Справа № 537/3749/17
Суддя: Сьоря С. І.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження: 2-а/537/180/2017
Справа № 537/3749/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2017 року м. Кременчука

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Сьоря С.І., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання дій неправомірними , зобов»язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить суд визнати протиправними дії Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо нарахування та виплати йому щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2017 року у меншому розмірі ніж передбачено ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції Закону від 25.12.1998 року та зобов»язати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області здійснити перерахунок та виплатити йому недоплачену частину щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2017 року у розмірі 5 035 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області йому, як учаснику бойових дій було нараховано та виплачено у 2017 році допомогу до 05 травня у розмірі 1200 грн. Вважає дії відповідача щодо застосування постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2017 року № 223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» стосовно визначення розміру щорічної одноразової грошової допомоги учасникам бойових дій до 05 травня у розмірі 1200 грн. протиправними. З відповідей відповідача, що були надані йому, слідує, що відповідач під час нарахування та визначення розміру допомоги до 5 травня керувався нормами статей 12-15 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» у редакції Закону № 107-VІ від 28 грудня 2007 року, які надавали право Кабінету Міністрів України самостійно визначати розмір допомоги до 05 травня в межах бюджетних асигнувань, встановлених Законом України «Про державний бюджет». Такі дії відповідача є протиправними, адже ще у 2008 році ці положення були визнані неконституційними відповідно до рішення Конституційного суду України по справі № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року. Тобто, відповідач в порушення статті 19 Конституції України, застосовуючи норми Закону, що визнані неконституційними та Постанову Кабінету Міністрів України № 223 від 05 квітня 2017 року «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», яка не має пріоритету над Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції від 25 грудня 1998 року, діяв не у спосіб, що передбачений законом, незаконно у зменшеному розмірі здійснив нарахування допомоги до 05 травня. Окрім того, відповідач у своєму листі зазначив, що Законом України від 28.12.2014 року № 79-VІІІ «Про внесенні зміни до бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» розділу VІ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнень п.26, яким встановлено, що норми і положення ст.ст. 12-16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетних фондів загальнообов»язкового державного соціального страхування. Пунктом 8 розділу VІ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України норми і положення ст. 13 застосовуються, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов»язкового державного соціального страхування. Такі аргументи відповідача суперечать статті 22 Конституції України, де зазначено, що конституційні права та свободи гарантуються державою і не можуть бути скасовані. При прийняття нових законів бо внесені змін о чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Вказав на те, що діючи неправомірно, відповідач нарахував та виплатив йому у 2017 році щорічну одноразову грошову допомогу до 05 травня у розмірі, що у п»ять разів менший, ніж це передбачено у Законі від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ ( у редакції Закону від 25.12.1998 року). Відсутність коштів на фінансування соціального забезпечення учасників бойових дій також не є аргументом для порушення вимог закону. Вказав на те, що розрахунок щорічної одноразової допомоги до 05 травня 2017 року здійснювався ним з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхувнаня, ч.3 ст. 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік». Оскільки щорічна грошова допомога до 05 травня у 2017 році була нарахована у квітні 2017 року для розрахунку допомоги взято розмір мінімальної пенсії за вказаний період , а саме - 1247 грн. Відповідно, щорічна одноразова допомога розраховується 1247 грн. х 5 = 6235 грн. З урахуванням сплачених йому 1200 грн. фактична недоплата становить 5035 грн. Вважає дії Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області протиправними та такими, що не відповідають закону та Конституції України, та порушують його права, передбачені Конституцією України, а тому він змушений був звернутися до суду з даним позовом.

Представник відповідача Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області надіслав до суду письмові заперечення проти позову, в яких в задоволенні позову просить відмовити у звязку з його безпідставністю.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, приходжу до наступних висновків.

У відповідності до ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом , звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням , дією чи бездіяльністю суб»єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 КАС України передбачено, що до компетенції адміністративних судів віднесена перевірка чи вчинені дії суб»єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч.1ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого : суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту ст. 159 КАС України вбачається, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, користується пільгами, передбаченими Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У 2017 році до 5 травня позивачу виплачена щорічна разова грошова допомога у розмірі 1200 грн.

В червні 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату недоплаченої частини разової грошової допомоги у розмірі 5035 грн.

Відповідач листом від 29.06.2017 року за вих. № С-118/02 відмовив позивачу у доплаті разової грошової допомоги, мотивуючи це тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року №223, у 2017 році виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» проводиться до 5 травня учасникам бойових дій в розмірі 1200 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Однак, пунктом 26 розділу VІ Прикінцеві і перехідні положення Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28.12.2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, серед іншого, ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пп.1 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №223 від 05.04.2017 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань», встановлено, що у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань, здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад, районні органи соціального захисту населення перераховують кошти через відділення зв'язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання) у такому розмірі: учасникам бойових дій - 1 200 гривень.

Отже, станом на день виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня у 2017 році розмір зазначеної допомоги визначався Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин".

Суд зазначає, що при вирішенні питання щодо розміру разової грошової допомоги до 5 травня у 2017 році, слід виходити з принципу дії закону в часі, відповідно до якого втрата юридичної сили акта (чи певної його норми) пов'язується, зокрема, з прийняттям нового акта, що встановлює інші правила, ніж ті, що були встановлені попереднім актом.

Тому, з 01.01.2015 року Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" припинені дії норм Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в частині, яка, зокрема, що стосується розміру разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.

На час розгляду та вирішення справи зазначені норми Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" у встановленому порядку такими, що не відповідають Конституції України не визнані.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004 року.

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що дії відповідача на час виплати у 2017 році позивачу щорічної разової грошової допомоги у розмірі 1200 грн. були правомірними, оскільки невиплата позивачу зазначеної допомоги у розмірі, визначеному ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викликана не протиправними діями відповідача, а прийняттям законодавцем нового закону, яким установлено, що положення, зокрема, ч.5 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, а тому у його задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 8-11, 158-161 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання дій неправомірними , зобов»язання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя