Справа № 810/202/16
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/202/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кушнова А.О.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Спец-Сервіс» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 24 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Спец-Сервіс» до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «НВП Спец-Сервіс» з позовом до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області № від 07.09.2015 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 135 896,00 грн., з яких 90 597,00 грн. за основним платежем та 45 299,00 грн. за штрафними санкціями.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 24 червня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, в період з 17.08.2015 по 20.08.2015 податковим органом на підставі направлення від 17.08.2015 №839 , виданого ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області, згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.11 п. 78.1 ст.78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України та у зв'язку з надходженням постанови від 24.06.2014 слідчого СВ ФР ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві майора податкової міліції Димидовського В.А., винесеної у зв'язку із проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.04.2014 за №0000029, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч.3 ст. 212 КК України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «НВП Спец-Сервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні фінансово-господарських взаємовідносин із ТОВ «Лакі вей» та ТОВ «Спец-Консалт» за період діяльності з 01.01.2012 по 31.12.2013.

Результати перевірки оформлені актом від 21.08.2015 №274/10-13-22-02-21/36577538.

В акті перевірки зазначено, що ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області отримано постанови від 24.06.2014 слідчого СВ ФР ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві майора міліції Димидовського В.А., в якій зазначено, що у провадженні СВ ФР ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві знаходиться кримінальне провадження №0000029 від 11.04.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за рапортом Оперативного управління фінансових розслідувань ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві.

В ході проведення слідчо-оперативних заходів в рамках кримінального провадження №0000029 ліквідовано «конвертаційний центр», який діяв під керівництвом групи осіб у складі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та надавав послуги підприємствам реально діючого сектору економіки з формування незаконного податкового кредиту та переведення безготівкових коштів у готівку на території м. Києва, Київської та Хмельницької областей.

Так, проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що в період 2012-2014 років ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надавали підприємствам реально діючого сектору економіки України послуги по безпідставному формуванню податкового кредиту та валових витрат за рахунок проведення безтоварних фінансово-господарських операцій з фіктивними підприємствами, зокрема, ТОВ «Спец консалт», ТОВ «Лакі вей».

Допитаний директор та засновник ТОВ «Лакі вей» ОСОБА_6 повідомив, що підприємство зареєстрував на своє ім'я за грошову винагороду, фактично до господарської діяльності підприємства відношення немає.

В ході аналізу податкової звітності ТОВ «Лакі вей» було встановлено, що у період 2012-2012 років підприємство сформувало податковий кредит ряду СГД реально діючого сектору економіки, одним з яких є ТОВ «НВП Спец-Сервіс».

Допитаний директор та засновник ТОВ «Спец-консалт» ОСОБА_7 в ході допиту повідомив, що підприємство зареєстрував на своє ім'я за грошову винагороду, до фінансово-господарської діяльності підприємства жодного відношення немає.

В ході аналізу податкової звітності ТОВ «Спец-консалт» було встановлено, що у період 2012-2012 років підприємство сформувало податковий кредит ряду СГД реально діючого сектору економіки, одним з яких є ТОВ «НВП Спец-Сервіс».

В акті перевірки вказано, що 24.09.2014 вироком Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 358 КК України.

Також перевіркою встановлено, що 03.11.2014 вироком Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 358 КК України.

В акті перевірки зазначено, що враховуючи вищевикладене, а саме аналіз матеріалів, зібраних оперативними працівниками, пояснень, наданих в ході досудового розслідування керівниками ТОВ «Лакі вей» ОСОБА_6 та ТОВ «Спец-Консалт» ОСОБА_7, а також вироків Печерського районного суду міста Києва від 24.09.2014 та від 03.11.2014 можна дійти висновку про те, що у ТОВ «Лакі вей» та ТОВ «Спец-Консалт» відповідно не встановлено факту реального здійснення господарських операцій при придбанні товарів та послуг від постачальників, та реалізації товарів та послуг покупцям з врахуванням реального часу здійснення операцій, відсутності управлінського та технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів та іншого майна, яке економічно необхідне для виконання такого постачання та здійснення діяльності.

На підставі вищевикладеного, посадова особа відповідача дійшла висновку, що правочин, укладений між ТОВ «Лакі вей» та ТОВ «НВП Спец-Сервіс» у листопаді 2012 року, а також правочин, укладений між ТОВ «Спец-Консалт» та ТОВ «НВП Спец-Сервіс» у червні 2013 року не спричинили реального настання юридичних наслідків та не мали реального товарного характеру .

В акті перевірки зазначено, що посадовими особами ТОВ «НВП Спец-Сервіс» безпідставно включено до складу податкового кредиту, задекларованого в деклараціях з податку на додану вартість у листопаді 2012 року, податкові накладні, виписані ТОВ «Лакі вей», та безпідставно включено до складу податкового кредиту, задекларованого в деклараціях з податку на додану вартість у червні 2013 року, податкові накладні, виписані ТОВ «Спец-Консалт».

У висновках акту перевірки відповідачем встановлено порушення ТОВ «НВП Спец-Сервіс» п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п.200.4, п. 201.6, п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 90 597,00 грн., у т.ч. по періодах: за листопад 2012 року у сумі 68 776,00 грн., за червень 2013 року у сумі 21 821,00 грн.

На підставі акта перевірки ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.09.2015 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 135 896,00 грн., з яких сума за основним платежем складає 90 597,00 грн., сума за штрафними (фінансовими) санкціями - 45 299,00 грн.

Не погоджуючись із такими висновками податкового органу, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що твердження відповідача про порушення позивачем норм податкового законодавства, є такими, що відповідають фактичним обставинам справи, а відтак, оспорюване податкове повідомлення-рішення є законним і підстави для його скасування відсутні.

Однак, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

У пункті 61.1 статті 61 Податкового кодексу України визначено, податковий контроль -система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин, (підпункт 62.1.3 пункту 62.2 статті 62 ПК України).

Відповідно до приписів статті 75 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п. 78.4. п. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Абзацами 1, 2 п.п. 82.2. п. 82 ПК України встановлено, що тривалість перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов, визначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, - 3 робочі дні, інших платників податків - 10 робочих днів.

Приписами п.86.1 ст. 86 Податкового кодексу встановлено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно із п. 58.1 ст. 58 та п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

За приписами пункту 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Положеннями пункту 3 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, згідно пункту 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України являється податкова накладна, яка видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця.

У податковій накладній повинні бути зазначені наступні реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до вимог статті 183 Податкового кодексу України право платника податку на податковий кредит і виписку податкових накладних виникає після добровільної реєстрації особи як платника податку або особи, яка відповідає вимогам, визначеним підпунктом 6 пункту 180.1 статті 180 цього Кодексу та з початком податкового періоду, з якого така особа вважатиметься платником податку.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції: посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.01.2011 у справі №21-37а10.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

В листі Вищого адміністративного суду України №742/11/13-11 від 02.06.2011 з цього приводу зазначається, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Колегія суддів зазначає, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, в даному випадку правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень повинен довести відповідач як суб'єкт владних повноважень.

В той же час, обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат (у тому числі і по сплаті ПДВ) первинними документами покладається на платника, адже саме він виступає суб'єктом, що використовує включену постачальником до ціни товару суму ПДВ при обчисленні суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, а також зменшує об'єкт оподаткування податку на прибуток за фактом понесення витрат.

Так, між ТОВ «НВП Спец-Сервіс» (покупець) та ТОВ «Лакі вей» (продавець) було укладено договір купівлі-продажу від 01.11.2012 №1-0111.

Відповідно до п.1.1 та п. 1.2 вказаного договору продавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором передати у власність покупця запчастини та матеріали, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар в порядку, визначеному договором, загальна вартість товару за договором складає 412 655,11 грн., в тому числі ПДВ 68 775,85 грн.

Згідно з п. 2.1 та п. 2.4 договору від 01.11.2012 №1-0111 умови доставки товару: самовивіз або інші умови за домовленістю сторін, приймання-передача товару відбувається шляхом підписання сторонами накладної на товар.

В листопаді 2012 року на виконання вимог вищевказаного договору складено видаткові накладні №РН-0000057 від 22.11.2012, №РН-0000059 від 23.11.2012, №РН-0000061 від 26.11.2012, №РН-0000064 від 27.11.2012, №РН-0000070 від 28.11.2012, №РН-0000075 від 29.11.2012, №РН-0000079 від 30.11.2012, підписані директором ТОВ «Лакі вей» ОСОБА_8, відповідно до яких ТОВ «Лакі вей» було поставлено позивачу товар - запчастини та матеріали на загальну суму 412 655,11 грн., в тому числі ПДВ - 68 775,85 грн.

