Справа № 804/6855/16
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 жовтня 2017 рокусправа № 804/6855/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року у справі № 804/6855/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінком» до Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінком» (далі по тексту - Позивач) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі по тексту - Відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

- № від 21.06.2016 р. про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 354345,00 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 88586,25 грн.;

- № від 21.06.2016 р. про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем у розмірі 319013,00 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 79753,25 грн.;

- № від 21.06.2016 р. про застосування штрафних санкцій у розмірі 187776,76 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року відкрито провадження по справі № 804/6855/16.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначав, що висновки акту перевірки щодо не підтвердження реальності здійснення операцій з придбання товару та послуг у ТОВ «Арарат Трейд», ТОВ «Завод Пластик», ТОВ «Пластик Сервіс», ТОВ «Дрейдпромінвест», ТОВ «Біз Груп Ягуар», ТОВ «Сибінвест-Україна», ТОВ «Флоренція груп» та на адресу покупця ТОВ «Арарат Трейд» є хибними та необґрунтованими, оскільки здійснення відповідних господарських операцій в повній мірі підтверджено належними первинними документами. Щодо порушення вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. № 637, зазначено, що видатковий касовий ордер від 25.12.2014 р. № 17 на суму 93888,38 грн. містив усі необхідні реквізити та складений відповідно до вимог чинного законодавства. При цьому посилання контролюючого органу на Указ Президента України № 436/95 від 12.06.1995 р. є безпідставним, оскільки останній є спеціальним правовим актом та не відноситься до податкового законодавства, а застосування адміністративно-господарських санкцій може бути застосовано протягом шести місяців з дня виявлення порушення, або не пізніше як через один рік з дня порушення встановлених правил здійснення господарської діяльності, отже застосування до позивача адміністративно-господарських санкцій у вигляді штрафу за порушення норм регулювання обігу готівки після закінчення одного року з дня його вчинення є неправомірним.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2016 року у справі № 804/6855/16 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінком» до Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 21.06.2016 р. в частині збільшення ТОВ «Дніпрофінком» суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем 329870,57 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 82467,64 грн.

В задоволенні інших вимог відмовлено (суддя - Гончарова І.А.).

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що з огляду на показання директора ТОВ «Арарат Трейд» Якушевої Л.О. в рамках кримінального провадження № 0000071 стосовно нездійснення господарської діяльності вказаного підприємства та не підписання останньою первинних документів фінансово-господарської діяльності підприємства встановлено безтоварність господарських операцій по взаємовідносинам ТОВ «Арарат Трейд», що свідчить про правомірність та обґрунтованість податкового повідомлення-рішення № від 21.06.2016 року. Крім того, ТОВ «Дніпрофінком» було порушено приписи п. «б» п.п.192.1.1 п.192.1 ст.192 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту та відповідно заниження податку на додану вартість у травні 2015 року на суму 22531,08 грн. Також перевіркою встановлено перевищення ліміту залишку готівки в касі підприємства 25.12.2014 р. в сумі 93888,38 грн., що підтверджено в ході судового розгляду, за рахунок відсутності підпису отримувача готівкових коштів у видатковому касовому ордеру від 25.12.2014 р. на суму 93888,38 грн. В той же час, первинні документи по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Завод Пластик», ТОВ «Пластик Сервіс», ТОВ «Дрейдпромінвест», ТОВ «Біз Груп Ягуар», ТОВ «Сибінвест-Україна» в повній мірі відповідають вимогам ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому висновки податкового органу стосовно порушення Позивачем п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України є безпідставними та необґрунтованими. .

Відповідач - Державна податкова інспекція у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року у справі № 804/6855/16 в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що у контрагентів Позивача відсутня достатня кількість трудових ресурсів, відсутня інформація про основні фонди, виробниче та торгівельне обладнання, транспортні засоби, складські та офісні приміщення, не знаходяться за місцем знаходження, неможливість підтвердження ланцюгу постачання вказаних підприємств, що унеможливлює здійснення господарської діяльності вказаними контрагентами. Крім того, до перевірки Позивачем не було надано товарно-транспортні накладні, специфікації, паспорти якості, у видаткових накладних відсутня інформація щодо місця навантаження та розвантаження товару.

Позивач заперечень на апеляційну скаргу до суду не надавав.

Представник Відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року у справі № 804/6855/16 в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, свого представника для участі у її розгляді не направив.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представника Позивач.

