Справа № 490/9451/17
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2017-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/598/2017 Справа № 490/9451/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого-судді Гуденко О.А.,

при секретарі-Кваші С.О.,

за участю представників позивача- Сабба М.Г., Герасим'юка О.С.

відповідача- ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Центрального району міста Миколаєва адміністративну справу за позовом Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області (Позивач) до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3, про примусове видворення за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Центрального районного суду міста Миколаєва із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне. 10.05.2017 року співробітниками ВОЗНМРВ УДМС України в Миколаївській області в ході активних заходів з протидії нелегальній міграції в м. Миколаєві був виявлений громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Перевіркою правомірності перебування на території України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 та згідно з інформацією, наданою ОСОБА_3 (далі - Відповідач) та іншими документами, встановлено, що Відповідач прибув на територію України 17.05.2016 у приватних справах в безвізовому порядку по національному паспорту серія НОМЕР_1, строком дії до 10.07.2024 року. Відповідно до Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Республіки Узбекистан про безвізові поїздки громадян визначено безвізовий режим в'їзду.

У Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, (далі - Порядок) зазначено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду з держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Відповідно до пункту 6 Порядку строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули з держав з безвізовим порядком в'їзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього в'їзду в Україну.

В пункті 8 Порядку зазначено, що заяви про продовження строку перебування на території України подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. З огляду на викладене, позивач просить прийняти рішення про примусове видворення за межі України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представники позивача в судовому засіданні надали пояснення, підтвердили обставини, викладені в адміністративному позові, позов підтримали, просили його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував порушення ним порядку перебування на території України, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства, суд дійшов наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України.

Судом встановлено, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, прибув на територію України у приватних справах в безвізовому порядку Відповідач прибув на територію України 17.05.2016 у приватних справах в безвізовому порядку по національному паспорту серія НОМЕР_1, строком дії до 10.07.2024 року.

З питань продовження строку перебування на території України та оформлення посвідки на проживання до підрозділів ДМС, а також до центру зайнятості за одержанням дозволу на застосування праці Відповідач не звертався, так як не мав для цього законних підстав.

Таким чином, на момент перевірки Відповідач на території України перебував нелегально.

За порушення встановлених правил перебування громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

З метою забезпечення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, відповідно до ст. 26 Закону України від 22.09.2011 № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон № 3773-VI) УДМС України в Миколаївській області прийнято рішення від 10.05.2017 року № 12 про примусове повернення (далі - Рішення) Відповідача з території України.

Вказаним рішенням Відповідача було зобов'язано покинути територію України не пізніше 08.06.2017 року.

11.09.2017 року співробітниками ВОЗНМРВ УДМС України в Миколаївській області в ході активних заходів з протидії нелегальній міграції в м. Миколаєві був повторно виявлений громадянин Республіки Узбекистану ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановлено, що Відповідач рішення про примусове повернення не виконав у визначений термін не виїхав за межі території України.

За отриманими від Відповідача поясненнями з'ясовано, що поважних причин не виконання ним рішення про примусове повернення не має. Рішення, у визначеному законодавством порядку, не оскаржував, таким чином, Відповідач навмисно ухиляється від виїзду, чим продовжує злісно порушувати міграційне законодавство України.

Виходячи з вищевикладеного, є обґрунтовані підстави вважати, Відповідач самостійно не покине територію України та навмисно буде ухилятись від виїзду. Подальших підстав для законного перебування Відповідача на території України не має.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду.

Таким чином, у зв'язку з невиконанням Відповідачем рішення про примусове повернення з України, він має бути примусово видворений за межі України.

Обставин, передбачених ст. 31 Закону № 3773-VI , які б перешкоджали примусовому видворенню Відповідача відсутні.

Особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Щодо Відповідача обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та унеможливлюють примусове видворення за межі України не встановлено. В судовому засіданні не встановлені і обставини, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтею 13 Закону України «Про імміграцію». Примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, судові витрати з відповідача не стягуються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що даний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 9-11, 17, 18, 50, 71, 94, 128, 158-163, 167, 183-5, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Центрального районного відділу у місті Миколаєві Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області -задовольнити.

Видворити за межі України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини першої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова підлягає негайному виконанню.

СУДДЯ О.А. ГУДЕНКО