Справа № 760/8809/17
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/760/1570/17
В справі № 760/8809/17а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2017 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Шереметьєвої Л.А
за участю секретаря- Хілюк І.Л.
представника позивача- Дорожинської А.Д.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, 3-я особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу, суд
В С Т А Н О В И В:
Позивач у травні 2017 року звернувся до суду з позовом і просив визнати неправомірним та скасувати пункт 39 Протоколу №38 від 14 квітня 2017 року засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі /смерті/, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України щодо нього, та зобов`язати відповідача призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу в розмірі 30- місячного грошового забезпечення відповідно до ч.2 ст.9 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року.
В червні 2017року уточнив свої вимоги і просить:
-визнати дії Міністерства оборони України щодо непризначення йому одноразової грошової допомоги відповідно до ст.16 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» у розмірі 30-ти місячного грошового забезпечення відповідно до ч.2 ст.9 Закону неправомірними;
- зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу;
- зобов`язати подати звіт про виконання рішення суду.
Посилається в позові на те, що 21 березня 2013 року він отримав інвалідність 2 групи вперше внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей».
Пунктом 39 протоколу № 38 від 14 квітня 2017 року комісією Міністерства оборони України йому було відмовлено в призначенні та виплаті цієї допомоги, оскільки інвалідність йому була встановлена до набуття чинності статтею 16 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» в новій редакції, а тому він не має права на отримання цієї допомоги.
Крім того, відповідач послався на ст.16-3 даного Закону, згідно з якою якщо особа має право на отримання одноразової грошової допомоги та грошової допомоги чи компенсаційної виплати, встановленими іншими нормативними актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.
В 2013 році він отримав компенсацію за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст.48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
В той же час, вважає, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до даного Закону.
Зазначає, що з його точки зору, його право на отримання одноразової грошової допомоги починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто з моменту встановлення йому інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби.
Це зафіксовано і в Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі /смерті/, інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на навчальні /або перевірочні / та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року, згідно з яким днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності дата, що зазначена в довідці МСЕК.
Тобто, час його звільнення зі служби не впливає на виникнення права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги і виникло у нього це право з 21 березня 2013 року.
Що стосується отримання ним компенсаційної виплати від Управління праці та соціального захисту населення Чугуївської державної адміністрації, на момент подачі ним документів на виплату одноразової грошової допомоги отримані ним кошти були повернуті 05 квітня 2016 року.
Крім того, як на момент встановлення інвалідності, так і на момент отримання компенсаційної виплати, він не мав статусу військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, а мав статус особи, звільненої з військової служби ,а тому положення п.9 ст.16 Закону застосуванню не підлягають.
Виходячи з цих обставин, вважає дії відповідача незаконними і просить задовольнити позов.
Просить розглядати справу в його відсутності.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала.
Посилається на те, що 10 травня 2016 року Харківським обласним військом комісаріатом позивач був повідомлений про відсутність у нього підстав для отримання одноразової грошової допомоги в зв`язку з отриманням ним після встановлення інвалідності компенсаційної виплати за іншим законом.
Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2016 року дії Харківського обласного військового комісаріату визнано протиправними та зобов`язано подати документи до Міністерства оборони України та висновок про прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги.
В квітні 2013 року позивачу була виплачена компенсація за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 284, 40 гр. за ст.48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за рахунок Державного бюджету.
Перед звільненням з лав Збройних Сил України позивач отримав 21 жовтня 2002 року від Харківської обласної дирекції НАСК »Оранта» 975, 00 гр. по державному обов`язковому особистому страхуванню в розмірі 15% втрати працездатності, а також після звільнення 2 125, 00 гр. по державному обов`язковому страхуванню в розмірі 255 втрати працездатності від 30 грудня 2005 року.
Зазначена сума коштів позивачем у квітні 2016 року була повернута.
Вважає також, що ч.2 ст.16 Закону« Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» в редакції від 03 листопада 2006 року набула чинності з 01 січня 2007 року.
Виходячи з того, що позивач звільнений з військової служби до набуття чинності внесеними до Закону змінами, а інвалідність йому встановлена до 01 січня 2014 року, тобто до набуття чинності новою редакцією ст.16 Закону, вважає, що позивач не має права на отримання одноразової грошової.
Крім того, відповідач отримав інші компенсаційні виплати, передбачені іншими нормативними актами, а тому з точки зору ч.7 ст.16 Закону права на отримання одноразової грошової допомоги за даним Законом не має.
Просить у позові відмовити.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач з з 05 серпня 1977 року до 30 грудня 2005 року проходив військову службу в Збройних Силах України.
З 09 грудня 1987 року до 02 січня 1987 року брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Наказом начальника Генерального штабу- Головнокомандувача Збройних Сил України №529 від 01 грудня 2005 року позивача звільнено в запас за пунктом 67 підпункту «б» / за станом здоров`я /.
21 жовтня 2005 року перед звільненням з лав Збройних Сил України позивач отримав від Харківської обласної дирекції НАСК »Оранта» 975, 00 гр. по державному обов`язковому особистому страхуванню в розмірі 15% втрати працездатності та після звільнення 30 грудня 2005 року отримав 2 125, 00 гр. по державному обов`язковому особистому страхуванню в розмірі 25% втрати працездатності.
21 березня 2013 року позивачу була встановлена 2 група інвалідності безстроково в зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
В квітні 2013 року позивачу була виплачена УПСЗН одноразова компенсація за шкоду, заподіяну здоров`ю по 2 групі інвалідності в розмірі 2284, 40 гр. відповідно до ст.48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Дана сума була повернута позивачем на рахунок Державного бюджету 06 квітня 2016 року.
Пунктом 39 протоколу № 38 від 14 квітня 2017 року засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі /смерті/, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України позивачу було відмовлено в призначенні та виплаті цієї допомоги, оскільки інвалідність йому була встановлена до набуття чинності новою редакцією статті 16 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», а також отримання ним грошової допомоги в зв`язку з настанням інвалідності за ст.48 Закону України« Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно з п.4 ч.2 ст.16 даного Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Як встановлено вище, позивачу встановлена 2 група інвалідності в зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Статтею 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильськї катастрофи» одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
З матеріалів справи вбачається і це підтвердив позивач, на виконання даної норми закону Управлінням праці та соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації Харківської обл. йому було виплачено за даним Законом одноразову грошову допомогу в розмірі 284, 40 гр.
Тобто, позивач скористався наданим йому правом на отримання грошової допомоги відповідно до даної норми закону.
Відповідно до ч.7 ст.16-3 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.
Виходячи з цих обставин, використання позивачем права на отримання грошової допомоги за ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача.
Та обставина, що позивачем перед зверненням до суду з даним позовом отримана сума була повернута правового значення для вирішення спору не має.
Керуючись ст. ст.9, 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок орнобильськї катастрофи», ст.ст. 9, 11, 69-71, 86, 94, 97, 100, 102, 128, 158-163, 167 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу відмовити.
Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.
У разі застосування судоми частини 3 статті 160 цього кодексу, а також прийняття постанови в письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Суддя: