Справа № 335/6651/17(2-а/335/304/2017
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"18" жовтня 2017 р. справа № 335/6651/17
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 липня 2017 року у справі №335/6651/17

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У червні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача за період з 01.01.2017р. по 04.01.2017р. (включно) сумою 10740,00 грн., а також щодо відмови у перерахунку та виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення;

- зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного позивачем після виходу у відставку з урахуванням суми отриманої матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 13780,00 грн., починаючи з 18 лютого 2016 року, та у розмірі 16000,00 грн., починаючи з 01 січня 2017 року, із урахуванням раніше проведених виплат за вказані періоди;

- присудити на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача;

- зобов'язати відповідача надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 липня 2017 року позов задоволено. Постанова мотивована обґрунтованістю вимог позивача та неправомірністю дій відповідача щодо виплати позивачу грошового утримання в меншому розмірі.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в

апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач, зокрема, зазначив, що положеннями Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI від 07.07.2010 р., з урахуванням рішення Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08.06.2016 р. та Закону України "Про судоустрій і статус суддів" 02 червня 2016 року №1402-VIII, передбачено перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни грошового утримання/розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 р. №1774-VIII встановлено обмеження щомісячного довічного грошового утримання максимальним розміром 10740,00 грн. та особливий порядок виплати в період роботи. Щомісячне довічне грошове утримання, яке призначене/перераховане з 01.01.2017 р., обмежується максимальним розміром 10740,00 грн. та застосовується особливий порядок виплати, що визначено п.25 розділу XII Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII. З 05.01.2017 р. щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці виплачується без обмеження.

Відповідно до п.25 розділу XII Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII у випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90% суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Статтею 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII встановлено, що суддівська винагорода працюючого судді складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років, перебування на адміністративній посаді, науковий ступінь, роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Допомога на оздоровлення, яка виплачується судді до щорічної відпустки не входить до складу суддівської винагороди, з якої визначається розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, пенсійне законодавство не передбачає проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням допомоги на оздоровлення, яка виплачувалась до щорічної оплачуваної відпустки.

Також відповідач зазначив, відповідно до п.18 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України. Отже, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд не може присудити всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, оскільки з 01.01.2017р. його звільнено від сплати судового збору.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

Позивач надіслав суду письмові заперечення, в яких просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, постанову суду першої інстанції без змін.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що указом Президента України від 16 листопада 2004 року позивача призначено на посаду судді Господарського суду Запорізької області. Постановою Верховної Ради України від 09.09.2010р. позивача обрано на посаду судді безстроково.

Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 2016 року позивача звільнено з посади судді Господарського суду Запорізької області у звязку з поданням заяви про відставку.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13.04.2016 р. по справі №335/3100/16, яка набрала чинності 08.07.2016 р., зобов'язано УПФУ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя призначити та виплатити ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці починаючи з 18.02.2016 року в розмірі 86% заробітку судді без обмеження граничного розміру, з урахуванням довідки про суддівську винагороду, виданої Господарським судом Запорізької області від 17.02.2016 року.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13.03.2017 р. по справі №335/699/17, яка набрала чинності 11.05.2017р., зобов'язано УПФУ у Вознесенівському районі міста Запоріжжя здійснити з 1 грудня 2016 р. по 31 грудня 2016 р. перерахунок та виплату ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Господарського суду Запорізької області від 22 листопада 2016 р. № 09-13/1175 в розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного після виходу у відставку та з урахуванням проведених виплат за вказаний період.

Відповідно до довідки Господарського суду Запорізької області №09-13/179 від 17.02.2016 р. заробітна плата для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці з лютого 2016 року складала 20670,00 грн. (13780,00 грн. - посадовий оклад, 6890,00 грн. - надбавка за вислугу років).

Згідно довідки Господарського суду Запорізької області від 08.06.2016 р. за №09-13/665 заробітна плата для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці з 01 травня 2016 року складала 21750,00 грн. (14500,00 грн. - посадовий оклад, 7250,00 грн. - надбавка за вислугу років).

