Справа № 243/7306/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мірошниченко Л.Є.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року справа №243/7306/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2017 року у справі № 243/7306/17 за позовом ОСОБА_2 до Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

15.08.2017 ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - Управління) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона є пенсіонером за віком і перебуває на обліку в Управлінні. До березня 2016 року вона отримувала пенсію на пенсійний рахунок, що відкритий на її ім'я в ПАТ «ОщадБанк», а у березні 2016 року виплати їй припинили, у зв'язку з необхідністю підтвердити їй своє місце проживання та з'явитися до Управління. Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, як таку, що порушує його конституційні права громадянина України.

Просила суд: 1) визнати протиправною бездіяльність Управління, яка полягає у невиплаті, починаючи з березня 2016 року, її пенсії; 2) визнати протиправним та скасувати рішення Управління про припинення виплати її пенсії; 3) зобов'язати Управління поновити їй виплату пенсії негайно після проголошення судового рішення, нарахувати пенсію та сплатити заборгованість за весь період, починаючи з березня 2016 року включно, а також утриматись від подальшого призупинення (припинення) виплати пенсії.

Відповідачем суду надано письмові заперечення на позовну заяву, відповідно до яких зазначено, що 29.10.2014 ОСОБА_2 звернулася до Управління із заявою про запит пенсійної справи з ПФУ у м. Горлівка Донецької області та прийняття її на облік по матеріалам пенсійної справи. Розпорядженням Управління від 28.11.2014 її взято на облік і одночасно нараховано суму заборгованості з 01.08.2014. У лютому 2016 року на їхню адресу надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області разом з інформацією, що надана Службою Безпеки України для опрацювання. За результатом проведеної роботи пенсійні виплати громадянам, відповідно наданого списку, призупинені до з'ясування. Таким чином, ОСОБА_2 призупинено з 01.03.2016 до з'ясування обставин, тобто особистого звернення до Управління та надання позивачем відповідних документів. На період часу з березня 2016 року по теперішній час позивач не зверталась до Управління з заявою про поновлення пенсійних виплат. У зв'язку з викладеним просили відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Постановою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2017 року у справі № 243/7306/17 позов задоволено частково.

Визнано неправомірним та скасовано рішення Управління про припинення виплати пенсії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1.

Зобов'язано Управління поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, та сплатити заборгованість за період, починаючи з березня 2016 року, включно.

Допущено негайне виконання постанови суду в частині присудження виплати пенсії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, з березня 2016 року, в межах суми стягнення за один місяць.

В задоволення іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постанова мотивована тим, що зміна пенсіонером місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме, отримання пенсії.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій він, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги Управління зазначає, що підзаконними нормативно-правовими актами передбачені підстави для припинення фінансування з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування органів державної влади на тимчасово неконтрольованій території Донецької та Луганської областей, переміщення осіб з району проведення антитерористичної операції, взяття їх на облік та проведення всіх соціальних виплат на контрольованій території виключно за Фактичним місцем проживання (перебування).

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонеркою, що підтверджено пенсійним посвідченням (а. с. 5), перебуває на обліку в Управління та отримує пенсію за віком.

Відповідно до довідки від 01.12.2014 № НОМЕР_2, ОСОБА_2 взято на облік як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції та перебуває за адресою: АДРЕСА_1

Як вбачається з відповіді Управління соціального захисту населення Слов'янської міської ради від 29.08.2017 на запит суду, вищевказана довідка № від 01.12.2014 скасована 26.07.2016.

З березня 2016 року позивачу припинено виплату пенсії.

Таким чином, судом встановлено, що позивач є пенсіонером, з 01.12.2014 перебуває на обліку як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, його зареєстроване фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 та перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком. З березня 2016 року відповідачем припинено виплату пенсії, що підтверджується письмовими поясненнями відповідача та доданими документами.

Таким чином спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача стосовно припинення виплати пенсії позивачеві з березня 2016 року на підставі не підтвердження її місця перебування.

Відповідно до статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Закон № 1058-VI або інший закон з питань пенсійного забезпечення не передбачає будь-яких підстав призупинення виплати пенсій, є тільки підстави припинення виплати відповідно до статті 49 цього Закону, але жоден з таких випадків управлінням не застосований та не доведений.

Так, частиною першою статті 49 Закону № 1058-VI визначено виключний перелік підстав для припинення виплати пенсії:

Виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

Положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009\

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

В ході розгляду справи судом встановлено, що Управлінням не приймало жодних рішень про припинення виплати пенсії позивачу з березня 2016 року.

Пункт 5 частини першої статті 49 Закону № 1058-VI, з огляду на приписи Закону № 1706-VII, не може бути застосований, оскільки цей пункт відсилає виключно до випадків, передбачених законом, тобто, вказані правовідносини не можуть бути врегульовані іншими нормативно-правовими актами, зокрема, постановами Кабінету Міністрів України, які відносяться до підзаконних нормативних актів.

В той же час, Закон № 1706-VII не встановлює жодних випадків для припинення виплати пенсії. Більш того, ані цей Закон, ані будь-який інший закон не встановлює таку підставу для припинення виплати пенсії, як скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи, зміна місця проживання тощо.

Інші пункти ч.1 ст. 49 № 1058-VI в спірних правовідносинах також не мають місця.

Враховуючи викладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що відповідач, припинивши виплату пенсії та не виплачуючи позивачу пенсію за віком з березня 2016 року, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим підлягають захисту порушені права пенсіонера ОСОБА_2, в тому числі шляхом зобов'язання поновити нарахування та виплату пенсії за віком та сплатити заборгованість позивачу пенсії з березня 2016 року.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області - залишити без задоволення.

Постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2017 року у справі № 243/7306/17 за позовом ОСОБА_2 до Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя І.В.Сіваченко

Судді О.О.Шишов

О.О.Чебанов