Справа № 803/1417/17
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

26 жовтня 2017 року Справа № 803/1417/17

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Дмитрук В.В., вивчивши позовну заяву Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Державна служба України з безпеки на транспорті звернулася з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів в розмірі 20 685грн., що еквівалентно 349,60 євро відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 160426 від 16.05.2017 року, та еквівалентно 356,40 євро відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 160754 від 07.06.2017 року.

Адміністративний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, в звязку з чим слід відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 109 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі адміністративна справа) переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Частиною четвертою статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що Адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача субєкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; зобовязання відповідача субєкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; зобовязання відповідача субєкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; виконання зупиненої чи невчиненої дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень; примусове відчуження земельної ділянки, інших обєктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Водночас відповідно до частини пятої статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов субєкта владних повноважень може містити інші вимоги у випадках, встановлених законом.

Вказані положення Кодексу адміністративного судочинства України кореспондуються із приписами частини четвертої статті 50 цього ж Кодексу про те, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх обєднання, юридичні особи, які не є субєктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом субєкта владних повноважень про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності обєднання громадян; про примусовий розпуск (ліквідацію) обєднання громадян; про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); в інших випадках, встановлених законом.

Як вбачається з системного аналізу наведених вище норм, субєкт владних повноважень може бути позивачем у справі лише у випадках, прямо передбачених Конституцією чи законом України. З цього випливає, що звернення до суду є способом реалізації компетенції такого субєкта, а тому повинно відбуватися в межах, у спосіб та в порядку, передбаченому законом. Субєкт владних повноважень звертається до суду не за захистом своїх порушених прав чи інтересів, а тому що законом передбачений такий спосіб здійснення повноважень.

Завдання адміністративного судочинства у цих справах досягається шляхом превентивного контролю суду за правомірністю рішень чи дій субєкта владних повноважень, які потенційно можуть призвести до порушення прав приватних осіб.

Для обґрунтування права на звернення до адміністративного суду в інших випадках, крім спорів між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, та спорів, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів, субєкт владних повноважень зобовязаний послатися на спеціальне положення відповідного закону, яке уповноважує його звертатися до суду з позовом (ухвала ВАС України від 11.08.2010 року, справа N К-17526/10).

Таким чином, право субєкта владних повноважень на звернення до суду повинно бути передбачене саме законом, а не будь-яким іншим нормативним актом.

Разом з тим, ні в Законі України «Про автомобільний транспорт», ні в жодному іншому нормативно-правовому акті, в тому числі й підзаконному, зокрема, постанові Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, якою затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті та визначено завдання служби, не передбачено право Державної служби України з безпеки на транспорті, звертатися до суду з позовом до юридичних та фізичних осіб про стягнення плати за проїзд, натомість, відповідно до підпункту 27 пункту 5 Положення Укртрансбезпека, відповідно до покладених на неї завдань, здійснює лише нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Суд вважає за необхідне розяснити, що можливістю захисту інтересів держави в адміністративних справах з одночасним обґрунтуванням необхідності їх захисту, в тому числі й у спірних правовідносинах, де орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції наявний, однак у нього відсутні повноваження щодо звернення до адміністративного суду, наділені прокурори за умови дотримання вимог, встановлених частиною другою статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Пунктом 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на вищевикладене, позовну заяву управління Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення коштів не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, тому у відкритті провадження у даній справі слід відмовити.

При цьому, суд вважає за необхідне розяснити, що при повторному зверненні до суду із заявленими позовними вимогами належного позивача, останньому слід звернути увагу на необхідність долучення до позовної заяви доказів щодо сплати судового збору, а також на усунення суперечностей між текстом позовної заяви та долученими доказами, зокрема посилання в тексті позову на розрахунок № 160754 від 07.06.2017 року та долучення розрахунку (і всіх матеріалів проведеної перевірки) №160466 від 13.04.2017 року, що стосується не відповідача ОСОБА_1, а іншої фізичної особи ОСОБА_2

Керуючись статтею 109 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самими позовними вимогами, щодо яких постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Дмитрук