Справа № 522/15426/17
Суддя: Тарасов А. В.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/1819/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

судді - Тарасова А.В.

за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Т.М.,

розглянувши справу адміністративної юрисдикції за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобов'язання провести нарахування та виплату пенсії за вислугу років, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 17.08.2017 року звернувся позивач із зазначеним адміністративним позовом, вказуючи, що з 15.07.2009 року йому призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», однак з 20.09.2013 року він знову пішов на службу до Державної кримінально-виконавчої служби України, а саме майором внутрішньої служби Макіївської виправної колонії та відповідно до ч. 2 ст. Закону виплата пенсії на час служби була припинена. Після початку Антитерористичної операції в Донецькій та Луганській області та приходу воєнізованих осіб до міста Макіївки, 27.06.2014 року позивач за власним бажанням звільнився зі служби та отримав право на нарахування та отримання пенсії, однак потрапив у полон та лише після визволення з тяжкими травмами в грудні 2014 року переїхав до міста Одеси, де був взятий на облік внутрішньо переміщеної особи та у зв'язку із незадовільним станом здоров'я лише в травні 2017 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про поновлення пенсії за вислугу років, яку позивачу призначено з 23.05.2016 року, а не з дня звільнення зі служби в Макіївській виправній колонії, що позивач вважає незаконним та просить суд зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату пенсії за вислугу років з 28.06.2014 року (з дня наступного після звільнення зі служби).

Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. В письмових запереченнях зазначає, що підстави для нарахування пенсії починаючи з дня наступного після звільнення відсутні, оскільки 23.05.2017 року позивач звернувся із заявою про поновлення виплати йому пенсії за вислугу років, яку він отримував до припинення її виплати та з проханням при розрахунку не враховувати період роботи в Макіївській виправній колонії, тож в даному випадку має місце нове призначення пенсії. Крім того, згідно ч. 3 ст. 50 Закону пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, зважаючи на такі обставини.

Судом встановлено, що позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» після звільнення з органів внутрішніх справ. Однак, 20.09.2013 року позивач пішов на службу до Державної кримінально-виконавчої служби України та на підставі ч. 2 ст. Закону виплата пенсії на час служби була припинена.

Згідно витягу з наказу від 27.06.2014 року №88 о/с майора внутрішньої служби ОСОБА_1 оперуповноваженого оперативного відділу Макіївської виправної колонії звільнено у запас Збройних Сил за пунктом 64 «ж» (за власним бажанням). Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 20 років 11 місяців 14 днів, у пільговому обчисленні - 28 років 04 місяці 13 днів.

В подальшому позивач прибув на фактичне місце проживання до міста Одеси та 01.12.2014 року його взято на облік як внутрішньопереміщену особу, що підтверджується копією довідки від 17.02.2015 року.

23.05.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії за вислугу років, яку він отримував до припинення її виплати, за наслідками розгляду якої відповідачем прийнято рішення про призначення пенсії за вислугу років яка становить 27 років з 23.05.2016 року. Таким чином, період служби за останнім місцем при прийнятті рішення про виплату пенсії не було враховано.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі визначається Законом України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно ст. 2 Закону військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби. Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Як вбачається з матеріалів справи при розгляді звернення позивача за поновленням пенсії відповідачем за заявою позивача не було враховано період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, а отже відбулось фактично не поновлення, а нове призначення пенсії.

Згідно п. а ч. 1 ст. 50 Закону пенсії призначаються військовослужбовцям строкової служби - з наступного дня після виписки з госпіталю, але не раніше ніж з наступного дня після звільнення з військової служби, якщо встановлення інвалідності медико-соціальною експертною комісією і звернення за пенсією відбулися не пізніше ніж через три місяці з наступного дня після виписки з госпіталю або з наступного дня після звільнення з військової служби, а сім'ям військовослужбовців строкової служби та пенсіонерів із числа цих військовослужбовців - з дня смерті годувальника або виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Згідно ч. 3 ст. 50 Закону пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Дійсно, позивач набув право на поновлення виплати пенсії з наступного дня після звільнення з військової служби, однак, оскільки він звернувся до відповідача 23.05.2017 року із заявою щодо поновлення виплати пенсії без врахування періоду служби за останнім місцем перед звільненням, відповідач правомірно застосував до даних правовідносин положення законодавства щодо порядку призначення, а не поновлення виплати раніше призначеної пенсії, у зв'язку з чим у відповідності зі ст. 50 Закону обмежив виплату пенсії за минулий час строком у 12 місяців перед зверненням.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про відсутність в діях Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ознак порушення прав позивача, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 11, 70, 71, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобов'язання провести нарахування та виплату пенсії за вислугу років - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя А.В. Тарасов

04.10.2017