Справа № 818/747/17
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

19 жовтня 2017 року м. Київ К/800/33612/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року у справі за позовом Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного науково-дослідного інституту хімічних продуктів про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

в с т а н о в и л а :

Сумське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначало, що в порушення вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ (далі - Закон № 875-ХІІ) відповідач не забезпечив працевлаштування інвалідів у відповідній кількості та не сплатив вчасно за це адміністративно-господарські санкції. Просило стягнути з Державного науково-дослідного інституту хімічних продуктів адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, у сумі 168408,00 грн та пеню за порушення термінів їх сплати у розмірі 67,36 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Сумське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів подало касаційну скаргу, в якій просило їх скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю.

Разом з тим, дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, у відкритті провадження за касаційною скаргою необхідно відмовити з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до звіту Державного науково-дослідного інституту хімічних продуктів про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу фактично на рік становить 389 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до вимог чинного законодавства встановлена інвалідність - 13 осіб; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, встановлених відповідно до вимог статті 19 Закону № 875-ХІІ, - 16 осіб. Позивачем за результатами перевірки звіту зроблено висновок, що відповідачем не виконано 4-відсоткового нормативу, призначеного для працевлаштування інвалідів, як це передбачено статтею 19 Закону № 875-ХІІ, та розраховано суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, що становить 68408 грн та пеню за порушення термінів їх сплати у розмірі 67,36 грн. Наказом директора Державного науково-дослідного інституту хімічних продуктів від 11 січня 2016 року № 5/к встановлено та заброньовано норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4% середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, що склав при середньообліковій кількості штатних працівників облікового складу 389 осіб - 16 робочих місць. З метою сприяння реалізації прав інвалідів на працевлаштування та дотримання вимог закону Державний науково-дослідний інститу хімічних продуктів з грудня 2015 року по грудень 2016 року щомісяця подавав до Шосткинського міськрайонного центру зайнятості звіти за формою 3-ПН (Інформація про попит на робочу силу (вакансії)), які містили інформацію про вільні робочі місця для інвалідів за професіями «інженер-конструктор» та «інженер-програміст». Згідно листа Шосткинського міськрайонного центру зайнятості від 06 червня 2017 року Державний науково-дослідний інститу хімічних продуктів надавав звітність за формою 3-ПН «"Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» на осіб з інвалідністю з грудня 2015 по грудень 2016 року та відповідача, зокрема, проінформовано про відсутність на обліку в центрі зайнятості безробітних інвалідів, які б відповідали вимогам вакансій.

Згідно частини першої статті 19 Закону № 875-ХІІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

За змістом частин другої та третьої статті 19 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів; самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Частинами дев'ятою та десятою статті 19 Закону № 875-ХІІ передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів; керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Частиною першою статті 20 Закону № 875-ХІІ встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституцією та Законом України «Про систему оподаткування» від 25 червня 1991 року № 1251-XII, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Разом із тим відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою статті 20 Закону № 875-ХІІ передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що він вжив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно зі статтею 18-1 зазначеного Закону пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Таким чином, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування

У зв'язку з тим, що відповідач ужив усіх залежних від нього заходів щодо утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів, він не може бути притягнений до відповідальності за ненаправлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за його місцем знаходження інвалідів, які бажають працевлаштуватись.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України, зокрема, в постановах від 20 червня 2011 року (справа №21-60а11), від 26 червня 2012 року (справа №21-105а12), від 02 квітня 2013 року (справі №21-95а13), від 16 квітня 2013 року (справа №21-81а13).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився апеляційний суд, що Державним науково-дослідним інститутом хімічних продуктів виконано вимоги статей 19, 20 Закону № 875-ХІІ щодо створення робочих місць для інвалідів в кількості визначеній цим Законом, тому застосування до нього адміністративно-господарських санкцій та пені є необґрунтованим.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (а у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки не містить належних доводів в підтвердження незаконності прийнятих судами попередніх інстанцій рішень, а тому, з врахуванням наведених приписів пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, не викликає необхідності перевірки судом касаційної інстанції матеріалів справи, що в свою чергу, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року у справі за позовом Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного науково-дослідного інституту хімічних продуктів про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України С.С. Пасічник