Продавцем для формування податкового кредиту з податку на додану вартість за вказаними господарськими операціями надано позивачу податкові накладні від 22.11.2012 №57 на суму 59 123,76 грн., в т.ч. ПДВ 9 853,96 грн., від 23.11.2012 №59 на суму 59 123,76 грн., в т.ч. ПДВ 9 853,96 грн., від 26.11.2012 №61 на суму 59 123,76 грн., в т.ч. ПДВ 9 853,96 грн., від 27.11.2012 №64 на суму 59 608,26 грн., в т.ч. ПДВ 9 934,71 грн., від 28.11.2012 №70 на суму 59 608,26 грн., в т.ч. ПДВ 9 934,71 грн., від 29.11.2012 №75 на суму 59 123,76 грн., в т.ч. ПДВ 9 853,96 грн., від 30.11.2012 №79 на суму 59 943,55 грн., в т.ч. ПДВ 9 490,59 грн., підписані директором ТОВ «Лакі вей» ОСОБА_8

Відповідно до акту перевірки суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено позивачем до складу податкового кредиту за листопад 2012 року у сумі 68 775,85 грн.

На підтвердження оплати поставленого товару позивачем надано виписки по банківському рахунку позивача.

Товар, отриманий позивачем від ТОВ «Лакі вей» згідно вищевказаних видаткових накладних, був оприбуткований та відображений в бухгалтерському обліку позивача по рахункам «631», що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями позивача по рахунку « 631» за листопад 2012 року.

Також, між позивачем (замовник) та ТВО «Спец-Консалт» (виконавець) було укладено договір від 25.03.2013 №2-2503.

Відповідно до п. 1.1, п. 1.2 договору від 25.03.2013 №2-2503 замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання провести інсталяцію обладнання радіолокаційної системи MSSR на позиції Ай-Петрі, замовник зобов'язується прийняти зазначені у п. 1.1. даного договору послуги та сплатити виконавцю їх вартість.

Згідно з п.2.1 даного договору загальна вартість послуг по договору складає 130 928,00 грн., в тому числі ПДВ 21 821,33 грн.

Підставою для розрахунків є підписаний сторонами акт прийняття-здачі виконаних робіт (пункт 2.2).

Відповідно до актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 05.06.2013 №294, від 06.06.2013 №297, від 07.06.2013 №300, підписаних директором ТОВ «Спец-консалт» ОСОБА_7 на виконання вимог договору від 25.03.2013 №2-2503 ТОВ «Спец-консалт» було надано позивачу послуги - інсталяцію обладнання радіолокаційної системи MSSR на позиції Ай-Петрі на загальну суму 130 928,00 грн., в тому числі ПДВ 21 821,33 грн.

Продавцем для формування податкового кредиту з податку на додану вартість за вказаними господарськими операціями надано позивачу податкові накладні від 05.06.2013 №13 на суму 55 113,60 грн., в тому числі ПДВ 9 185,60 грн., від 07.06.2013 №19 на суму 36 396,80 грн., в тому числі ПДВ 6 066,13 грн., від 06.06.2013 №16 на суму 39 417,60 грн., в тому числі ПДВ 6 569,60 грн., підписані директором ТОВ «Спец-консалт» ОСОБА_7

Відповідно до акту перевірки суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено позивачем до складу податкового кредиту за червень 2013 року у сумі 21 821,33 грн.

На підтвердження оплати отриманих послуг позивачем надано виписки по банківському рахунку позивача.

Отримані позивачем від ТОВ «Спец-Консалт» послуги були оприбутковані та відображені в бухгалтерському обліку позивача по рахунку « 631», що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями позивача по рахунку «631» за червень 2013 року.

Разом з тим, судом першої інстанції зазначено, що у даній справі відповідачем під час перевірки досліджувалися первинні документи бухгалтерського обліку по взаємовідносинам позивача із ТОВ «Спец-Консалт» та ТОВ «Лакі вей», проте фактично висновок про відсутність господарських операцій був зроблений на підставі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 11.04.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України та на підставі вироків Печерського районного суду міста Києва від 24.09.2014 у справі №757/23259/14-к, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205, ч.1 ст. 358 Кримінального кодексу України та від 03.11.2014 у справі №757/24631/14-к, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205, ч.1 ст. 358 Кримінального кодексу України.

На переконання колегії суддів, висновок суду про безтоварність операцій позивача з ТОВ «Спец-Консалт» та ТОВ «Лакі вей» також ґрунтується на вироках Печерського районного суду м. Києва в справах №757/23259/14-к та №757/24631/14-к, що на думку суду не є належним обґрунтуванням для відмови в задоволенні позовних вимог.

Так, відповідно до приписів ч. 4 ст. 72 КАС України вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Диспозиція наведеної правової норми прямо вказує на те, що обов'язковими для суду, який розглядає справу, є вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок.

Разом із тим, розглядувана норма встановлює межі обов'язковості зазначених різновидів судових рішень для адміністративного суду, що розглядає конкретну адміністративну справу.

Така обов'язковість поширюється лише на те питання, чи мало місце певне діяння та чи вчинене воно особою, щодо якої постановлено відповідний вирок або прийнято постанову.

Отже, обов'язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку в кримінальній справі чи постанові у справі про адміністративний проступок, щодо часу, місця та об'єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

Водночас правова кваліфікація діяння особи, наведена у вироку в кримінальній справі або постанові про адміністративний проступок, не є обов'язковою для адміністративного суду.

Висновки та оцінки іншого суду щодо правомірності поведінки особи, її винуватості у вчиненні правопорушення тощо не позбавляють адміністративний суд, який розглядає по суті справу, предмет якої пов'язаний із відповідними діяннями цієї особи, права надати їм власну оцінку.

Таким чином, адміністративний суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Вказана позиція Позивача повністю узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду викладеної у аналогічній справі у постанові від 03 лютого 2015 року у справі 826/8420/13-а.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновок суду про безтоварність операцій з ТОВ «Лакі Вей» ґрунтується на вироку Печерського районного суду міста Києва від 03.11.2014р. №757/24631/14-к, в якому зазначено, що ОСОБА_6 був номінальним засновником та директором ТОВ «Афіна Інвест».

Судом апеляційної інстанції під час розгляду даної справи було встановлено, що вказане підприємство до діяльності ТОВ «Лакі Вей» жодного відношення не мало.

Також суд першої інстанції вказував на те, що ОСОБА_6 з часткою 10% уставного капіталу входив до складу учасників ТОВ «Лакі Вей», однак участі в його управлінні не приймав. З цього приводу необхідно зазначити, що ОСОБА_6 входив до складу засновників товариства всього один день з 29.08.2012 р. по 30.08.2012 р., реалізувати право на управління за такий строк, на переконання колегії суддів, не являється можливим.

Наявність вироку щодо ОСОБА_6 не має значення для даної справи також з тієї підстави, що з 30.08.2012 р., у тому числі в період здійснення товариством операцій з Позивачем та в подальшому директором, єдиним учасником ТОВ «Лакі Вей» був ОСОБА_9, який до кримінальної діяльності за фіктивну діяльність не притягався.

Крім того, у вироку Печерського районного суду міста Києва від 03.11.2014р. інформація про те, що ТОВ «Лакі Вей» займалалося діяльністю конвертаційного центру відсутня, там лише встановлено факт того, що ОСОБА_6 приймав участь у товаристві в якості номінального учасника, що на думку суду, не є доказом надання товариством іншим особам послуг з формування незаконного податкового кредиту.

Суд не звернув уваги на те, що реальність операцій з ТОВ «Лакі Вей» не тільки підтверджуються документами бухгалтерського обліку, однак і рухом активів Поставлені ТОВ «Лакі Вей» товари Позивачем було придбано за замовленням нерезидента компанії «Jin Yu Limited» та в подальшому на його користь експортовано, що підтверджується митними деклараціями, які наявні в матеріалах справи.

12.05.2012 р. між Позивачем, в якості Продавця, та компанією «Jin Yu Limited» (Гонконг), в якості Покупця, укладено контракт №1205, за яким Позивач зобов'язався поставити товар за номенклатурою визначеною у специфікації до контракту. На підставі чого 16.05.2012 р. складено відповідний Інвойс №120501.

Згідно п.4.1 контракту товар поставляється протягом 100 днів з моменту здійснення покупцем попередньої оплати. Враховуючи зазначене 17.10.2012р. компанія «Jin Yu Limited» перерахувала на користь Позивача 30 000 дол. США попередньої оплати.

01.11.2012 р. Позивач уклав з ТОВ «Лакі Вей» Договір№1-0111 купівлі-продажу, та згодом відповідний Товар для його подальшої поставки компанії «Jin Yu Limited» і було придбано в ТОВ «Лакі Вей» за накладними №57 від 22.11.12, №59 від 23.11.2012 №61 від 26.11.12, №64 від 27.11.12, №70 від 28.11.12, №75 від 29.11.12, №79 від

За зазначеними накладними Позивачем і відображено 68 776,00 грн. податкового кредиту.

В подальшому Товар придбаний в ТОВ «Лакі Вей» було експортовано компанії «Jin Yu Limited», в підтвердження чого на міжнародній товарно-транспортній накладній №1301 та Інвойсі №120501 від 16.05.2012р. проставлено штемпелі компетентних органів митного контролю, що датовані 17.01.2013р. (знаходяться в матеріалах судової справи).

Таким чином, враховуючи, що вся первинна документація у відносинах між позивачем та ТОВ «Лакі Вей» була підписана з боку контрагента ОСОБА_8, відповідно до якого жодні вироки відсутні, а не притягнутим до кримінальної відповідальності ОСОБА_6, колегія суддів приходить до висновку, що формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість на підставі виписаних ТОВ «Компанія «Лакі Вей» податкових накладних та інших первинних документів, за висновком суду, є правомірним та повністю відповідає вимогам чинного законодавства.

Щодо правовідносин позивача з ТОВ «Спец - Консалт», колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Спец - Консалт» виконало для Позивача роботи з інсталяції обладнання радіолокаційної системи на MSSR на позиції Ай - Петрі (як доказ, в матеріалах справи наявна фотофіксація), за допомогою якого державним підприємством обслуговування повітряного руху України здійснюється організація повітряного руху та простру.

Одним із завдань державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Украерорух» (далі - «Украерорух») є організація повітряного руху та простру. Зазначене здійснюється за допомогою спеціальних установок, у тому числі радіолокаційної системи MSSR.

Так, ТОВ «Науково виробниче підприємство «Техвестсервіс» (далі - ТОВ «НВП Техвестсервіс»), в якості генерального підрядника, для «Украерорух» здійснювало влаштування радіолокаторів MSSR. В свою чергу для виконання робіт ТОВ «НВП Техвестсервіс» залучало субпідрядні організації, у тому числі і Позивача. Мережа інтернет містить значний обсяг інформації про «Украерорух», ТОВ «НВП Техвестсервіс», а також радіолокатори MSSR (інформація про вказані підприємства, а також радари MSSR міститься у матеріалах справи).

Так, 19.02.2013р. Позивачем, в якості Виконавця, з ТОВ «НВП Техвестсервіс», в якості Замовника, укладено договір №3.02.13, згідно п.1.1 якого Позивач зобов'язався надати послуги з інсталяції обладнання в структурних підрозділах «Украерорух».

Відповідно п.1.2 Договору перелік послуг, об'єм вартість послуг сторони погодили у відповідних додатках до Договору.

Як вбачається з п.2.1 Договору №3.02.13 послуги з встановлення радіолокаційної системи MSSR за переліком наведеним у Додатку №1 повинні були бути надані на позиції Артемівськ. П.2.2 Договору №3.02.13 сторони погодили надання аналогічних послуг, що деталізовано у Додатку №2, з встановлення радіолокаційної системи MSSR на позиції Ай-Петрі.

Для надання послуг зазначених у Додатку №2 до Договору №3.02.13 Позивачем і було залучено ТОВ «Спец-Консалт».

Враховуючи зазначене, 25.03.2013 р. між Позивачем та ТОВ «Спец-Консалт» укладено Договір №2-2503, відповідно якого останнє прийняло зобов'язання провести інсталяцію обладнання радіолокаційної системи MSSR на позиції Ай-Петрі. За результатами чого між Позивачем та ТОВ «Спец - Консалт» підписано акти наданих послуг №294 від 05.06.2013р., №297 від 06.06.2013р., №300 від 07.06.2013р., Позивачем сформовано податковий кредит в сумі 21 821,00 гри.

Перелік послуг наданих Позивачу на позиції Ай-Петрі ТОВ «Спец- Консалт» за договором №2-2503 від 19.02.2013р. повністю відповідає послугам, які Позивач зобов'язався надати ТОВ «НВП Техвестсервіс» за договором №3.02.13 від 19.02.2013р.

Таким чином, колегія суддів критично розцінює посилання як податкового органу так і суду першої інстанції на вирок Печерського районного суду м. Києва в справах №757/23259/14-к та №757/24631/14-к, згідно яких ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винуватим та призначено їм покарання за ч.1 ст. 205 КК України, оскільки вказані особи не мають жодного відношення до даної справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що в матеріалах справи достатньо доказів, які б свідчили про необхідні умови для досягнення результатів відповідної підприємницької діяльності, а саме трудові ресурси, складські приміщення, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, не враховано всі обставини справи, тому існують підстави для задоволення апеляційної скарги.

Згідно до статті 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Спец-Сервіс» - задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 24 червня 2016 року - скасувати, та прийняти нову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Спец-Сервіс»- задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління державної фіскальної служби у Київській області від 07.09.2015 року№000291220.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма