Справа № 826/796/17
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/796/17 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

25 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Прометей Плюс» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Прометей Плюс» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач) про визнання протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо неприйняття для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 1 від 14.12.2016 року та податкової накладної № 2 від 14.12.2016 року ТОВ «Прометей Плюс»; зобов'язання прийняти та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 1 від 14.12.2016 року та податкову накладну № 2 від 14.12.2016 року ТОВ «Прометей Плюс» з моменту їх подання, а саме - 29.12.2016 року.

Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 27 червня 2017 року адміністративний позов задовольнив повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2017 року та постановити нову про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, між ТОВ «Прометей Плюс» та державною податковою інспекцією у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві укладено договір про визнання електронних документів № 260220162 від 26.02.2016 року, предметом якого є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органів ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

На виконання умов вказаного договору ТОВ «Прометей Плюс» засобами електронного зв'язку 29.12.2016 року направлено податкові накладні № 1 та № 2 від 14.12.2016 року, які не були прийняті з підстави порушення вимог Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України № 233 від 10.04.2008 року, а саме: можливо розірвано договір про визнання електронної звітності, про що свідчать наявні у матеріалах справи копії квитанцій № 1.

Вважаючи дії з неприйняття вказаних податкових накладних протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Наказом Державної податкової адміністрації України № 233 від 10.04.2008 року затверджено Інструкцію з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (надалі - Інструкція № 233), яка визначає загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису.

З метою подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку платник податків: отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці; отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки); надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії; після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору (пункт 5 розділу ІІІ Інструкції № 233).

Додатком 1 до Інструкції № 233 затверджено примірний договір про визнання електронних документів.

З аналізу наведених правових норм убачається, що законодавчо обґрунтованими підставами для подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку є наявність укладеного належним чином договору про визнання електронних документів.

Як було зазначено вище, між позивачем та ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у місті Києві укладено такий договір про визнання електронних документів № 260220162 від 26.02.2016 року.

Доказів розірвання вказаного договору відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, суду не надано, а також не зазначено причин неможливості їх подання, враховуючи, що всі матеріали, на підставі яких вчинено оскаржувані дії, витребовувалися ухвалою суду першої інстанції від 16.01.2017 року.

Крім того, слід зазначити, що ТОВ «Прометей Плюс» з метою вирішення спірної ситуації намагалося повторно (29.12.2016) укласти договір про визнання електронних документів. Проте, вказаний документ також не було прийнято із зазначенням у квитанції № 1 того, що діє договір про визнання електронних документів № 260220162 від 26.02.2016 року.

Відтак, враховуючи викладене, суд вказує, що станом на момент виникнення спірних правовідносин договір про визнання електронних документів № 260220162 від 26.02.2016 року продовжував свою дію, а подана в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку податкова звітність, у тому числі податкові накладні № 1 та 2 від 14.12.2016, повинна бути прийнята.

Що стосується подання представником відповідача до суду апеляційної інстанції клопотання про долучення до матеріалів справи доказів призупинення договору про визнання електронних документів та виключення позивача з системи електронного документообігу, то колегія суддів вважає, що вони не спростовують протиправності дій Державної фіскальної служби України щодо неприйняття для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 1 від 14.12.2016 року та податкової накладної № 2 від 14.12.2016 року ТОВ «Прометей Плюс».

У розумінні підпункту 14.1.60 пункту 14 статті 14 Податкового кодексу України, Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Таким органом центральної виконавчої влади, у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України № 236 від 21.05.2014 року, є Державна фіскальна служба України.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що підставою для неприйняття податкових накладних № 1 та 2 від 14.12.2016 року слугував факт можливого розірвання договору про визнання електронних документів № 260220162 від 26.02.2016 року, який був укладений між ТОВ «Прометей Плюс» та ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у місті Києві, що не підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, останні слід вважати прийнятими та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних днем їх фактичного отримання - 29.12.2016 року.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дослідивши всі матеріали справи, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І. Мєзєнцев