Справа № 548/2061/14-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 жовтня 2017 року м. Київ К/800/34713/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом про перерахунок та виплату пенсії.

Постановою Хорольського районного суду Полтавської області від 10 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року, по справі №548/2061/14-а позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області - задоволено частково.

Виконавчий лист, виданий на підставі вказаних судових рішень, перебував на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Позивач у порядку, встановленому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, звернувся до суду із заявою про зміну порядку і способу виконання постанови Хорольського районного суду Полтавської області від 10 грудня 2014 року.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 19 червня 2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено: змінено спосіб і порядок виконання рішення суду, а саме стягнуто з Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області тверду грошову суму - 4742,34 грн. відповідно до листа УПФ №1899/ 04-03 від 27 березня 2015 року.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено у задоволенні заяви.

Не погоджуючись з прийнятим апеляційним судом рішенням, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, у відкритті провадження за касаційною скаргою необхідно відмовити з наступних підстав.

Звертаючись до суду з заявою в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач послався на невиконання судових рішень, незважаючи на його неодноразові звернення до органу примусового виконання рішень.

Статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Суди встановили, що постановою Хорольського районного суду Полтавської області від 10 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, за період з 05 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно, виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на відповідний період, з урахуванням проведених виплат.

На виконання зазначеної постанови управління ПФУ здійснило нарахування позивачу підвищення до пенсії в сумі 4742,34 грн., що підтверджується листом відповідача № 1899/04-03 від 27 березня 2015 року.

Зазначена сума на час звернення позивача до суду не виплачена у зв'язку з ненадходженням до ПФУ відповідних коштів із державного бюджету.

Встановлені судами обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум підвищення до пенсії буде здійснена управлінням ПФУ після надходження відповідних сум із державного бюджету.

У справі, що розглядається, суд для відновлення права ОСОБА_1 на підвищення до пенсії, прийняв постанову про зобов'язання органу ПФУ перерахувати та виплатити пенсію в установленому законом розмірі, що відповідало заявленим у позові вимогам. Розрахунок суми підвищення до пенсії судами не здійснювався, тому, змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов'язання виплатити зазначене підвищення до пенсії на стягнення конкретної суми, суд першої інстанції змінив постанову по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судами всіх інстанцій при розгляді справи, що в розумінні статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України є недопустимим.

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду України від 11.11.2014р. у справі №21-394а14, 13.01.2015р. у справі №21-85а15 та від 14.04.2015р. у справі №21-85а15.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (а у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи із змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, дана касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки не містить належних доводів в підтвердження незаконності прийнятого апеляційним судом рішення, а тому, з врахуванням наведених приписів пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, не викликає необхідності перевірки судом касаційної інстанції матеріалів справи, що в свою чергу, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України С.С. Пасічник