У судовому засіданні, заслухавши представника Відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінком» зареєстровано 06.11.2009 року, перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

В період з 30.11.2015 р. по 21.03.2016 р. ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на підставі наказу № 1264 від 24.11.2015 р., відповідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, п.п.78.1.11 п.78.1ст.78 Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Дніпрофінком» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.10.2015 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 р. по 31.10.2015 р.

За результатами перевірки 28.03.2016 року складено акт №1041/04-63-14-01/36840587, у висновку якого зазначено про встановлення порушень:

- п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в період, що перевірявся, на загальну суму 319013 грн., у тому числі: 2014 рік 319013 грн.;

- абз. «б» п.п.192.1.1 п.192.1 ст. 192, п. 198.3, п.198.6 ст.198, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в період, що перевірявся, на загальну суму 354345 грн., у тому числі: вересень 2014 року на суму 15451 грн., жовтень 2014 року 86503 грн., лютий 2015 року 50100 грн., березень 2015 року 51768 грн., квітень 2015 року 7350 грн., травень 2015 року 26458 грн., серпень 2015 року 12090 грн., жовтень 20156 року 104625 грн.;

- п.3.5 гл.3, п.5.1, п.5.8 гл. 5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України, затвердженого постановою Правленні Національного банку України від 15.12.2004 р. № 637, встановлено перевищення ліміту залишку готівки в касі підприємства 25.12.2014 року в сумі 93888,38 грн.

На підставі вказаного акта 21.06.2016 р. контролюючим органом прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № про збільшення ТОВ «Дніпрофінком» суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем 354345 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 88586,25 грн.,

- податкове повідомлення-рішення № про збільшення ТОВ «Дніпрофінком» суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств за основним платежем 319013 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 79753,25 грн.,

- податкове повідомлення-рішення № про збільшення ТОВ «Дніпрофінком» суми штрафних (фінансових) санкцій 187776,76 грн.

Визнання протиправним та скасування вказаних податкових повідомлень-рішень і було предметом судового розгляду.

Постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року у справі № 804/6855/16 в частині відмови в задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржувалась, а тому колегією суддів у відповідності до приписів ст.. 195 КАС України не переглядається.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню № від 21.06.2016 р. в частині збільшення ТОВ «Дніпрофінком» суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем 329870,57 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 82467,64 грн., колегія суддів виходить з наступного.

Фактично висновки податкового органу щодо нереальності здійснення господарських відносин між Позивачем та його контрагентами були, зокрема здійснені на підставі відсутності у контрагентів Позивача достатньої кількості трудових ресурсів, інформації про основні фонди, виробниче та торгівельне обладнання, транспортні засоби, складські та офісні приміщення, не знаходження останніх за місцем знаходження, неможливість підтвердження ланцюгу постачання вказаних підприємств, що унеможливлює здійснення господарської діяльності вказаними контрагентами.

Так, пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використанням придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України).

Отже, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Згідно з пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення) визначено, що первинні документи (на паперових і машино зчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи від імені яких складений документ, назва документа (форма), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складення первинного документа.

Згідно з Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом визнається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Згідно зі ст.9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складений документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Враховуючи вищезазначені норми, у ході розгляду справи судом повинні оцінюватися документи, надані платником податків на підтвердження свого права на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ.

В силу викладеного будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу валових витрат та податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи позивач у перевіряємому періоді мав взаємовідносини з ТОВ «Завод Пластик», ТОВ «Трейдпромінвест», ТОВ «Пластик Сервіс», ТОВ «Біз Груп Ягуар», ТОВ «Сибінвест-Україна», ТОВ «Флоренція Груп».

Так, у серпні 2014 року на адресу Позивача від ТОВ «Завод Пластик» було поставлено товар (ємність та кришки в асортименті тощо), що підтверджено видатковою накладною від 13.08.2014 р., податковою накладною від 13.08.2014 р., видатковою накладною від 20.08.2014 р., податковою накладною від 20.08.2014 р., видатковою накладною від 21.08.2014 р., податковою накладною від 21.08.2014 р. № 39.

Також 01.08.2014 р. між ТОВ «Дніпрофінком» (продавець) та ТОВ «Пластик Сервіс» укладено договір поставки № 59Д на постачання суперконцентрату та добавок (товар) за кількістю, комплектністю, асортиментом, ціною, що визначені у специфікації.

