Справа № 554/5774/17
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 р.Справа № 554/5774/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Лях О.П.

Суддів: Старосуда М.І. , Яковенка М.М.

при секретарі судового засідання Жданюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 23.08.2017р. по справі № 554/5774/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити дії, ,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава з адміністративним позовом до ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі відповідач, Полтавське ОУПФУ), в якому, з урахуванням уточнень, просив суд: (а.с.1-10, 34)

- визнати протиправними дії ОСОБА_1 ОУПФУ щодо зупинення виплати раніше призначеної пенсії за віком з 01.06.2015 року по 31.12.2016 року;

- зобовязати відповідача поновити та провести виплати позивачу раніше призначеної пенсії за віком з 01.06.2015 року по 31.12.2016 року.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 23.08.2017р. по справі № 554/5774/17 задоволено позов ОСОБА_2 (а.с.42-45)

Вважаючи вказану постанову незаконною та необґрунтованою, а також такою, що винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, Полтавське ОУПФУ подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 23.08.2017р. по справі № 554/5774/17 та прийняти судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. (а.с.46)

Відповідно до ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно із ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судоовго засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, а особиста участь сторін в судовому засіданні не визнан обовязковою, та той факт, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, колегія суддів у відповідності до ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку в ОСОБА_1 ОУПФУ та отримує пенсію з 02.03.2015 року за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (а.с.11). В той же час, ОСОБА_2 продовжував працювати (а.с.17-18, 21-27).

В період роботи на посаді державного службовця з 01.04.2015 року по 10.01.2017 року відповідачем було припинено виплату пенсії позивачу . (а.с.13)

На підставі поданої заяви від 19.01.2017 року у звязку із звільненням, ОСОБА_1 ОУПФУ було поновлено виплату позивачу пенсії за віком з 11.01.2017 року.

В подальшому, з 19.01.2017 року позивачу було призначено пенсію відповідно до вимог Закону України «Про державну службу». (а.с.13).

02 червня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою щодо необхідності повідомлення йому причин не виплати пенсії з 01.04.2015 року та надати рішення про припинення її виплати. (а.с.12)

ОСОБА_1 ОУПФУ від 17.06.2017 року № 337/Л-17 ОСОБА_2 було повідомлено, що згідно із положеннями ст.37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» пенсії в період роботи особам, які займають посади державної служби, не виплачуються.

Також, повідомлено, що рішення щодо припинення виплати пенсії з 01.04.2015 року не виносилося, а перерахунки пенсій проведені відповідно змін у законодавстві. (а.с.13)

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на поновлення виплати пенсії за віком з 01.06.2015 року по 31.12.2016 року .

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не звернув уваги, що позивач, оскаржуючи дії відповідача за 2015-2016 роки, порушив строки звернення до адміністративного суду з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи, з 02.03.2015 року позивачу була призначена пенсія за віком на підставі ст.. 26 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». З 01.04.2015 року виплата пенсії була припинена на підставі ЗУ « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VІІІ, ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911 -VIII та ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VIII, оскільки на час набрання його чинності і по момент звільнення він працював на посадах заступника начальника відділу з питань запобігання та протидії корупції, взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи апарату ОСОБА_1 обласної державної адміністрації, а згідно пункту 5 Закону № 213 тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року (Закон № 911) та з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року (Закон № 1774) особам, на яких поширюється дія ЗУ «Про державну службу» (від 16.12.1993 року № 3723-ХІІІ, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа:

1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазвичай ці два моменти збігаються, але це не обов'язково. Тому, при визначенні початку цього строку передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналася про наявність відповідного порушення.

Йдеться не про те, коли особа з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Отже, залишенню без розгляду підлягають тільки ті позовні вимоги, які заявлені поза межами шестимісячного строку звернення до суду. Період позовних вимог, які мають бути залишені без розгляду (при триваючих правовідносинах) має відраховуватись в залежності від дати звернення позивача до суду, самих позовних вимог та визначатись конкретною датою.

Оскільки пенсія є періодичною виплатою, яка здійснюється щомісяця, то порушення права позивача у спірних відносинах є триваючим. При цьому, про порушення свого права, про дії/бездіяльність відповідача щодо не вчинення оскаржуваних дій, позивач мав дізнатись ще у квітні 2015 року, не отримуючи пенсію у відповідному розмірі.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_2 зазначає про порушення відповідачем законодавчих норм, які регулюють пенсійне забезпечення осіб, що стало наслідком припинення виплати йому пенсії за віком Обґрунтовуючи дотримання строку звернення до суду, позивач посилається на лист № 337/Л-17 - 456 від 17.06.2017 року відповідача, яким йому було відмовлено у поновленні пенсії з 01.04.2015 р.

Колегія суддів звертає увагу, що закони України та зміни до них, в тому числі ті, які стосуються пенсійного забезпечення, офіційно публікуються в періодичних виданнях після їх прийняття. Отже, положення таких правих актів є загальнодоступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини.

Згідно зі статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Слід зазначити й про те, що практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» яка є джерелом права, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав.

Встановлене законом обмеження строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі відносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Колегія суддів звертає увагу на те, що формулювання «без обмеження строком» стосується виключно перерахунку пенсій та не відноситься до процесуальних строків звернення до адміністративного суду із позовною заявою.

Згідно з ч. 2 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Враховуючи те, що позивач про порушення своїх прав повинен був дізнатися при реалізації свого права на отримання пенсії за віком, тобто починаючи з дати припинення виплати призначеної пенсії квітень 2015 року, а з позовом до суду звернувся лише 25.07.2017 року, суд апеляційної інстанції вважає, що вимоги позивача, які стосуються періоду з 01.06.2015 року по 31.12.2016 року підлягають залишенню без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду.

За приписами статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 203 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.41, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 209, 212, Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області - задовольнити частково.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 23.08.2017р. по справі № 554/5774/17 - скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити дії залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 26 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5