Відповідно до довідки Господарського суду Запорізької області №09-13/1175 від 22.11.2016 р. заробітна плата для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці з 01.12.2016 року складала 24000,00 грн. (16000,00 грн. - посадовий оклад, 8000,00 грн. - надбавка за вислугу років).

Відповідно до довідки Господарського суду Запорізької області від 16.05.2017 р. №08-13/1322 у лютому 2016 року позивачу була нарахована та виплачена допомога на оздоровлення у розмірі 13780,00 грн., на яку нараховано ЄСВ і утримано податок з доходів фізичних осіб.

ОСОБА_3 суду Запорізької області за №08-13/01/1261 від 11.05.2017 р. позивача повідомлено про те, що відповідно до ст.136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддям надається щорічна оплачувана відпустка з виплатою допомоги на оздоровлення в розмірі посадовою окладу, розмір якого з 01.12.2016 р. складає 16000,00 грн.

13.04.2017 р. позивач звернувся до відповідача з проханням надати розрахунки нарахування (перерахунку) довічного утримання судді в сумі 22691,57 грн., яке виплачено у квітні 2017 року.

ОСОБА_1 об'єднаного УПФУ м. Запоріжжя від 27.04.2017 за № 25/С-9 позивача повідомлено, що відповідач обмежив розмір щомісячного довічного грошового утримання за період з 01.01.2017р. по 04.01.2017р.(включно) сумою 10740,00 грн. До заробітку для обчислення щомісячно довічного грошового утримання позивача не було включено суму матеріальної допомоги на оздоровлення.

17.05.2017р. позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, незалежно від заробітку (прибутку), одержуваною після виходу у відставку з урахуванням суми отриманої матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 13780,00 грн., починаючи з 18.02.2016р., та у розмірі 16000,00 грн., починаючи з 01.01.2017 р., із урахуванням раніше проведених виплат за вказані періоди.

ОСОБА_1 об'єднаного УПФУ м. Запоріжжя за №96/С-9 від 31.05.2017 р. було відмовлено у задоволенні заяви позивача. Відмова мотивована тим, що згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 16.12.2016 р. за № 1774-VIII встановлено обмеження щомісячного довічного грошового утримання максимальним розміром 10740,00 грн. та особливий порядок виплати в період роботи. Щомісячне довічне грошове утримання, яке призначене/перераховане з 01.01.2017 р. обмежується розміром 10740,00 грн. З 05.01.2017 р. відповідно до п.25 розділу XII Закону № 1402-VII у випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке призначене/перераховане починаючи з 01.01.2017 р. по 04.01.2017 р. обмежується максимальним розміром 10740,00 грн., а з 05.01.2017 р. виплачується без обмеження 20640,00 грн. Статтею 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що суддівська винагорода працюючого судді складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років, що передбачено адміністративною посадою, науковий ступінь, роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Допомога на оздоровлення, яка виплачується судді до щорічної відпустки не входить до складу суддівської винагороди, з якої визначається розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову, оскільки:

- відповідно до ст.133-134 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки - виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу. За приписами ч.1 ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу. Ст.2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Тому, матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді;

- відповідно до змісту ст.66 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст.41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати;

- за приписами ст.21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод;

- досліджуючи правове поняття "щомісячне довічне грошове утримання судді". Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємоповязані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці сплачує Пенсійний фонд України за рахунок Державного бюджету, діючому судді виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказує про неможливість звуження змісту та об'єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Поряд із цим, Конституційний Суд України в рішенні від 13 грудня 2011 року N 17-рп/2011 (Справа N 1-9/2011), зокрема, зазначив, що Конституція України як головне джерело національної правової системи є також базою для поточного законодавства. Вона надає можливість урегулювання певних суспільних відносин на рівні законів, які конкретизують закріплені в Основному Законі України положення (абзац перший підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 лютого 2002 року N 3-рп/2002 у справі про електроенергетику).

Встановлення у відповідних процесуальних кодексах України конкретних строків вчинення окремих процесуальних дій особами, які беруть участь у справі, здійснюється в законодавчому порядку на підставі пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії" рішення від 22.10.1996р., справа "Девеєр проти Бельгії" рішення від 27.02.1980р.).

Відповідно до частини 1, частини 2 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13.04.2016 р. по справі №335/3100/16, яка набрала чинності 08.07.2016 р., зобов'язано УПФУ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя призначити та виплатити ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці починаючи з 18.02.2016 року. Згідно доводів позивача, з 08.06.2016р. на підставі розпорядження відповідача від 15.08.2016р. № 812661, у зв'язку із збільшенням мінімальної заробітної плати до 1450,00 грн., позивачу призначено та виплачувалося довічне грошове утримання в розмірі 18705,00 грн.

Отже, про порушення свого права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме не врахування відповідачем суми матеріальної допомоги на оздоровлення, позивач мав дізнатися у серпні вересні 2016 року.

Позивач звернувся до суду першої інстанції 02.06.2017 року, поважних причин пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог за період з 18 лютого 2016 року по 01 грудня 2016 року суду не навів, тому позовні вимоги позивача в цій частині підлягають залишенню без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України в рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (Заяви №29458/04 та №29465/04) вказав, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом (п.23 рішення).

Частиною 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" N2453-VI від 07.07.2010р. (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. №1-8/2016) було встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" N2453-VI від 07.07.2010р. суддівська винагорода регулюється Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до п.25 Прикінцевих на перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" N1402-VIII від 02.06.2016р., який набрав чинності 30.09.2016 року, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст.529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90% суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Суддівська винагорода регулюється Законом України "Про судоустрій і статус суддів" N1402-VIII від 02.06.2016р. та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (ч.1, ч.2 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" N1402-VIII від 02.06.2016р.).

Отже, матеріальна допомога на оздоровлення не належить до складу суддівської винагороди, з розміру якої здійснюється розрахунок грошового утримання судді у відставці, тому вимоги позивача та висновки суду першої інстанції щодо врахування під час здійснення розрахунку грошового утримання позивача матеріальної допомоги на оздоровлення є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" N 1774-VIII від 06.12.2016 р., який набрав чинності з 01.01.2017 року, внесено зміни до п.25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" N1402-VIII від 02.06.2016р., а саме доповнено абзацами наступного змісту:

1) тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень;

2) тимчасово, по 31 грудня 2017 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, Законом України "Про прокуратуру" та які займають посади державної служби, визначені Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII, призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі.

Законом України "Про Вищу раду правосуддя" N 1798-VIII від 21.12.2016 р., який набрав чинності 05.01.2017 року, зазначені вище обмеження виплати грошового утримання судді у відставці були скасовані, тому з 05.01.2017 року грошове утримання виплачується позивачу без обмеження в сумі 20640,00 грн., про що вказано відповідачем у відповіді від 31.05.2017 року №96/С-9.

Отже, у період з 01.01.2017 р. по 04.01.2017 р. відповідач правомірно застосував обмеження грошового утримання позивача, встановлені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" N 1774-VIII від 06.12.2016 р.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку, що відповідач під час здійснення розрахунку грошового утримання позивача, в частині, що оскаржується позивачем у цій справі, діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають цим обставинам, що є підставою для скасування постанови суду з ухваленням нового рішення відповідно до ст. 202 КАС України.

Керуючись ст.ст.196, 198, 202 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 липня 2017 року у справі №335/6651/17 скасувати.

Позов ОСОБА_2 в частині вимог за період з 18 лютого 2016 року по 01 грудня 2016 року залишити без розгляду.

У задоволенні позову ОСОБА_2 в іншій частині відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко