Справа № 819/1187/16
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

819/1187/16

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1187/16

11 жовтня 2017 р.

м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом заступника керівника Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Центрального об’єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві до товариства з обмеженою відповідальністю "Ватра - Укр" про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пенсій за віком призначених на пільгових умовах, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Центрального об’єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Ватра - Укр" про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пенсій за віком призначених на пільгових умовах в сумі 1245226,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем рахується заборгованість по витратам на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах по списках №№ 1,2 на суму 1245226,72 грн., яка відповідачем добровільно не сплачується, а тому дана сума заборгованості підлягає стягненню в судовому порядку.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить розглядати справу без його участі в порядку письмового провадження.

Сторони - Центральне об’єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві , товариство з обмеженою відповідальністю "Ватра - Укр" в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи судом. Про причини неприбуття суд не повідомили.

Частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача у справі, суд встановив такі обставини.

Як випливає з матеріалів справи, що на ТОВ " Ватра-Укр " працювали особи, яким відповідно до пунктів "а", "б" - "з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі – Закон № 1788-XII) призначена пенсія на пільгових умовах.

Дані особи знаходяться на обліку в Тернопільському об’єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області та отримують пенсію за віком за списком №№ 1, 2 при повному пільговому стажі.

Згідно із частиною другою Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі – Закон № 1058-ІV), Закону України "Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 № 400/97-ВР, пунктом 6.1 розділу 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 (далі – Інструкція № 21-1), відшкодуванню підлягають фактичні витрати Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які працювали або працюють на роботах зі шкідливими умовами праці за списком № 2 у розмірі 100 відсотків та фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників у розмірі 100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.

Пунктом 6.4. розділу 6 Інструкції № 21-1 визначено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Відповідно до пункту 6.7 розділу 6 Інструкції № 21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Як випливає з матеріалів справи, а саме з розрахунку заборгованості та розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "а", "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за 2016 р., за лютий – серпень 2016 р. заборгованість відповідача перед позивачем по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з січня 2016 р. по серпень 2016 р. по списках № № 1, 2 складає 1245226,72 грн.

Однак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості по фактичних витратах на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за період з січня 2016 р. по серпень 2016 р. в розмірі 1085577,26 грн., з огляду на наступне.

Пільгові пенсії, призначені на підставі пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII підлягають відшкодуванню підприємствами, на яких ці особи отримали відповідний стаж.

Кінцевою датою такого відшкодування є момент досягнення працівниками пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону № 1058-ІV.

Збільшення розміру пенсійного віку відбулося на підставі Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI.

З системного аналізу статті 12 та пункту "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-XII випливає те, що до внесення цих змін пенсійний вік особам, які працювали на роботах віднесених до списку № 2, зменшувався, за загальним правилом, на 5 років.

Протягом цих 5 років у роботодавців існував обов’язок відшкодовувати пенсійному органу витрати на виплату пенсії відповідних працівників.

В той же час, після внесення змін до ст. 26 Закону № 1058-ІV, у зв’язку з неузгодженістю її змісту зі статтею 13 Закону № 1788-XII, період пільгового зниження пенсійного віку для відповідної категорії осіб міг складати більш як 5 років.

Така неузгодженість усунута законодавцем лише шляхом прийняття Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-ІІІ, яким зміст статті 13 Закону № 1788-XII приведено у відповідність до положень ст. 26 Закону № 1058-ІV.

Зі змісту нової редакції ст. 13 Закону № 1788-XII випливає, що пільгове зниження пенсійного віку для відповідної категорії осіб з 01.04.2015 (дати набрання змінами чинності) не може перевищувати 5 років.

При цьому питання щодо відшкодування пенсій роботодавцями у період існування неузгодженості між положеннями Законів № 1788-XII та № 1058-ІV законодавцем не вирішено.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що до спірних відносин потрібно застосувати положення законодавства, чинного на момент виходу осіб на пенсію.

Зазначені висновки також знайшли своє відображення в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31.03.2015 у справі № К/800/5101/15.

Також, відповідачем не з'ясовано ту обставину, що пенсіонери працювали не тільки на підприємстві позивача, але і на інших підприємствах, і не з'ясовувалось достовірність розрахунків суми боргу.

Зазначені розрахунки були направлені на адресу Товариства, де в графах "6" розрахунків стаж пенсіонерів на підприємстві встановлено - 0 років, отже є безпідставними вимоги щодо відшкодування позивачем виплачених пенсій.

Таким чином, Тернопільське об’єднане УПФУ Тернопільської області безпідставно включило у зазначені розрахунки заборгованість відповідача перед позивачем по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з січня 2016 р. по серпень 2016 р. в розмірі 159649,46 грн.

За таких обставин, на час розгляду справи судом заборгованість відповідача перед позивачем по фактичних витратах на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за період з січня 2016 р. по серпень 2016 р. не погашена та становить 1085577,26 грн.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Керуючись статтями 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Подлісна І.М.