Справа № 806/1278/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Токарева М.С.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"25" жовтня 2017 р. Справа № 806/1278/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Шведюк М.М.,

позивача та представника відповідача:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної служби України з питань праці в особі: Управління Держпраці у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" червня 2017 р. у справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної служби України з питань праці в особі: Управління Держпраці у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постнови ,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2017р. ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про застосування штрафу. В обґрунтування позову позивач зазначає, що постановою від 28.04.2017 року № ЖИ 95/06-15-006/0216 на нього накладено штраф у розмірі 96 000, 00 грн. за порушення ст. 23 Кодексу законів про працю в частині фактичного допуску працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом на прийняття на роботу працівника та повідомлення органів фіскальної служби. Позивач вважає, що відповідач застосував до нього штраф безпідставно, а тому просить визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 19.06.2017р. позов задоволено, визнано протиправною постанову Управління Держпраці у Житомирській області від 28.04.2017р. №ЖИ 95/06-15-006/0216 та скасовано її.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на наступне.

Як встановлено судом, у період з 10 год. 30 хв. 07.04.2017 по 12 год. 00 хв. 10.04.2017 головним державним інспектором управління Держпраці у Житомирській області було проведено позапланову перевірку додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування за результатами якої складно акт №06-15-006/0216.

На підставі вказаного акту відповідачем було винесено постанову від 28.04.2017 №ЖИ95/06-15-006/0216, якою на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України, за порушення вимог ст. 24 КЗпП України, яке полягає у фактичному допуску працівника до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом про прийняття на роботу працівника та повідомлення органів фіскальної служби, застосовано до ОСОБА_3 штраф у сумі 96 000 грн.

Перевіркою встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 допустила до роботи продавця - ОСОБА_4 з 13.02.2017 без належного оформлення трудових відносин, а саме без повідомлення ДФС України, та без оформлення наказу про прийняття на роботу.

Така позиція відповідача ґрунтується на поясненнях даних ОСОБА_4 при проведенні перевірки, яка вказала, що була допущена до роботи продавця у ФОП ОСОБА_3 з 13.02.2017 без належного оформлення трудових відносин, на підставі чого головним державним інспектором Макогон О. М. було складено акт № 06-15-006/0216.

Начальником Управління Держпраці у Житомирській області за наслідками розгляду акта перевірки прийнято постанову №ЖИ95/06-15-006/0216 від 28.04.2017р. про накладення штрафу уповноваженими особами на фізичну особу - підприємця ОСОБА_3 у розмірі 96000,00грн.

Вважаючи вищевказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходи в з того, що за відсутності підтвердженого факту допущення позивачем вимог трудового законодавства оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (ст. 23 КЗпП України).

Згідно ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України. При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (абзац 2 частини 2 статті 265 КЗпП України).

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною 2 статті 265 КЗпП України та частинами 2 - 7 статті 53 Закону України «Про зайнятість населення», визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509.

Відповідно до пункту 2 цього Порядку (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Таким чином за змістом наведених норм, питання безпосереднього виконання роботи конкретної особи у конкретного суб'єкта господарської діяльності мало бути предметом детальної перевірки та об'єктивного дослідження відповідачем.

В ході судового розгляду судом встановлено, що ОСОБА_4, була допитана у якості свідка, і пояснила, що знаходилась в стані сильного душевного хвилювання і письмові пояснення писала під диктовку, тому і не змогла належним чином пояснити у яких відносинах перебуває з ФОП ОСОБА_3 Також свідок зазначила, що з 13.02.2017 не працювала у ФОП ОСОБА_3, а приходила лише на ознайомлення з посадою продавця.

Крім того судом встановлено, що позивач 06.04.2017 року уклала з ОСОБА_4 трудовий договір та надіслала повідомлення до податкового органу про прийняття працівника на роботу, яке зареєстроване у ДПІ 06.04.2017 року., що свідчить про працевлаштування особи відповідно до вимог законодавства.

Наведені обставини свідчать, що при винесенні управлінням Держпраці у Житомирській області постанови від 28.04.2017 №ЖИ95/06-15-006/0216 та застосуванні до позивача штрафу у сумі 96 000 грн. відповідачем не було зясовано усіх обставин та не зібрано належних доказів, які б підтверджували факт порушення ФОП ОСОБА_3 порушень трудового законодавства вказаних у акті №06-15-006/0216.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено належними доказами порушення позивачем вимог ст.24 КЗпП України, а отже наявності підстав , передбачених абз. 2 ч. 2 ст.265 КЗпП України , для прийняття оскаржуваної постанови від 28.04.2017р. про накладення штрафу.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з питань праці в особі: Управління Держпраці у Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "19" червня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "26" жовтня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична особа - підприємець Порхун Алла Володимирівна вул. Лісова 24,Саверці,Попільнянський район, Житомирська область,13535

3- відповідачу/відповідачам: Державна служба України з питань праці в особі: Управління Держпраці у Житомирській області вул.Шевченка, 18-а,м.Житомир,10008

4-третій особі: - ,