До договору складено специфікацію від 26.08.2014 року на товар на суму 6897,60 грн. (з ПДВ), від 19.03.2015 року на товар на суму 10909,80 грн. (з ПДВ), від 17.03.2015 року на товар на суму 2937,60 грн. (з ПДВ), від 30.03.2015 року на товар на суму 11871,30 грн. (з ПДВ), від 08.04.2015 року на товар на суму 10855,24 грн. (з ПДВ), від 10.04.2015 року на товар на суму 1898,69 грн. (з ПДВ), від 17.04.2015 року на товар на суму 10466,32 грн. (з ПДВ), від 23.04.2015 року на товар на суму 3950,10 грн. (з ПДВ), від 28.04.2015 року на товар на суму 2302,61 грн. (з ПДВ), від 06.05.2015 року на товар на суму 1500,00 грн. (з ПДВ), від 19.05.2015 року на товар на суму 5812,50 грн. (з ПДВ), від 21.05.2015 року на товар на суму 7250,10 грн. (з ПДВ), від 26.05.2015 року на товар на суму 3000,00 грн. (з ПДВ), від 29.05.2015 року на товар на суму 6000,00 грн. (з ПДВ), від 03.06.2015 року на товар на суму 3062,40 грн. (з ПДВ), від 19.06.2015 року на товар на суму 1500,00 грн. (з ПДВ), від 19.06.2015 року на товар на суму 3199,80 грн. (з ПДВ), від 22.06.2015 року на товар на суму 6399,60 грн. (з ПДВ), від 22.06.2015 року на товар на суму 3062,40 грн. (з ПДВ), від 03.07.2015 року на товар на суму 10344,00 грн. (з ПДВ), від 10.07.2015 року на товар на суму 16496,40 грн. (з ПДВ), від 17.07.2015 року на товар на суму 6672,00 грн. (з ПДВ), від 22.07.2015 року на товар на суму 8340,00 грн. (з ПДВ), від 24.07.2015 року на товар на суму 3336,00 грн. (з ПДВ), від 31.07.2015 року на товар на суму 5943,05 грн. (з ПДВ), від 05.08.2015 року на товар на суму 8497,98 грн. (з ПДВ), від 18.08.2015 року на товар на суму 769,50 грн. (з ПДВ), від 21.08.2015 року на товар на суму 3199,80 грн. (з ПДВ), від 26.08.2015 року на товар на суму 4799,70 грн. (з ПДВ), від 02.09.2015 року на товар на суму 6393,60 грн. (з ПДВ), від 07.09.2015 року на товар на суму 6393,60 грн. (з ПДВ), від 11.09.2015 року на товар на суму 6393,60 грн. (з ПДВ), від 15.09.2015 року на товар на суму 1459,30 грн. (з ПДВ).

Відповідно до вказаного договору ТОВ «Пластик Сервіс» поставлено товар, що підтверджено видатковими накладними від 02.09.2014 р., від 20.03.2015 р., від 19.03.2015 р., від 20.03.2015 р., від 01.04.2015 р., від 08.04.2015 р., від 10.04.2015 р., від 17.04.2015 р., від 23.04.2015 р., від 29.04.2015 р., від 06.05.2015 р., від 19.05.2015 р., від 21.05.2015 р., від 27.05.2015 р., від 29.05.2015 р., від 03.06.2015 р., від 19.06.2015 р., від 22.06.2015 р., від 24.06.2015 р., від 03.07.2015 р., від 10.07.2015 року, від 17.07.2015 року, від 23.07.2015 року, від 24.07.2015 року, від 31.07.2015 року, від 05.08.2015 року, від 18.08.2015 року, від 21.08.2015 року, від 26.08.2015 року, від 03.09.2015 року, від 07.09.2015 року, від 11.09.2015 року, від 16.09.2015 року, податковими накладними, копії яких наявні в матеріалах справи.

Також між ТОВ «Дніпрофінком» (продавець) та ТОВ «Трейдпромінвест» укладено договір купівлі-продажу від 30.10.2015 р. на постачання товару партіями, за кількістю, комплектністю, асортиментом, ціною, що визначені у специфікації (видаткові накладні).

