Справа № 818/718/17
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 р. Справа № 818/718/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Сіренко О.І., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Давиденко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 26.06.2017р. по справі № 818/718/17

за позовом ОСОБА_3

до Ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Сумській області

про визнання бездіяльності протиправною,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_3, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиконанні постанови Сумського окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 року у справі № 818/8993/13-а в частині негайного поновлення на посаді позивача.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 26 червня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_3 - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, яка полягає у невиконанні постанови Сумського окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 року у справі № 818/8393/13-а в частині негайного поновлення ОСОБА_3 на посаді.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, відповідач просить постанову Сумського окружного адміністративного суду від 26 червня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції приписів ст.ст. 9, 159 Кодексу адміністративного судочинства України, п. п. 4, 5 Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074, ст. 104 Цивільного кодексу України, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує, що відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" та постанову Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України", постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 № 751 "Про ліквідацію територіального органу Міністерства внутрішніх справ України" та постанови Кабінету Міністрів України від 13 жовтня 2015 № 834 "Питання функціонування органів поліції охорони як територіальних органів Національної поліції - з ліквідації деяких територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" наказом МВС України від 06.11.2015 № 1388 "Про організаційно-штатні питання", скасовано всі штати УМВС України в Сумській області та ліквідовано всі посади, у тому числі і посаду, яку обіймав ОСОБА_3 до звільнення, що унеможливлює виконання рішення суду в частині поновлення на службі. Таким чином, на сьогоднішній день склалась ситуація, коли скорочена не тільки посада, на яку необхідно поновити ОСОБА_3, а й відсутня посада начальника УМВС України, який наділений повноваженнями щодо видання наказів по особовому складу. Крім того, ліквідаційна комісія УМВС України в Сумській області не виконує функції, які покладалися на УМВС України в Сумській області, а виключно здійснює заходи, пов'язані з ліквідацією.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Сумського окружного адміністративного суду від 28.01.2016 визнано незаконним та скасовано наказ УМВС України в Сумській області від 01.10.2013 року № 872, ОСОБА_3 поновлено на посаді міліціонера оперативного взводу РМОП "Беркут" УМВС України в Сумській області. Допущено негайне виконання постанови в частині поновлення на посаді та стягнення грошового утримання за один місяць. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2016 постанова суду першої інстанції залишена без змін в частині поновлення на посаді та змінена в частині розміру стягнення. Судове рішення набрало законної сили. Ці обставини сторонами не оспорюються.

Постановами державного у виконавця від 08.11.2016 та 04.01.2017 на відповідача накладено штраф за невиконання судового рішення про поновлення на роботі без поважних причин у відповідності до ст. 75 закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 12-13).

Вказані постанови не оскаржувались та не скасовані.

12.01.2017 державним виконавцем направлено до прокуратури Сумської області повідомлення про невиконання відповідачем судового рішення без поважних причин (а.с. 14).

Вважаючи таку бездіяльність відповідача щодо невиконання судового рішення в частині поновлення його на посаді, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконано законодавчо встановлений обов'язок виконання судового рішення, тим самим допущено протиправну бездіяльність.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки позов ОСОБА_3, з приводу якого прийняте судове рішення, є за своїм змістом та суттю зверненням про визнання протиправними дій відповідача по невиконанню судового рішення, порядок розгляду якої встановлено статтею 267 КАС України, що не було враховано судом першої інстанції під час розгляду справи.

Так, колегією суддів встановлено, що спірні відносини виникли внаслідок невиконання Ліквідаційною комісією Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області постанови Сумського окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 року у справі № 818/8393/13-а в частині негайного поновлення ОСОБА_3 на посаді.

Відповідно до ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно зі ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Статтею 257 КАС України встановлений порядок виконання судових рішень в адміністративних справах.

У разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб'єктів владних повноважень можуть бути покладені обов'язки щодо забезпечення виконання рішення.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" (ч.4 ст.257 КАС України).

Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 258 КАС України за судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно та яке підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом, або зазначити, що обов'язок чи право стягнення є солідарним. Якщо судом було вжито заходів щодо забезпечення позову за заявою осіб, на користь яких ухвалено судове рішення, суд разом із виконавчим листом видає копії документів, які підтверджують виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Таким чином, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку існує механізм примусового виконання рішення, визначений Законом України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 19 березня 1997 року зазначив, що, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Відповідно до статті 129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

На сьогодні Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачає дві процесуальні форми контролю адміністративного суду за виконанням рішень в адміністративних справах - це зобов'язання судом суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (стаття 267 КАС України) та шляхом вирішення і розгляду справ з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби (стаття 181 КАС України).

Так, відповідно до частин першої та другої статті 267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або у разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту та накласти на винну посадову особу, відповідальну за виконання постанови, штраф у розмірі від ста до трьохсот мінімальних заробітних плат.

Контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також через розгляд адміністративними судами адміністративних справ.

Відповідно до ч.9 ст.267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду.

У разі відповідності заяви вказаним вище вимогам вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Слід відмітити, що заява, подана позивачем в порядку судового контролю за виконанням судового рішення, розглядається в межах того самого провадження, в якому розглядалася справа по суті, нова адміністративна справа не оформлюється.

За наслідком розгляду такої заяви, згідно з частиною десятою статті 267 КАС України, суд приймає ухвалу (за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача) або постанову (у разі наявності підстав для задоволення заяви).

Аналіз положень статті 267 КАС України та статті 2 цього Кодексу свідчить, що позов, який направлений на контроль за виконанням судового рішення, виключає одночасний розгляд спору про оскарження дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень з інших підстав, що не пов'язані з належним виконанням судового рішення.

З огляду на наведені вище норми, колегія суддів зазначає, що належним способом захисту прав позивача у спірних відносинах є звернення до суду першої інстанції із заявою про визнання неправомірними дій відповідача, в рамках процедури судового контролю, в порядку, передбаченому частиною 9 статті 267 КАС України, оскільки обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об'єкту порушеного права, тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні від 19.03.1997 року по справі "Горнсбі проти Греції", колегія суддів вважає, що даний спір, який склався з приводу невиконання постанови Сумського окружного адміністративного суду від 28 січня 2016 року у справі № 818/8393/13-а в частині негайного поновлення ОСОБА_3 на посаді, не може бути розглянутий судом як новий, в порядку нового позовного провадження.

Оскільки звертаючись до суду з даним позовом, позивач обрав не передбачений чинним законодавством спосіб захисту своїх порушених прав, який не забезпечує відновлення порушеного права позивача, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_3 необхідно відмовити.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Згідно ч. 2 ст. 205 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції через порушення ним норм матеріального та процесуального права, які призвели до ухвалення неправильного рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Сумській області - задовольнити.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 26.06.2017р. по справі № 818/718/17 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_3 до Ліквідаційної комісії Управління міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І. Перцова Т.С.
Повний текст постанови виготовлений 27.10.2017 р.