Справа № 821/1404/17
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1404/17
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Кузьменко Н.А.,

при секретарі Рябчич А.М.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача прокуратури Херсонської області ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Херсонської області, Херсонської місцевої Прокуратури Херсонської області про визнання протиправним рішення про відмову у наданні основної відпустки, а також не відбутої частини щорічної основної відпустки,-

встановив:

18 вересня 2017 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Прокуратури Херсонської області, Херсонської місцевої Прокуратури Херсонської області в якій з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06 жовтня 2017 року просить суд:

- визнати незаконним та протиправним рішення прокуратури Херсонської області про відмову ОСОБА_1 у наданні не відбутої частини щорічної основної відпустки за період роботи з 21.07.2015 року до 20.07.2016 року, строком 15 календарних днів, а також частини щорічної основної відпустки за період роботи з 21.07.2016 року до 20.07.2017 року, тривалістю 30 календарних днів, а усього 45 календарних днів, починаючи з 21 серпня 2017 року;

- визнати незаконним та протиправним рішення Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області про відмову у погодженні ОСОБА_1 надання не відбутої частини щорічної основної відпустки за період роботи з 21.07.2015 року до 20.07.2016 року, строком 15 календарних днів, а також частини щорічної основної відпустки за період роботи з 21.07.2016 року до 20.07.2017 року, тривалістю 30 календарних днів, а усього 45 календарних днів, починаючи з 21 серпня 2017 року.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити адміністративний позов посилаючись на ті обставини, що відповідачами неправомірно йому було відмовлено в наданні щорічної основної відпустки за заявою від 03.08.2017 року з 21.08.2017 року, що на думку позивача є порушенням вимог Конституції України, Кодексу законів про працю України, Законів України «Про прокуратуру» та «Про відпустки».

Представники відповідачів Прокуратури Херсонської області та Херсонської місцевої прокуратури в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов та зазначили, що позивачу відмовлено в наданні відпустки в серпні та запропоновано перенести щорічну основну відпустку на інший період, в звязку з тим, що згідно графіку відпусток прокурорських Працівників місцевих прокуратур передбачено надання позивачу відпустки в липні 2017 року, а ОСОБА_1 просить відпустку з 21 серпня 2017 року. Крім того, заяву позивача про надання відпустки від 04 серпня 2017 року не було погоджено в.о. керівника Херсонської місцевої прокуратури.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши надані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 займав посаду керівника Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області.

Наказом Генерального прокурора України від 10.04.2017 року № 62к ОСОБА_1 звільнено з посади керівника Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 07.06.2017 року у справі № 821/761/17 позивача поновлено на даній посаді з 11 квітня 2017 року. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року апеляційні скарги прокуратури Херсонської області та Генеральної прокуратури України задоволено, постанову ХОАС від 07 червня 2017 року скасовано та відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову (номер судового рішення в ЄДРСР № 69392306).

30 грудня 2016 року прокурором Херсонської області затверджено графік відпусток прокурорських Працівників місцевих прокуратур, який узгоджено з головою центрального комітету незалежної профспілки працівників органів прокуратури Херсонської області. Згідно даного графіку передбачено надання позивачу відпустки в липні 2017 року.

14 червня 2017 року позивач, як керівник Херсонської місцевої прокуратури звернувся до прокурора Херсонської області із заявою про надання з 03.07.2017 невідбутої частини щорічної основної відпустки за період роботи 2015-2016 років і частини щорічної основної відпустки за період роботи 2016-2017 років строком на 45 календарних днів. До заяви додано завірену копію постанови ХОАС від 07.06.2017 № 821/761/17 за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, за участю третьої особи прокуратури Херсонської області, яким визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України про звільнення позивача.