На підставі вказаного договору ТОВ «Трейдпромінвест» поставлено на адресу товар (крейдова добавка), що підтверджено видатковими наклданими №38 від 30.10.2015 р., №39 від 30.10.2015 р., рахунками на оплату, податковими накладними, копія яких наявні в матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Біз Груп Ягуар» надано на адресу ТОВ «Дніпрофінком» послуги з промивання прес-форм, відновлення витяжної вентиляції, технічне обслуговування компрессора, що підтверджено актом надання послуг від 27.02.2015 р., актом надання послуг від 28.02.2015 р., актом надання послуг від 28.02.2015 р.. Також ТОВ «Біз Груп Ягуар» в лютому 2015 року на адресу ТОВ «Дніпрофінком» було поставлено товар (кондиціонер та конвектор), що підтверджено видатковою накладною № 6222 від 27.02.2015 р.

Крім того, ТОВ «Сибінвест-Україна» надано на адресу ТОВ «Дніпрофінком» послуги з ремонту колони ТПА-5, що підтверджено актом надання послуг від 26.03.2015 р., рахунком на оплату, податковою накладною від 26.03.2015 р.; актом надання послуг від 27.03.2015 р., рахунком на оплату, податковою накладною від 27.03.2015 р.; актом надання послуг від 31.03.2015 р., рахунком на оплату, податковою накладною від 31.03.2015 р.

05.08.2014 р. між ТОВ «Дніпрофінком» (орендар) та ТОВ «Флоренція Груп» укладено договір оренди №05-08/14, предметом якого є передача в строкове платне користування майно, яке є об'єктом власності, за додатком №1 виробниче обладнання.

Актом прийому-передачі від 05.08.2014 р. підтверджено передачу орендованого майна орендарю ТОВ «Дніпрофінком».

Виконання договірних зобов'язань підтверджено актом надання послуг від 30.09.2014 р., від 31.10.2014 р., від 30.11.2014 р., від 31.12.2014 р., податковими накладними, копії яких залучені до матеріалів справи.

З урахуванням досліджених судом первинних документів та обставин (безпосереднє використання придбаних товарів в господарській діяльності позивача), які у їх сукупності свідчать про фактичний рух активів із урахуванням ділової мети такого руху у межах господарської діяльності ТОВ «Дніпрофінком», при цьому колегія суддів зазначає, що до вказаних первинних документів у податкового органу фактично претензій не виникало.

Виходячи зі змісту перелічених вище документів в їх сукупності, якими Позивач підтверджує виконання договору з контрагентами, вбачається, що вони містять усі обов'язкові реквізити, що передбачені ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", в розумінні вказаного Закону є первинними, такими, що в повній мірі підтверджують здійснення відповідних господарських операцій з надання послуг, фактичний рух активів та зміни у майновому стані Позивача.

Фактично висновки податкового органу щодо нереальності здійснення господарських відносин між Позивачем та вказаними контрагентами були, зокрема здійснені на підставі аналізу даних податкової звітності та інформації з зовнішніх джерел, а саме відсутності у контрагентів Позивача достатньої кількості трудових ресурсів, інформації про основні фонди, виробниче та торгівельне обладнання, транспортні засоби, складські та офісні приміщення, не знаходження останніх за місцем знаходження, неможливість підтвердження ланцюгу постачання вказаних підприємств, що унеможливлює здійснення господарської діяльності вказаними контрагентами. Разом з тим, такі висновки без встановлення у судовому порядку будь-яких висновків стосовно документального підтвердження та реальності господарських відносин з платником податків та зборів, підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків є необґрунтованими.

Стосовно відсутності основних засобів та трудових ресурсів для здійснення фінансово-господарської діяльності у контрагентів Позивача слід зазначити, що доводи, викладені в акті перевірки, не містять жодних посилань про виявлені порушення з боку Позивача.

При цьому чинним законодавством України не передбачено обов'язку платника податків, а також не надано йому права перевіряти достовірність даних, які вказуються контрагентом в його первинних документах, перевіряти наявність трудових ресурсів, матеріально-технічної бази, а також контролювати показники податкової звітності по податках та обов'язкових платежах. Це саме стосується і перевірки платником податків намірів контрагентів щодо сплати ними державі податків.

Відповідної правової позиції дотримується і Вищий адміністративний суд України, який в постанові від 28.01.2016 р. (справі № 2-а-2413/12/2070) вказав, що безпідставними є посилання контролюючого органу на відсутність реального настання правових наслідків, обумовлених договорами, з підстав відсутності необхідних матеріальних чи трудових ресурсів у контрагентів, оскільки їх наявність або відсутність (ресурсів) у господарюючих суб'єктів не має правового значення для вирішення питання про наявність наміру сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених укладеними правочинами, як не має такого значення і наявність чи відсутність суб'єктів за юридичною адресою.

Крім того, всі контрагенти на момент вчинення господарських операцій були належним чином зареєстрованими в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, були платниками податку на додану вартість, мали всі необхідні установчі документи, печатки, відкриті в банківських установах рахунки. Ні установчі документи контрагентів Позивача, ні їх свідоцтва про реєстрацію платником податку на додану вартість в період вчинення перевіряємих господарських операцій не визнані в установленому порядку недійсними. Підприємствам були анульовані свідоцтва платника ПДВ пізніше, чим задекларовано відповідні суми податкових зобов'язань.

Вказані обставини Відповідачем не спростовані.

Отже, висновки податкового органу, зроблені з огляду на діяльність контрагентів по ланцюгу постачання та їх створення з метою надання податкової вигоди для штучного формування податкового кредиту з ПДВ, з метою надання вигоди третьої особи, з огляду на що господарські операції не мають реального товарного характеру, носять характер припущень, при цьому відповідачем не зазначено конкретних доказів на підтвердження таких припущень, як це передбачено частиною 2 статті 71 КАС України.

Крім того, Податковий кодекс не ставить у залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання.

Висновки податкового органу щодо нереальності господарських операцій сформовані, виходячи з аналізу даних податкової звітності та інформації з зовнішніх джерел, є неприпустимими в силу приписів ст.61 Конституції України, тому як юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відносно посилань заявника апеляційної скарги про нереальність господарських відноси з огляду на те, що не надання до перевірки товарно-транспортних накладних, колегія суддів зазначає наступне.

Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 р., визначено такий документ як товарно-транспортна накладна та подорожній лист. Між тим, вказані Правила не встановлюють правил податкового обліку валових витрат платників податку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Колегія суддів зауважує, що податкове законодавство не ставить в залежність право платника податків на податковий кредит від наявності чи відсутності товарно-транспортних накладних. Факт відсутності у підприємства товарно-транспортних накладних на поставлений товар або наявність в таких накладних певних недоліків при наявності інших документів, які підтверджують факт його передачі покупцю, не є безумовною підставою, яка позбавляє підприємство права віднести витрати з придбання цього товару до складу валових витрат та до податкового кредиту.

Зазначеної позиції дотримуються у своїй практиці адміністративні суди вищих інстанцій, зокрема такий висновок наведено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16 квітня 2013 року (справа № К/800/9087/13) та в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2013 року (справа № К/9991/64514/11).

Посилання заявника апеляційної скарги на той факт, що у Позивачем не було надано до перевірки сертифікати якості (походження) товару на підтвердження здійснення господарської діяльності, визнаються колегією суддів безпідставними, оскільки наявність чи відсутність вказаних документів може свідчити лише про дотримання чи порушення правил, встановлених чинним законодавством відносно якості поставленого товару, які не пов'язані з дотриманням вимог податкового законодавства та не свідчать про безтоварність операцій за наявності інших підтверджуючих документів. Відсутність саме сертифікатів якості не є підставою для не включення вартості придбаних товарів до валових витрат та формування податкового кредиту.

Щодо посилань Відповідача на відсутність у видаткових накладних адреси пунктів навантаження та розвантаження, колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Оформлення видаткових накладних, які відносяться до категорії первинних документів здійснюється відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 р. № 996-XIV та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Мінфіну від 24.05.95 р. №88 (далі - Положення № 88).

Згідно з ст. 1 Закону № 996, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Частиною 2 статті 9 вказаного Закону визначено, що первинні облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:

1. назву документа (форми);

2. дату і місце складання;

3. назву підприємства, від імені якого складено документ,

4. зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

5. посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та правильність її оформлення;

6. особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, приписи чинного законодавства не вимагають від первинного документа, зокрема видаткової накладної, обов'язкового зазначення пунктів навантаження та розвантаження.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2016 року у справі № 804/6855/16 у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2016 року у справі № 804/6855/16 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 23 жовтня 2017 р.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов