Справа № 308/2078/17
Суддя: Шепетко І. О.
Дата ухвалення: 2017-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/2078/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом, в якому просить суд: визнати протиправними дії Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо перерахунку пенсії, скасувати розпорядження управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі в Закарпатській області № 144418 від 22.04.2015 року про перерахунок пенсії, зобовязати Ужгородське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області провести перерахунок та виплату пенсії за віком позивачу із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії з 22.04.2015 року відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування». Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 01.02.2001 року отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за вислугою років у розмірі 2070,47 грн. Після призначення пенсії продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування.

14.08.2013 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області із заявою про призначення пенсії за віком. Відповідно до цієї заяви, розпорядженням № 1433 від 21.08.2013 було призначено пенсію за віком. Під час призначення пенсії правильно було застосовано середній показник заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передувало зверненню за призначенням пенсії 14.08.2013. В подальшому призначена пенсія перераховувалась відповідно до розпорядження №144418 від 12.09.2013 та 11.04.2014.

Розпорядженням № 144418 від 22.04.2015 відповідачем неправомірно було зменшено розмір раніше призначеної пенсії та безпідставно застосовано середній показник за 2007 рік 1197,91 грн. Заміна показника на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарних роки, що передували 2013 року 2368,70 грн. на 1197,91 грн призвела до незаконного зменшення .

14.01.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про здійснення перерахунку пенсії, із застосуванням середнього показника заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передували зверненню за призначенням пенсії 14.08.2013 року відповідно до ЗУ « Про загальнообовязкове пенсійне страхування» Але відповідачем було відмовлено у здійснені зазначеного перерахунку. Вважає таку відмову незаконною, а тому вимушений звернутися до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з наведених підстав.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 14.08.2013 позивачу призначено пенсію за віком згідно поданої заяви, після зняття з обліку з ГУПФУ за атестатом про призначення пенсії за ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», що виплачувалась до 31.08.2013.

Згідно з п 3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» при переведенні з одного виду пенсії на іншій може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст.. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховується під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Згідно чинного законодавства право на пенсію за віком на загальних підставах позивач вже використав, коли йому було призначено пенсію за ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Так, при переведені на пенсії по віку згідно ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»відповідно до п.3 ст. 45, застосовано показник середньої заробітної плати, який застосований при первинному призначенні пенсії. А відтак дії відповідача є правомірними.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

14.08.2013 позивачем подано заяву про призначення/перерахунок пенсії, в якій зазначено про перехід пенсії з ГУПФУ на пенсію по віку.

14.08.2013 відповідно до атестату №241 ОСОБА_4 припинено виплату пенсії по причині переходу на пенсію за іншим законом.

Відповідно до Розпорядження № 1433 від 21.08.2013 ОСОБА_4 призначено пенсію за віком в розмірі 4000,44 грн.

Відповідно до Розпорядження № 144418 від 12.09.2013 ОСОБА_4 перераховано розмір пенсії за віком, розмір пенсії склав 4279,52 грн.

Відповідно до Розпорядження № 144418 від 11.04.2014 ОСОБА_4 перераховано розмір пенсії за віком, розмір пенсії склав 4282,21 грн.

Відповідно до Розпорядження № 144418 від 25.03.2015 ОСОБА_4 перераховано розмір пенсії за віком, розмір пенсії склав 2196,55 грн.

14.01.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо повідомлення підстав зменшення розміру пенсії.

31.01.2017 року позивачу надано відповідь на його звернення, зазначено розмір пенсії та порядок його нарахування.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Позивач перебував на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України та отримував пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Позивач досяг пенсійного віку та за його заявою 14.08.2013 року управлінням ПФУ йому призначено пенсію за віком, згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

11.11.2016 року позивач звернувся з заявою до відповідача, в якій просив надати роз'яснення, щодо розрахунку призначеної йому пенсії.

Відповідач надав відповідь від 31.01.2017 року, що при призначенні пенсії було застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях України за 2007 рік в сумі 1197,91 гривень, а не показник середньої заробітної плати за 2013-2015 роки, з посиланням на те, що він отримував до часу звернення пенсію, яку було призначено у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Позивач вважає, що даний перерахунок відповідачем проведений неправомірно, оскільки він не звертався до відповідача з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, а просив призначити йому іншу пенсію за іншим Законом. Після перерахунку іншої пенсії по іншому Закону в 2015 році, відповідачем застосовано показник середньої заробітної платні у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для розрахунку пенсії за 2007 рік. Посилання Відповідача на норму ч. 3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є незаконним, оскільки в даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного закону.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислугу на військової службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

За змістом ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

У відповідності до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + … + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до приписів частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Вказані норми свідчать, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Водночас, раніше позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Зокрема при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку взагалі не застосовується в силу вимог зазначеного Закону, оскільки основою доходу у цьому разі є грошове забезпечення військовослужбовця.

Крім того, після призначення пенсії за вислугу років, позивач продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Таким чином суд приходить до висновку щодо наявності у позивача права на застосування, при розрахунку йому пенсії, формули визначення розміру пенсії відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» як призначеної вперше саме за цим Законом.

Також, суд вважає безпідставним застосування до спірних правовідносин положення частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вказаний висновок судом здійснений з урахуванням правової позиції Верховного суду України викладеної, у постанові від 31.03.2015 року (справа № 21-612а14), постанові від 29.11.2016 року(справа №133/476/15-а).

Згідно з ч.2 ст. 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний врахувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом І частини першої статті 237 цього Кодексу. За приписами частини другої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судовою рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, с обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт. що містить зазначені норми, права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відповідачем при призначенні пенсії за віком в 2013 році, необхідно було застосувати показники середньої заробітної плати за минулі три роки до призначення пенсії, а не показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях України за 2007 рік.

Щодо строків звернення позивача до слід зазначити наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 99 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, початком перебігу вищевказаного строку звернення до суду визнається день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Про порушення свого права позивач дізнався лише коли отримав лист Ужгородського об'єднаного Управління пенсійного фонду України Закарпатської області від 31.01.2017 р. Тобто, початком перебігу шестимісячного строку для звернення до суду у позивача є дата отримання ним відповіді Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатській області.

На цій підставі, суд констатує, що позивач звернувся до суду з цим позовом у встановлений законом шестимісячний строк.

Враховуючи викладене вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в частині визнання незаконними дій Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо перерахунку ОСОБА_4 пенсії з 4282,21 грн. до 2196,55 грн, а розпорядження №144418 від 22.04.2015 року про перерахунок пенсії ОСОБА_4, яким розмір пенсії зменшено до 2196,55 грн. скасуванню.

Разом з тим, оскільки позивач звернувся до Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області 14 січня 2017 року, то право на перерахунок пенсії у нього виникло з 14 січня 2017 року, а відтак слід зобовязати Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області провести перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_4 із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, з 14.01.2017 року відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування»..

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 9, 11, 69-71, 86, 94, 97, 158-163, 167 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_4 до Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати дії Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_4 неправомірними.

Розпорядження Управління Пенсійного Фонду України в Ужгородському районі в Закарпатській області № 144418 від 22.04.2015 року про перерахунок пенсії ОСОБА_4 скасувати.

Зобовязати Ужгородське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області провести перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_4 з 14.01.2017 року відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування»

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень).

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5