538/232/17

за позовом ОСОБА_1

до Лохвицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання вій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА

У березні 2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом до Лохвицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі по тексту - Лохвицьке об'єднане УПФУ, відповідач), в якому просила суд :

- визнати неправомірною бездіяльність Лохвицького об'єднаного УПФУ Полтавської області щодо нездійснення позивачці як судді у відставці перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 01.12.2016 року;

- визнати неправомірними дії Лохвицького об'єднаного УПФУ щодо обмеження розміру довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.01.2017 року по 05.01.2017 року максимальним розміром 10740 грн.;

- зобов'язати Лохвицьке об'єднане УПФУ Полтавської області здійснити ОСОБА_1 - судді у відставці перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці , починаючи з 01 грудня 2016 року без обмеження розміру довічного грошового утримання в розмірі 22016 грн. 00 коп.;

- зобов'язати Лохвицьке об'єднане УПФУ Полтавської області здійснити ОСОБА_1 - судді у відставці доплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.01.2017 року до 05.01.2017 року, виходячи з встановленого щомісячного розміру довічного грошового утримання судді у відставці 22016 грн. 00 коп. без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Постановою Лохвицького районного суду Полтавської області вді 01.09.2017 року по справі № 538/232/17 визнано протиправними рішення Лохвицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про відмову у проведенні ОСОБА_1 перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці за грудень 2016 року згідно грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, та про обмеження позивачу у період з 1 по 5 січня 2017 року виплати довічного грошового утримання, виходячи з максимального його розміру 10740,00 грн. на місяць.

Зобов'язано Лохвицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області провести перерахунок і доплату ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці за грудень 2016 року згідно грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді без обмеження розміру довічного грошового утримання судді у відставці, встановивши щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 22016,00 грн. та доплату довічного грошового утримання за період з 1 по 5 січня 2017 року без обмеження розміром 10740,00 грн. на місяць, встановивши щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 22016,00грн.

Допущено негайне виконання постанови суду у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 640,00 грн. судового збору.

Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 06.09.2017 року виправлено описку у постанові Лохвицького районного суду Полтавської області від 01.09.2017 року по справі № 538/232/17, а саме вірно зазначено суд, до якого може бути оскаржена вказана постанова.

Відповідач, не погодившись із вказаною вище постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Лохвицького районного суду Полтавської області від 01.09.2017 року по справі № 583/232/17, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за № 200/1489, стверджує, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Оскільки зміна розміру заробітної плати відбулася у грудні 2016 року, перерахунок був проведений з 01.01.2017 року. Вказує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VІІІ від 06.12.2016 року передбачено, що з 01.01.2017 року максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не може перевищувати 10740,00 грн., тому з 01.01.2017 року по 05.01.2017 року позивачеві щомісячне довічне грошове утримання виплачене виходячи з вказаного розміру обмеженням. Водночас, з 05.01.2017 року Законом України «Про вищу раду правосуддя» щомісячне довічне грошове утримання позивачці як судді у відставці виплачується без обмеження максимальним розміром.

З огляду на приписи ч.8 ст.183-2 КАС України справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач є суддею у відставці, якій із виходом у відставку було призначено довічне грошове утримання в розмірі 86% заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді (а.с. 6, 9-10).

07.12.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Лохвицького об'єднаного УПФУ Полтавської області з питання проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Листом від 03.03.2017 року № К-06/02 відповідач повідомив позивача, що з 01.01.2017 р. було здійснено перерахунок її щомісячного довічного грошового утримання. Зазначив, що відповідно до Закону України «Про віднесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774 розмір щомісячного довічного грошового утримання після перерахунку з 01.01.2017 року, з урахуванням обмеження, встановленого цим Законом, склав 10740 грн. З 05.01.2017 року розмір грошового утримання позивачки після проведення перерахунку становить 22016 грн. 00 коп. (а.с. 8).

Як вбачається зі змісту вказаного листа, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 01.12.2016 року не проводився.

Не погодившись з порядком, в якому відповідачем був проведений перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом про визнання протиправною бездіяльності Лохвицького об'єднаного УПФУ щодо нездійснення позивачці перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01 грудня 2016 року, визнання неправомірними дій відповідача щодо обмеження розміру утримання позивачки як судді у відставці максимальним розміром 10740 грн., зобов'язання Лохвицького об'єднаного УПФУ здійснити позивачці перерахунок щомісячного довічного грошового утримання починаючи з 01.12.2016 року (у т.ч. за період з 01.01.2017 року по 05.01.2017 року) без обмеження розміру довічного грошового утримання судді у відставці, встановивши розмір останнього на рівні 22016 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, щомісячне довічне грошове утримання позивачці призначено з 06.10.2016 року.

Відповідно до п.25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ (чинного на час виходу позивачки у відставку 03.10.2016 року) право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

У свою чергу, відповідно до ст.ст. 133-134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки - виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Колегія суддів вважає за необхідне вказати, що відповідно до ч.3 ст.133 Закону № 2453-VI (в редакції, чинній на час виходу позивачки у відставку) посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці становить певний відсоток від суддівської винагороди, яка, у свою чергу, залежить від розміру мінімальної заробітної плати.

Враховуючи, що з 01 грудня 2016 р. розмір мінімальної заробітної плати було збільшено до 1600 грн., з цієї дати відповідач повинен був провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачки.

Колегія суддів відхиляє посилання відповідача на п.4 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України , затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за № 200/1489, відповідно до якого перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Так, розмір мінімальної заробітної плати, від якого залежить розмір суддівської винагороди судді, що застосовується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, встановлюється Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Підвищення розміру мінімальної заробітної плати з 01.12.2016 року передбачено Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», який прийнятий 25.12.2015 року та набрав чинності з 01.01.2016 року.

Таким чином, доводи відповідача про те, що зміна суддівської винагороди мала місце саме у грудні 2016 року, не впливають на наявність у відповідача обов'язку провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01.12.2016 року у зв'язку зі збільшенням мінімальної заробітної плати, а не з 01.01.2017 року, оскільки обставини, що є підставою для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, виникли раніше, ніж у грудні 2016 року.

Крім того, колегія суддів зауважує, що виходячи зі змісту ст. 84 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який має вищу юридичну силу порівняно з постановою Правління Пенсійного фонду, та є загальним нормативно-правовим актом з питань пенсійного забезпечення, перерахунок призначеної пенсії провадиться з таких строків при виникненні права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15-го числа.

Враховуючи, що позивач звернулась до відповідача про перерахунок 07.12.2016 року, проведення перерахунку пенсії позивачу необхідно було проводити з 01.12.2016 року.

Колегія суддів зазначає, що в січні 2017 року, з посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України № 1774-VIII від 06.12.2016 р., відповідач безпідставно обрахував довічне грошове утримання позивачки з 01 по 04 січня 2017 року, з обмеженням - в сумі 10740 грн.

За загальним правилом, установленим частиною 1 статті 58 Конституції України,- закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з частиною 1 статті 126 Конституції України,- незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і Законами України.

Відповідно до Конституції України діяльність суддів гарантується, зокрема, особливим порядком їх обрання або призначення, звільнення з посади; обмеженням прав суддів на виконання іншої оплачуваної роботи, крім викладацької, наукової та творчої; фінансуванням функціонування судів та діяльності суддів виключно за рахунок коштів Державного бюджету України (стаття 126, частина 2 статті 127, стаття 128, стаття 130).

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» незалежність судді забезпечується, зокрема, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді, правом судді на відставку. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Тобто, гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних, про що також неодноразово було зазначено і Конституційним Судом України, зокрема, у рішеннях від 08 червня 2016 року № 4- рп/2016, від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005.

У рішенні від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 Конституційний Суд України зокрема, розглянув питання щодо встановлення максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на рівні 10740 грн.

Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону № 2453 в редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VІІІ максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Здійснюючи аналіз вказаних положень на предмет їх відповідності Основному Закону України, Конституційний Суд України виходив з того, що він уже розглядав питання про недопустимість визначення в законі максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, зокрема у рішеннях від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013. У цих рішеннях Конституційний Суд України наголошував, що закріплення в законі максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів обмежує гарантії їх незалежності.

Конституційний Суд України вважає, що положення першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої , статті 141 Закону № 2453 в редакціях Закону № 213 Закону № 911 щодо встановлення максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці суперечать частині першій статті 126 Основного Закону України.

З урахуванням викладеного, вказаним вище рішенням визнано неконституційними положення першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає безпідставним зменшення відповідачем щомісячного довічного грошового утримання позивачки за січень 2017 року, а саме виплату грошового забезпечення з 01.01.2017 року по 04.01.2017 року включно з урахуванням місячного розміру грошового забезпечення в сумі 10740 грн.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено критерії, яким повинні відповідати рішення, дія чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень. Згідно з цими критеріями адміністративний суд при розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень повинен перевірити, зокрема, чи вчинені оскаржувані дії на підставі, у межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на досліджені докази та встановлені у справі фактичні обставини, колегія суддів приходить до висновку, що Лохвицьке об'єднане УПФУ, не здійснивши позивачці перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01.12.2016 року у зв'язку зі збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, та застосувавши при проведенні перерахунку вказаного утримання з 01.01.2017 року обмеження у розмірі пенсії на рівні 10740 грн., діяло не на підставі та не у спосіб, що передбачений Законом України «Про судоустрій і статус суддів», без дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Отже, наявні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій та бездіяльності Лохвицького об'єднаного УПФУ щодо відмови у здійсненні позивачці щомісячного довічного грошового утримання, а також про зобов'язання Лохвицького об'єднаного УПФУ здійснити перерахунок та виплату позивачці щомісячного довічного грошового утримання з 01.12.2016 року виходячи з встановленого щомісячного розміру довічного грошового утримання судді у відставці в сумі 22016 грн., без обмеження граничним розміром у 10740 грн.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Лохвицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Лохвицького районного суду Полтавської області від 01.09.2017р. по справі № 538/232/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає в силу приписів ч.10 ст.183-2 КАС України.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Жигилій С.П. Дюкарєва С.В.