Справа № 642/2514/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 р. Справа № 642/2514/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Харківського обласного військового комісаріату на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 19.06.2017р. по справі № 642/2514/17

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Харківського обласного військового комісаріату

про визнання права на призначення та отримання пенсії за вислугу років, визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив:

Визнати за ОСОБА_3 право на призначення та отримання пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення до якого включені: щомісячна додаткова грошова винагорода, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація, та одноразова грошова допомога при звільненні.

Визнати дії (бездіяльність) Харківського обласного військового комісаріату щодо не внесення у довідку про додаткові види грошового забезпечення, виданої ОСОБА_3 від 17.05.2016 року № 279/ВФЗ відомості про щомісячну додаткову грошову винагороду, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексацію та одноразову грошову допомогу при звільненні які ОСОБА_3 отримував під час проходження військової служби протиправними.

Визнати дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області в частині відмови ОСОБА_3 в перерахуванні розміру призначеної пенсії з 11.04.2016 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації, одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірах зазначених у довідці Харківського обласного військового комісаріату від 01.12.2016 р. №655/ВФЗ протиправними.

Зобов'язати Головне управління Фонду України в Харківській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_3 пенсію починаючи з 11.04.2016 року в розмірі який обчислений із грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації, одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірах зазначених у довідці Харківського обласного військового комісаріату від 01.12.2016 р. №655/ВФЗ.

Зобов'язати головне управління Пенсійного фонду України в Харківський області подати протягом п'ятнадцяті днів, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 267 КАС України.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах України.

10 квітня 2016 року позивач звільнений з військової служби у Збройних Силах України.

Позивач звернувся у березні 2017 року до Харківського обласного військового комісаріату із заявою про надання нової довідки про додаткові види грошового забезпечення із зазначенням відомостей про складові додаткових видів грошового забезпечення які я отримував під час проходження військової служби, а саме: щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні.

Харківський ОВК надав позивачу нову довідку про додаткові види грошового забезпечення від 01.12.2016 р. №655/ВФЗ, в якій зазначені відомості про складові грошового забезпечення які позивач отримував під час проходження військової служби, а саме: щомісячну додаткову грошову винагороду, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки, індексацію та одноразову грошову допомогу при звільненні.

Позивач звернувся до ГУ ПФУ із заявою від 13.03.2017 р. про перерахунок та виплату пенсії з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні розмір яких зазначений у довідці Харківського ОВК від 01.12.2016 р. № №655/ВФЗ з моменту призначення пенсії. До зазначеної заяви додав оригінал довідки Харківського обласного військового комісаріату від 01.12.2016 р. № №655/ВФЗ. Зазначену довідку ГУ ПФУ отримав 14.03.2017 р.

Листом від 27.03.2017 року № 507/Є-14 ГУ ПФУ відмовило позивачу у перерахунку пенсії (а.с.14)

Таким чином, позивач вважає свої права на отримання належного розміру пенсії порушеними.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 19.06.2017 р. адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідачами подано апеляційні скарги. В апеляційних скаргах зазначають, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні - мають тимчасовий характер, залежать від певних обставин, їх розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вони не включаються до складу грошового забезпечення при звільненні військової служби.

Харківський обласний військовий комісаріат, в апеляційній скарзі зазначає, що з постановою суду не погоджується, в частині зобов'язання військкомату скласти довідку про додаткові види грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, які містять грошову допомогу на оздоровлення, допомогу на вирішення соціально - побутових питань, індексацію та грошову допомогу при звільненні. Вважає, що постанова суду першої інстанції винесена з істотними порушеннями норм матеріального та процесуального права. Просять постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області в апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції , прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Також вказують, що Управління жодним чином прав позивача щодо визначення та обчислення розміру пенсії не порушувало. Зазначають, що Управління під час призначення пенсії керувалося лише тими показниками грошового забезпечення позивача, які були надані Харківським обласним військовим комісаріатом, та не могло визначити і врахувати будь - які інші, окрім тих що були включені до відповідної довідки.

Представники відповідачів в судовому засіданні апеляційній скарги підтримали, просили їх задовольнити з підстав та мотивів, викладених у скаргах.

Представник позивача проти задоволення апеляційних скарг заперечував, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги Головного управління пенсійного фонду України та Харківського обласного військового комісаріату підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач звертався до Харківського обласного військового комісаріату для внесення у довідку відомостей про додаткові види грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні.

Листом Харківського обласного військового комісаріату повідомлено, що позивачем представлена довідка про нарахування грошового забезпечення, яка суперечить формі, затвердженій додатком 1 до листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 17.04.2008 № 248/6/С/468-Д, та має відомості «про суму щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, які враховуються під час обчислення пенсії», у зв'язку з чим прийняти надану довідку позивачем немає підстав.

Також позивач звертався до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області для перерахування та виплати пенсії.

Листом Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27.03.2017 року № 507/Є-14 ГУ ПФУ, повідомлено, що дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХII, на який посилається позивач, поширюється на військовослужбовців, які проходять службу на території України, і військовослужбовців - громадян України, які виконують військовий обов'язок за межами України, а також на військовозобов'язаних, призваних на збори, та членів їх сімей. Одноразові виплати не включаються до грошового забезпечення для обчислення (перерахунку) пенсій колишніх військовослужбовців, звільнених з військової служби, у зв'язку з чим для проведення перерахунку пенсії позивачу не вбачається законних підстав.

Позивач оскаржив вказані дії до суду.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 43 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон України № 2262-ХІІ) пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV).

Пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 43 Закону № 2262-ХІІ).

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону № 2262-XII (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною третьою цієї ж статті даного Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 1992 року пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України " Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон України № 2011-ХІІ).

Військовослужбовцям у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 року (далі Постанова КМУ № 1294) упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток №25 до постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов`язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону № 2011-ХІІ), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Законом № 2011-ХІІ також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина перша статті 10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені постановою КМУ № 1294 та Інструкцією. Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункт 30.4 пункту 30 розділу ХХХ Інструкції).

Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Одноразова грошова допомога при звільненні передбачена статтею 15 Закону №2011-ХІІ.

Згідно зі статтею 41 Закону № 1058-ІV до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, зазначені допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що грошова винагорода, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та одноразова грошова допомога при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Згідно довідки № 655/ВФ3, виданої Харківським обласним військовим комісаріатом від 01.12.2017 р. вбачається що з сум нарахованих індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні страхові внески згідно діючого законодавства на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не сплачувались (а.с. 13).

Відповідно дані суми не можуть бути включені у розрахунок пенсії та відповідно позов в цій частині не може бути задоволений.

Таким чином позивач відповідно до вимог статті 43 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2262-ХІІ) у зв'язку з нарахуванням військовослужбовцям щомісячної додаткової грошової винагороди має право на врахування при обчисленні пенсії щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки .

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 20.10.2015 (справа № 21-2942а15), від 10.03.2015 (справа № 21-70а15).

Враховуючи вищевикладені обставини, позивачу відповідачем неправомірно відмовлено в перерахуванні пенсії, не включивши в розрахунок суму щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки на які було нараховано, утримано та перераховано внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом України у постановах від 20.02.2012 по справі № 21-430а11, від 14.05.2013 р. по справі 21-125а13, від 28.05.2013 р. по справі № 21-97а13, від 03.06.2014 р. по справі № 21-134а/14.

Відповідно до ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Таким чином вимоги позивача в частині проведення перерахунку пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення підлягають частковому задоволенню.

Що до посилань Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області на порушення позивачем строку на звернення з адміністративним позовом відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає наступне.

Частинами 1, 2 ст.99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Цей строк рахується з моменту звернення за перерахунком.

Враховуючи наведене, строк звернення до суду необхідно рахувати з дати відмови в перерахунку. Позивачу відмовлено 27.03.2017, а до суду він звернувся 23.05.2017 р., тобто в шестимісячний строк. Судом зобов'язано здійснити перерахунок пенсії у межах визначеного 12 місячного терміну.

Щодо посилань Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області на те, що Управління жодним чином прав позивача щодо визначення та обчислення розміру пенсії не порушувало, колегія суддів зазначає наступне.

В матеріалах справи міститься відповідь Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області на запит позивача, якою йому відмовлено в перерахунку пенсії згідно наданої довідки.

Таким чином посилання Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області на те, що Управління жодним чином прав позивача щодо визначення та обчислення розміру пенсії не порушувало є необґрунтованим.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зобов'язання Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області виплачувати пенсію з 11.04.2016 року в розмірі який обчислений із грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень законодавства вбачається, що особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Тобто, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним за встановленням судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Таким чином, для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Зазначені висновки були неодноразово відображені в судовій практиці Вищого адміністративного суду України, зокрема в рішенні від 02 квітня 2014 року, прийнятому по справі № К/800/42688/13.

Крім того, Верховний Суд України, розглядаючи справу № 21-438а12, у своїй постанові від 26 березня 2013 року прийшов до правового висновку про те, що відповідно до ч. 1 статті 2, п.п. 6, 8 ч. 1 статті 3, ч. 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси позивачів.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Також колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову позивача щодо визнання за позивачем права на призначення та отримання пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення до якого включені: щомісячна додаткова грошова винагорода, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки .

Дана вимога позивача в контексті позовних вимог є зайвою, спір вирішується в частині зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Щодо задоволення позову про визнання дії (бездіяльність) Харківського обласного військового комісаріату з приводу не внесення у довідку про додаткові види грошового забезпечення позивача відомостей про щомісячну додаткову грошову винагороду, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки, індексацію та одноразову грошову допомогу при звільненні які позивач отримував під час проходження військової служби протиправними, колегія суддів зазначає наступне.

Дана вимога заявлена поза межами шестимісячного строку звернення до адміністративного суду передбаченого ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст.202 КАС України з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.41 160, 167, 195, 196, , 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Харківського обласного військового комісаріату - задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 19.06.2017р. по справі № 642/2514/17 скасувати.

Прийняти нову постанову якою позов задовольнити частково.

Визнати дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області в частині відмови ОСОБА_3 в перерахуванні розміру призначеної пенсії з 11.04.2016 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки в розмірах зазначених у довідці Харківського обласного військового комісаріату від 01.12.2016 року № 655/ВФЗ - неправомірними.

Зобов'язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області виплачувати пенсію з 11.04.2016 року в розмірі який обчислений із грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки в розмірах зазначених у довідці Харківського обласного військового комісаріату від 01.12.2016 року № 655/ВФЗ, здійснити виплату суми перерахунку ОСОБА_3, починаючи з 11.04.2016 року.

В частині визнання дій (бездіяльність) Харківського обласного військового комісаріату щодо не внесення у довідку про додаткові види грошового забезпечення від 17.05.2016 року №279/ВФЗ відомості про щомісячну додаткову грошову винагороду, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки, індексацію та одноразову грошову допомогу при звільненні які ОСОБА_3 отримував під час проходження військової служби протиправними - позов залишити без розгляду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Подобайло З.Г. Григоров А.М.
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 24.10.2017 р.