Прокуратура Херсонської області листом за № 11-566вих-17 від 30.06.2017 року повідомила позивача про те, що заяву подано ОСОБА_1, як керівником Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області. Проте на час надходження заяви до прокуратури Херсонської області та її розгляду будь-яких документів стосовно поновлення ОСОБА_1 на посаді керівника Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області з Генеральної прокуратури України не надходило. Даним листом запропоновано позивачу після одужання перелік посад на які його може бути призначено. Також, в листі зазначено, що питання щодо наявності підстав для надання або відмови у наданні відпустки підлягає вирішенню після вирішення питання стосовно призначення на одну з вакантних посад у цьому ж органі прокуратури або переведення на посаду до іншого органу прокуратури того ж рівня.

ОСОБА_1 відповідну пропозицію отримав, письмово зазначивши, що відповідь надасть не пізніше 1 місяця з посиланням на ч.5 ст.41 Закону та відповіді на пропозицію 30.06.2017 не надав.

У звязку з ненаданням відповіді щодо призначення на одну з тимчасово вакантних посад або відмови від призначення прокуратурою області ОСОБА_1 надіслано 2 листа від 07.07.2017 і від 12.07.2017 з пропозицією повідомити про прийняте рішення до 10.07.2017 і до 14.07.2017, відповіді на які не одержано прокуратурою.

У період з 10.04.2017 по 27.06.2017 згідно листків непрацездатності комунальних закладів «Херсонська міська клінічна лікарня ім. Є.Є. Карабелеша» та «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних» ОСОБА_1 перебував на лікуванні.

Позивач 25.07.2017 вийшов на роботу та подав до прокуратури області заяви про згоду на призначення на одну з запропонованих тимчасово вакантних посад прокурора Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області та про надання з 31.07.2017 невідбутої частини щорічної основної відпустки за період роботи 2015-2016 років і частини щорічної основної відпустки за період роботи 2016-2017 років строком на 45 календарних днів. Заяву про надання відпусти було подано як прокурором місцевої прокуратури.

Листом за № 11-652вих-17 прокуратура Херсонської області від 31 липня 2017 року повідомила позивача про те, що вирішити питання про надання відпустки з дати 31.07.2017 року по вказаній посаді є неможливим, в звязку з тим, що питання про призначення на обрану посаду не вирішено. Питання щодо надання відпустки буде вирішено після призначення ОСОБА_1 на обрану посаду.

31.07.2017 прокурором області прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 на посаду прокурора Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області тимчасово на період відпустки для догляду за дитиною іншого працівника (наказ № 300к).

04.08.2017 до прокуратури області втретє надійшла заява від прокурора Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_1 від 03.08.2017 про надання з 21.08.2017 невідбутої частини щорічної основної відпустки за період роботи 2015-2016 років і частини щорічної основної відпустки за період роботи 2016-2017 років строком на 45 календарних днів.

В.о. керівника Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_4 в рапорті від 04.08.2017 року заперечував проти надання відпустки ОСОБА_1 з 21.08.2017 року, в звязку з тим, що згідно графіку відпустка позивачу повинна була бути надана в липні поточного року. Згідно затвердженого графіку, у липні мала бути надана відпустка 19 оперативним працівникам прокуратури, а у серпні 23 працівникам. Станом на 04.08.2017 року у відпустках перебуває 18 працівників. Працівники прокуратури, якими забезпечується процесуальне керівництво кримінальними провадженнями, мають підвищену навантаженість. Станом на 04 серпня 2017 року ОСОБА_1 здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у 2 кримінальних провадженнях, планується збільшення навантаження, заплановано після надходження до прокуратури, доручити вивчення висновків ХВП ГУНП в Херсонській області які складаються за наслідками перевірок заяв громадян які не містять складу злочину. В даному рапорті також запропоновано перенести надання відпустки ОСОБА_1 на інший період до кінця поточного календарного року.

В матеріалах справи наявна довідка від 16.08.2017 року, в якій зазначено, що середнє навантаження на процесуального керівника кримінальних проваджень, зареєстрованих у 2017 році складає 51.

Прокуратура Херсонської області листом від 18.08.2017 року за вих. № 11-3582-17 повідомила позивача про те, що графіком відпусток прокурорських працівників місцевих прокуратур Херсонської області на 2017 рік передбачено надання відпустки ОСОБА_1 в липні 2017 року. Також, у листі-відповіді зазначено, що заяву ОСОБА_1 про надання відпустки від 03.08.2017 року не погоджено в.о. керівника Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області, який заперечив проти надання відпустки, в звязку з виконанням повноважень щодо здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях та ін. З урахуванням нагальної службової необхідності з метою забезпечення належної діяльності Херсонської місцевої прокуратури, відсутності обставин, передбачених ч.13 ст. 10 Закону України «Про відпустки» позивачу запропоновано перенести відпустку на інший період.

При вирішенні справи по суті суд виходить з наступного.

Статтею 45 Конституції України передбачено, що кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час.

Законом України «Про прокуратуру» № 1697-УІІвід 14.10.2014 року передбачено, що після звільнення прокурора з адміністративної посади або припинення його повноважень на цій посаді він не пізніше одного місяця призначається на одну з вакантних посад у цьому ж органі прокуратури або в разі відсутності вакантних посад переводиться на посаду до іншого органу прокуратури того ж або нижчого рівня за його письмовою згодою. У таких випадках рішення про призначення на посаду приймається керівником відповідного органу прокуратури.

У разі відмови прокурора від призначення на вакантну посаду у відповідному органі прокуратури або від переведення на посаду до іншого органу прокуратури у зазначений строк прокурор звільняється з посади прокурора.

До моменту прийняття рішення про призначення прокурора на посаду, переведення на посаду до іншого органу прокуратури або звільнення з посади прокурора повноваження відповідного прокурора зупиняються із збереженням гарантій матеріального, соціального та побутового забезпечення, передбачених законодавством для прокурорів (ч.5 ст. 41 Закону № 1697-УІІ).

Статтею 82 Закону № 1697-УІІ визначено, що прокурору надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів з виплатою допомоги для оздоровлення в розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати прокурора.

Прокурору, який має стаж роботи в органах прокуратури понад 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Прокурору надаються додаткові та інші відпустки, передбачені законом.

Для виконання невідкладних і непередбачуваних завдань прокурори можуть бути відкликані з щорічної основної чи додаткової оплачуваної відпустки. Частина невикористаної відпустки надається прокурорам у будь-який час відповідного року чи приєднується до відпустки в наступному році з відповідним відшкодуванням непередбачуваних витрат у звязку з відкликанням із відпустки. Порядок такого відшкодування визначається Кабінетом Міністрів України.

Частиною 10 ст.10 Закону України «Про відпустки» № 504/96-ВР від 15.11.1996 року передбачено, що черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку.

Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Частинами 3 та 4 Закону України № 504/96-ВР від 15.11.1996 року визначено, що щорічна відпустка за ініціативою власника або уповноваженого ним органу, як виняток, може бути перенесена на інший період тільки за письмовою згодою працівника та за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) або іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом у разі, коли надання щорічної відпустки в раніше обумовлений період може несприятливо відбитися на нормальному ході роботи підприємства, та за умови, що частина відпустки тривалістю не менше 24 календарних днів буде використана в поточному робочому році.

У разі перенесення щорічної відпустки новий термін її надання встановлюється за згодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом. Якщо причини, що зумовили перенесення відпустки на інший період, настали під час її використання, то невикористана частина щорічної відпустки надається після закінчення дії причин, які її перервали, або за згодою сторін переноситься на інший період з додержанням вимог статті 12 цього Закону.

Згідно частин 1, 2, 3 розділу УІ Положення про організацію роботи з кадрами в органах прокуратури України, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України № 357 від 12.10.2016 року (зареєтрованого в Міністерстві юстиції України 07.11.2016 року № 1450/29580), керівники прокуратур усіх рівнів забезпечують своєчасне надання щорічних відпусток працівникам прокуратури відповідно до вимог Законів України «Про прокуратуру», «Про відпустки» та інших нормативно-правових актів, їх використання до закінчення робочого року та з дотриманням затверджених графіків.

Відпустки працівникам надаються на підставі їх заяв, погоджених із безпосереднім керівником та заступником керівника прокуратури згідно з розподілом обовязків, поданих за 2 тижні до початку відпустки.

Перенесення щорічних відпусток на інший період здійснюється лише у виняткових випадках за наявності нагальної службової необхідності чи інших поважних причин.

Отже, з огляду на вищевикладене, чинним законодавством передбачено та гарантовано працівникам прокуратури надання щорічних відпусток.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржує дії прокуратури щодо ненадання щорічної основної відпустки з 27 серпня 2017 року, тому суд надає оцінку правовідносинам щодо останньої відмови в наданні відпустки.

Заявою від 03 серпня 2017 року позивач просив надати йому відпустку 21.08.2017 невідбутої частини щорічної основної відпустки за період роботи 2015-2016 років і частини щорічної основної відпустки за період роботи 2016-2017 років строком на 45 календарних днів.

Підставою для відмови позивачу в наданні відпустки відповідачами зазначено ті обставини, що 30 грудня 2016 року прокурором Херсонської області затверджено графік відпусток прокурорських працівників місцевих прокуратур, який узгоджено з головою центрального комітету незалежної профспілки працівників органів прокуратури Херсонської області, згідно графіку позивач повинен був піти у відпустку в липні 2017 року. Графік складено під час зайняття позивачем посади керівника Херсонської місцевої прокуратури з урахуванням особистих інтересів керівника, його заступників і прокурорів місцевої прокуратури, а також черговості надання відпусток, що викликано службовою необхідністю необхідністю забезпечення безперервного трудового процесу для виконання функцій прокуратури.

31.07.2017 прокурором області прийнято наказ № 300к про призначення ОСОБА_1 на посаду прокурора Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області тимчасово на період відпустки для догляду за дитиною іншого працівника.

Отже, позивачу було відмовлено в наданні щорічної основної відпустки з 21.08.2017 року в звязку з тим, що заяву подано позивачем 04.08.2017 року, а відповідно до графіку відпусток на 2017 рік він повинен був піти у відпустку в липні 2017 року.

Однією з підстав для відмови в наданні відпустки також зазначено, що ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора Херсонської місцевої прокуратури в останній день липня 2017 року, а тому надання відпустки є неможливим і відпустка повинна бути перенесена на інший період з посиланням на вимоги ч. 4 ст. 11 Закону України «Про відпустки».

Крім того, в листі відповіді зазначено, що заяву про відпустку не погоджено в.о. керівника Херсонської місцевої прокуратури, запропоновано узгодити та перенести відпустку на інший період, в звязку з відсутністю обставин, передбачених ч. 13 ст. 10 Закону України «Про відпустки».

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачу правомірно запропоновано перенести щорічну основну відпустку за заявою від 04.08.2017 року з 21 серпня 2017 року на інший період, в звязку з тим, що відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про відпустки», щорічні основні відпустки надаються у межах встановлених графіком та згідно Положення про організацію роботи з кадрами в органах прокуратури України, відпустки працівникам прокуратури надаються на підставі їх заяв, погоджених із безпосереднім керівником та заступником керівника прокуратури згідно з розподілом обовязків, поданих за 2 тижні до початку відпустки.

Також, суд звертає увагу позивача на ті обставини, що перші дві відмови в наданні йому щорічної основної відпустки по графіку в липні 2017 року позивач в судовому порядку не оскаржує.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що адміністративний позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 71 КАС України, передбачено, що кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно вимог ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивач належними доказами не підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази дають суду підстав для висновку про правомірність дій відповідача.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 18 жовтня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 23 жовтня 2017 року.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 12.2.