Справа № 646/12643/15-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 р. Справа № 646/12643/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці ДФС на додаткову постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.09.2017р. по справі № 646/12643/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Харківської митниці ДФС

про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської митниці Державної фіскальної служби України, в якій просив визнати протиправною і скасувати постанову Харківської митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 225/80700/15 від 14.09.2015 за ст. 485 Митного кодексу України.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.07.2017р. по справі № 646/12643/15-а позов задоволено.

Позивач звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова із заявою про ухвалення додаткової постанови, в якій просив ухвалити додаткове рішення про повернення сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову.

Додатковою постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.09.2017р. по справі № 646/12643/15-а -задоволено заяву.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 487,20 грн

Не погодившись з додатковою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу. Зазначив, що судом неправомірно стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 487,20 грн, оскільки при зверненні до суду з позовом у даній справі позивач був звільнений від сплати судового збору, а отже, сплативши його помилково, не мав права на відшкодування при задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у скарзі.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, наполягаючи на законності та обґрунтованості судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 458 МК порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За частиною першою статті 459 МК адміністративна відповідальність за порушення митних правил встановлюється цим Кодексом.

Відповідно до статті 486 МК завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням.

За статтею статті 487 МК провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП) законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Частиною четвертою цієї статті передбачено, що питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України.

Аналізуючи наведені вище положення законодавства колегія суддів приходить до висновку, що поряд із КпАП адміністративну відповідальність за посягання на встановлений законодавчими актами України правопорядок встановлює також МК.

Щодо останнього, то цей кодифікований законодавчий акт є основним і спеціальним нормативно-правовим актом у сфері державної митної справи і містить, з-поміж іншого, як загальні положення щодо порушення митних правил (зокрема, визначення того, що слід розуміти під порушенням митних правил, вік, з якого настає адміністративна відповідальність, встановлює особливості відповідальності за окремі види порушень митних правил, а також загальні положення про види адміністративних стягнень за МК), так і власне склад порушень митних правил, за вчинення яких особи притягаються до адміністративної відповідальності за цим Кодексом (глава 68 МК).

Окрім того, МК встановлює порядок провадження у справах про порушення митних правил (глава 69), а також порядок оскарження постанов у справах про порушення митних правил (глава 72).

За змістом положень частини третьої статті 106 КАС при зверненні до суду з позовною заявою, окрім іншого, необхідно долучити документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати. Відповідно до частини другої статті 87 КАС розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI). Цей Закон, як зазначено в його преамбулі, визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

За статтями 1, 2 Закону № 3674-VI судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом, і включається до складу судових витрат. Платниками цього платежу є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Частина друга статті 3 цього ж Закону містить перелік об'єктів, за які не справляється судовий збір, а його стаття 5 - перелік суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг <…>, а також підстави звільнення від сплати судового збору осіб, які звертаються із заявами про захист не власних прав, а охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб.

Предметом оскарження в цій адміністративній справі є постанова Митниці у справі про порушення митних правил, за якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності на підставі статті 485 МК (накладено адміністративне стягнення у виді штрафу).

Митний кодекс України містить положення щодо порядку провадження у справах про порушення митних правил, а також щодо оскарження прийнятих в такому порядку постанов у справах про порушення митних правил.

Водночас за змістом положень статті 487 МК провадження у справах про порушення митних правил в частині, що не регулюється цим Кодексом здійснюється відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Так, КпАП також містить положення щодо порядку провадження у справах про адміністративні правопорушення та оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення.

У частині четвертій статті 288 КпАП передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Виходячи з наведеного, оскільки МК України, з огляду на сферу його правового регулювання, хоч і встановлює окремий (свій) порядок провадження у справах про порушення митних правил, все ж містить застереження про можливість застосування до цих правовідносин (щодо порушення митих правил) положень КпАП (як основного кодифікованого законодавчого акта про адміністративні правопорушення) в тій частині правовідносин, яка не врегульована МК.

Зважаючи на те, що МК не встановлює пільг щодо сплати судового збору (за КпАП - державного мита) при оскарженні постанов у справі про порушення митних правил, а такі постанови передбачають застосування до особи адміністративної відповідальності, колегія суддів вважає, що особа, яка оскаржує таку постанову в порядку адміністративного судочинства теж звільняється від сплати судового збору відповідно до частини четвертої статті 288 КпАП.

Правовий висновок щодо застосування положень законодавства, які регулюють відносини, пов'язані зі сплатою судового збору у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності висловлено Верховним Судом України у постановах від 13 грудня 2016 року (справа № 21-1410а16), від 31 січня 2017 року (справа № 298/1232/15-а).

З огляду на наведене вище колегія суддів вважає, що при зверненні до суду з даним позовом позивач, ОСОБА_1, був звільнений від його сплати.

Водночас, з матеріалів справи судом встановлено, що судовий збір позивачем був сплачений в розмірі 487 грн. 20 коп., що підтверджується оригіналом квитанції від 24.09.2015 року (а.с. 1).

За приписами ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Проте, колегія суддів наголошує на тому, що судовий збір сплачено позивачем при зверненні до суду помилково, а отже ухвалюючи додаткову постанову та розподіляючи судові витрати у порядку ст. 94 КАС України, суд першої інстанції не врахував, що такі витрати не підлягали сплаті, у зв'язку з чим їх стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є додатковим необґрунтованим обтяженням.

Відповідно п.3 ч.1 ст.168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 2 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

На підставі вищевикладеного та ст.168 КАС України у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткової ухвали.

Проте колегія суддів, враховуючи, що позивач у заяві, поданої до суду першої інстанції, просив саме повернути судовий збір, вважає за можливе відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» задовольнити клопотання ОСОБА_1 про повернення судового збору.

Враховуючи вищенаведене, додаткова постанова Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.09.2017р. по справі № 646/12643/15-а підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_1 про повернення судового збору - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 87, 160, 167, 168, 195, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської митниці ДФС -задовольнити.

Додаткову постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.09.2017р. по справі № 646/12643/15-а-скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення - залишити без задоволення.

Повернути ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 61010), сплачений згідно квитанції № 74766512 від 24.09.2015 року, судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Григоров А.М. Подобайло З.Г.
Повний текст постанови виготовлений 27.10.2017 р.