Справа № 360/2435/16-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 року м. Київ К/800/12542/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Гончар Л.Я.
Шведа Е.Ю.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2017 року у справі № 360/2435/16-а за позовом ОСОБА_4 до Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації Київської області, Бородянської районної державної адміністрації Київської області, Київської обласної державної адміністрації в особі Департаменту соціального захисту населення про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації Київської області, Бородянської районної державної адміністрації Київської області, Київської обласної державної адміністрації в особі Департаменту соціального захисту населення, в якому просила:

- визнати протиправною відмову управління соціального захисту населення Бородянської РДА у прийнятті від неї документів для підготовки подання Бородянською районною державною адміністрацією до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1;

- визнати протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо відмови у видачі їй посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1;

- зобов'язати управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації прийняти її документи для встановлення статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1;

- зобов'язати Бородянську РДА оформити та направити подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для видачі їй посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії;

- зобов'язати Київську обласну державну адміністрацію надати ОСОБА_4 статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видати відповідне посвідчення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відмова управління соціального захисту населення Бородянської РДА у прийняття від позивача документів для підготовки подання Бородянською районною державною адміністрацією до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 не відповідає вимогам закону та порушує права позивача на отримання статусу потерпілого категорії 1 від наслідків аварії на ЧАЕС.

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 31 січня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною відмову Управління соціального захисту населення Бородянської РДА та Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації у прийнятті документів від ОСОБА_4 для оформлення посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Зобов'язано Управління соціального захисту населення Бородянської РДА прийняти у ОСОБА_4 документи та передати їх для підготовки подання для оформлення посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Зобов'язано Бородянську районну державну адміністрацію підготувати та направити подання для оформлення ОСОБА_4 посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Зобов'язано Київську обласну державну адміністрацію вирішити питання надання ОСОБА_4 статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видати відповідне посвідчення.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим по справі рішенням суду апеляційної інстанції ОСОБА_4 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є постраждалою внаслідок аварії на ЧАЕС та має статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 від 13.12.1996 року.

Експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 22.12.2014 року № 9644 встановлено, що захворювання ОСОБА_4 пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС.

Обласною спеціалізованою медико-соціальною експертною комісією позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності з 16.01.2015 року довічно, яка настала внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС.

Позивач звернулася до Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації щодо видачі їй посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Листом Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації від 19.10.2016 року № 4638/08 позивачу у видачі посвідчення відмовлено, а також повідомлено, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VIII внесені зміни до Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: абзац 5 частини 2 статті 2 виключено щодо зони посиленого радіологічного контролю.

Позивач 31.10.2016 року звернулася до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації із заявою щодо видачі посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Листом Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації від 14.11.2016 року № 05-59-2144 позивача повідомлено про відмову у задоволенні поданої нею заяви, оскільки причинний зв'язок захворювання та інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи було встановлено ОСОБА_4 після набуття чинності Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VIII, тобто за відсутності статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідачів позивач звернулася в суд з даним позовом.

Розглядаючи справу та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи як інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, категорія 1.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що виключення норм щодо «зони посиленого радіоекологічного контролю» із Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» не змінює наслідків шкідливого впливу радіоактивного опромінення, що особа зазнала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв'язку з чим отримала інвалідність, і саме цей вплив є підставою для віднесення особи до категорії потерпілих.

Натомість, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що експертний висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України № 9644 від 22.12.2014 року не дає підстави, згідно чинного законодавства, встановити ОСОБА_4 статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи та видати посвідчення потерпілої 1 категорії, а огляд в Обласній спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії позивач проходила після набуття чинності Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VIII.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що потерпілі внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії мають правові підстави для отримання посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії у разі видачі медико-соціальною експертною комісією довідки про встановлення причинного зв'язку інвалідності з Чорнобильською катастрофою до набрання чинності Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VIII.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, враховуючи наступне.

Згідно обставин справи між сторонам виник спір щодо відмови Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації у видачі позивачу посвідчення особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Конституційні права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтями 11, 14 наведеного Закону визначаються підстави та умови віднесення осіб до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи

Так, відповідно ст. 11 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов'язкового) і гарантованого добровільного відселення; 2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій; 3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років; 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років; 5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов'язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України; 6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п'ятої статті 17 цього Закону.

Згідно п.1 ч.1 ст. 14 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: 1). інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

До четвертої категорії потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи відносяться особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю і її було видане посвідчення потерпілого категорії 4, яке діє на час проживання або роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Режим та правове визначення територій радіоактивного забруднення регулюється Законом України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII абзац п'ятий частини другої (визначення зони посиленого радіоекологічного контролю) Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначав зони посиленого радіоекологічного контролю, виключено. Цим же Законом статтю 2 («Визначення категорії зон радіоактивного забруднених територій») та 23 («Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4») Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виключені, вказані зміни до Закону вступили в силу з 01.01.2015 року.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач на час встановлення захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС та інвалідності не проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, згідно вищенаведених змін до законодавства, оскільки такої зони, відповідно до чинного законодавства, немає, отже, посвідчення потерпілого 4 категорії втратило чинність з 01.01.2015 року, а також позивач не являється потерпілою від Чорнобильської катастрофи.

Виходячи із встановлених обставин та норм діючого законодавства, що на момент огляду в Обласній спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії 16.01.2015 року та звернення із заявами про надання посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії позивач не мала статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд апеляційної інстанції дійшов до обґрунтованих висновків про відсутність підстав для задоволення позову щодо зобов'язання видачі посвідчення особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1. Крім того, у листі Мінсоцполітики від 08.06.2015 року за № 658/20/112-15, зазначено, що потерпілі внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії мають правові підстави для отримання посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії у разі видачі медико-соціальною експертною комісією довідки про встановлення причинного зв'язку інвалідності з Чорнобильською катастрофою до набрання чинності Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VIII.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги доводи позивача щодо застосування до неї дії Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, що діяла до 01.01.2015 року, оскільки відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою визнається встановленим, якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує політику у сфері охорони здоров'я.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, причинний зв'язок між захворюванням позивача (діагноз встановлений Експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 22.12.2014 року № 9644) встановлений за результатами огляду позивача в Обласній спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії 16.01.2015 року.

Колегія суддів зазначає, що стаціонарне обстеження позивача проведено 16.01.2015 року, а позивач на час обстеження не мала статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи. При цьому, чинним законодавством (ст. 12 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») встановлено, що право на отримання статусу особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, пов'язане саме з фактом встановлення причинного зв'язку інвалідності з наслідками аварії на ЧАЕС, а не з фактом встановлення діагнозу.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовано до них норми матеріального права.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: