Справа № 308/7907/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/10041/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Ніколіна В.В.,

участю секретаря судового засідання - Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу громадянина В'єтнаму ОСОБА_2 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина В'єтнаму ОСОБА_2 про примусове видворення з України,-

в с т а н о в и в :

Позивач - Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся в суд з позовом, в якому просив на підставі ч.3 ст.29 Закоку України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" примусово видворити з України громадянина В'єтнаму ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 серпня 2017 року позов задоволено. Примусово видворено громадянина В'єтнаму ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що Законом України "Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам про реадмісію громадян обох держав" від 03 вересня 2008 року було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам про реадмісію громадян обох держав, тому до громадянина В'єтнаму ОСОБА_2 має застосовуватися реадмісія, а не процедура видворення. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому суд відповідно до ч.1 ст.41, ч.4 ст.196 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 серпня 2017 року громадянин Вєтнаму ОСОБА_2 незаконно, поза пунктом пропуску, перетнув державний кордон в складі групи осіб з України в Словацьку Республіку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби "Новоселиця", був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки.

12 серпня 2017 року в пункті пропуску "Малий Беоезний" Чопського прикордонного загону, на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, громадянин Вєтнаму ОСОБА_2 переданий на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі, про що складено протокол двохсторонньої зустрічі помічника Прикордонного уповноваженого України та помічника Прикордонного уповноваженого Словацької Республіки.

За фактом порушення громадянином Вєтнаму ОСОБА_2 вимог ст.9 Закону України "Про державний кордон України" складено протокол про адміністративне затримання від 12 серпня 2017 року.

14 серпня 2017 року начальник відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України прийняв рішення про примусове повернення з України громадянина Вєтнаму ОСОБА_2, мотивуючи його тим, що документи, що підтверджують законність перебування громадянина Вєтнаму ОСОБА_2 на території України відсутні, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження, він не має, має намір будь- яким шляхом потрапити до країн Західної Європи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Чопський прикордонний загвн Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", тому враховуючи наявність рішення про примусове повернення з України громадянина Вєтнаму ОСОБА_2 та обґрунтовані підстави вважати, що останній може ухилятися від виконання рішення про примусове повернення з території України, зокрема, через відсутність коштів для самостійного залишення територію України, працевлаштуватись на території України не має змоги, відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує стороннього захисту, позовні вимоги щодо його примусового видворення є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його помилковим, виходячи з наступного.

Ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.6 ст.6 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист в адміністративних справах, що і громадяни України.

П.п.1 ч.1 ст.9 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.1 ст.29 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Ч.3 ст.29 цього Закону передбачає, що іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Законом України "Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам про реадмісію громадян обох держав" від 03 вересня 2008 року ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам про реадмісію громадян обох держав, підписану 25 вересня 2007 року в м. Нью-Йорку.

Відповідно до ст.3 Угоди Запитувана держава на запит Запитуючої держави та без будь-яких інших формальностей, крім тих, що передбачені цією Угодою, приймає на свою територію громадян третіх країн чи осіб без громадянства, які не виконують чинних умов стосовно в'їзду на територію Запитуючої держави або перебування на ній або припинили виконувати такі умови, якщо надано докази відповідно до статті 7 цієї Угоди того, що такі особи: незаконно в'їхали на територію держав-членів безпосередньо з території України або на територію України безпосередньо з території держав-членів

Ч.3 ст.4 цієї Угоди передбачає, що запит щодо здійснення реадмісії відповідно до п.2 ст.1 подається запитуваною Договірною Стороною запитуючій договірній Стороні протягом 90 днів з дати передачі відповідної особи запитуваній Договірній Стороні, за винятком випадків, коли ця особа на день передачі не мала громадянства держави запитуваної Договірної Сторони.

Наказом МВС України та Адміністрацією Державної прикордонної служби України № 158 від 16 лютого 2015 року затверджено Інструкцію про порядок дій органів внутрішніх справ та органів охорони державного кордону з реалізації положень Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 12 серпня 2017 року на підставі ст.3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб (запитувана держава на запит Запитуючої держави та без будь-яких інших формальностей, крім тих, що передбачені цією Угодою, приймає на свою територію громадян третіх країн чи осіб без громадянства, які не виконують чинних умов стосовно в'їзду на територію Запитуючої держави або перебування на ній або припинили виконувати такі умови, якщо надано докази відповідно до статті 7 цієї Угоди того, що такі особи: незаконно в'їхали на територію держав-членів безпосередньо з території України або на територію України безпосередньо з території держав-членів) відповідач ОСОБА_2 був переданий на територію України у встановленому угодою порядку за незаконний перетин державного кордону у складі групи осіб з України в Словацьку Республіку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби "Новоселиця", що підтверджується актом про приймання-передавання особи від 12 серпня 2017 року.

Таким чином, оскільки відповідач був прийнятий державою Україна на підставі ст.3 Угоди між Україною та Європейським співтовариством про реадмісію осіб, то він не підлягає видворенню згідно зі ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та ст. 183-7 КАС України, а відповідно до ст.29 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам про реадмісію громадян обох держав від 25 вересня 2007 року, ратифікованою Законом України "Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам про реадмісію громадян обох держав" до нього має бути застосована реадмісія.

Разом з тим, як встановлено апеляційним судом, позивачем визначена законодавством процедура реадмісії застосована не була.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що у суду першої інстанції не було правових підстав для примусового видворення громадянина Вєтнаму ОСОБА_2 за межі України, оскільки Чопським прикордонним загоном визначена законодавством процедура реадмісії щодо громадянина Вєтнаму ОСОБА_2, яка у цьому випадку мала бути застосована, не була застосована, разом з тим, суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Доводи апелянта є підставними та спростовують висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим відповідно до вимог ст.202 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.п.3, 4 ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу громадянина В'єтнаму ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 серпня 2017 року у справі № 308/7907/17 скасувати, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О. І. Мікула
Судді: А. Р. Курилець
В. В. Ніколін
Повний текст судового рішення виготовлено 25 жовтня 2017 року.