Справа № 161/11975/17
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/10083/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді: Глушка І.В.,
суддів: Большакової О.О., Судової-Хомюк Н.М.,
за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, у якому просив зарахувати строк перебування на військовій службі за призовом під час мобілізації на особливий період - у період з 31.01.2015 по 09.04.2016 до страхового пенсійного стажу та здійснити перерахунок пенсійних виплат відповідно до вимог чинного законодавства.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно з вимогами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» перебування на військовій службі з призовом під час мобілізації зараховується до страхового стажу. Крім того належними доказами підтверджено сплату обов`язкових страхових внесків за вказаний період.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 вересня 2017 року позов задоволено. Зобов`язано Луцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області зарахувати строк перебування ОСОБА_1 на військовій службі за призовом під час мобілізації на особливий період - у період з 31.01.2015 по 09.04.2016 до страхового пенсійного стажу. Зобов`язати Луцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись із постановою суду, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що постанова прийнята з неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством за період страхового стажу, починаючи з 01 липня 2000 року даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Відповідно до зазначеного, врахування в потрійному розмірі службу в зоні АТО в страховий стаж та грошове забезпечення, яке відсутнє в даних персоніфікованого обліку, немає законних підстав.

В судове засідання сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 11.08.2015 перебуває на обліку як одержувач пенсії по віку відповідно до «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії обчислено із страхового стажу - 39 років 0 місяців 26 днів.
ОСОБА_1 наділений статусом учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_1 від 29.01.2016 (а.с.4)
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України № 3202 від 15.06.2017 ОСОБА_1 в період проходження служби в в/ч НОМЕР_2 (п.п. НОМЕР_3 ) з 01.04.2015 по 09.04.2016 отримував грошове забезпечення та сплачував страхові внески. Страхові внески сплачені в повному обсязі (а.с. 6-8).
Із наявної в матеріалах справи довідки військової частини польова пошта НОМЕР_3 Міністерства оборони України № 1142 від 05.03.2016 слідує, що старший лейтенант ОСОБА_1 в період з 16.06.2015 по 15.09.2015, з 24.09.2015 по 29.10.2015 та з 25.11.2015 по 24.12.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей (а.с. 5).
На звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії із зарахуванням терміну перебування на військовій службі за призовом під час мобілізації на особливий період та виплати грошової різниці, Луцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області листом від 04.07.2017 № 316/С-01, покликаючись на відсутність правових підстав для перерахунку пенсії, відмовило у перерахунку пенсії. Крім того роз`яснено, що пенсія позивачу призначена та виплачується згідно норм чинного законодавства, розмір пенсії обчислено із страхового стажу 39 років 0 місяців 26 днів та становить 3806, 01 грн, з них 3404,38 грн розмір пенсії за віком; 49,88 грн доплата за 4 роки понаднормового стажу; 311,75 грн підвищення учасникам війни (бойових дій); 40, 00 грн цільова допомога відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Позивач, вважаючи відмову пенсійного органу щодо перерахунку пенсії неправомірною, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідно до ч. 1 ст. 1 цього закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
В розумінні ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 6 вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
Віддповідно до статті 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України"Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб","Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Стаття 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії та встановлює, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.
Так, Наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014р. "Про положення про організацію роботи з обчислення вислуги років", зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року № 1294/2607 відповідно до Законів України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року N 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність до чинного законодавства затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям в соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей.
Пунктом 2.3 розділу 2 даного Положення передбачено, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.
Водночас Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», встановлено, що нарахування страхового пенсійного стажу для військовослужбовців учасників антитерористичних операцій за час їх безпосередньої участі в антитерористичній операції має здійснюватись у потрійному розмірі.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про протиправність відмови пенсійного органу у перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії з урахуванням строку перебування на військовій службі за призовом під час мобілізації на особливий період з 31.01.2015 по 09.04.2016 до страхового пенсійного стажу.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що вірним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивача відповідно до вимог, встановлених законом, з урахуванням ст.57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо зарахування часу служби до стажу роботи на пільгових умовах.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що пр

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 вересня 2017 року у справі № 161/11975/17 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. О. Большакова
Н. М. Судова-Хомюк

Ухвала складена в повному обсязі 27.10.2017.