Справа № 304/369/17
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8302/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліш М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

третіх осіб ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Перечинського районного суду Закарпатської області від 20.06.2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Державного реєстратора Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Перечинського районного нотаріального округу Конончук В.Ю., ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 07.04.2017 року звернулася в суд з позовом до державного реєстратора Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Перечинського районного нотаріального округу Конончук В.Ю., ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в якому просить скасувати в реєстрі прав власності на нерухоме майно запис від 20 листопада 2009 року про реєстрацію права власності за громадянином ОСОБА_7 на будинок АДРЕСА_1 за реєстраційним номером майна 28919572.

Постановою Перечинського районного суду Закарпатської області від 20.06.2017 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу. В якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 05 листопада 1987 року батько позивачки ОСОБА_7 уклав договір дарування 1/2 (однієї половини) жилого будинку в АДРЕСА_1 на користь позивачки ОСОБА_5. Зазначений договір дарування був посвідчений нотаріусом Перечинського нотаріального округу Конончук В.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 725, а також зареєстрований 26 червня 2000 року Ужгородським державним міжрегіональним виробничим підприємством технічної інвентаризації за № 46.

Відповідно до листа голови Перечинської районної ради Закарпатської області від 27 березня 2017 року № 07-06/14 згідно договору дарування від 05 листопада 1987 року, посвідченого Перечинською державною нотаріальною конторою за № 175 та зареєстрованого Ужгородським державним міжрегіональним виробничим підприємством технічної інвентаризації в реєстровій книзі домоволодінь 20 червня 2000 року за № 46 1/2 частина вказаного жилого будинку належить ОСОБА_5.

Державним реєстратором Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області внесено запис від 20 листопада 2009 року про реєстрацію права власності за громадянином ОСОБА_7 на будинок АДРЕСА_1 за реєстраційним номером майна 28919572.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV під державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно розуміється офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Колегія суддів вважає, що в обґрунтування своєї позиції позивачка наводить обставини, які прямо стосуються питання права власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: в АДРЕСА_1, та вказаного договору дарування щодо частини спірного будинку.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що суттю даного спору являється вирішення питання правомірності переходу права власності на нерухоме майно від позивача до іншої особи, що вказує на наявність спору про право.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки позивач не погоджується з правом власності за ОСОБА_7, який помер на нерухоме майно, то у даному випадку суть спору зводиться до з'ясування обставин належності майна на праві власності тій чи іншій особі.

Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Таким чином, у даному випадку, фактично існує спір про право, який має цивільно-правову природу, та з огляду на суб'єктний склад учасників спору може бути вирішений судом в порядку цивільного-процесуального судочинства.

Що відповідає правовій позиції постанови Верховного Суду України від 14 червня 2016 року у справі № 21-41а16.

А відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. При цьому рішення про закриття справи не обмежує сторони у реалізації захисту свого речового права в порядку цивільного судочинства.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції допустив помилкове застосування норм процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до частини 1 статті 203 КАС України, апеляційна скарга має бути задоволена, оскаржена постанова - скасована, а провадження у справі закрито.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 199, 203, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Перечинського районного суду Закарпатської області від 20.06.2017 року у справі №813/2589/15 - скасувати та прийняти нову ухвалу, якою провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Т.І. Шинкар

Повний текст ухвали виготовлено 24.10.2017 року