Справа № 807/1295/17
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні клопотання

25 жовтня 2017 рокум. Ужгород№ 807/1295/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дору Ю.Ю.

при секретарі Гулай М.В.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у попередньому судовому засіданні клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності по адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 25 жовтня 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Ухвалу у повному обсязі було складено 26 жовтня 2017 року.

ОСОБА_3 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, в якому просить: 1. Визнати бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області протиправною. 2. Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, затвердити "Проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 (мешканці: Закарпатської області, м.Берегово, вул. Белінського, №3), на території Берегівської міської ради, за межами населеного пункту, для ведення особистого селянського господарства". 3. Стягнути на користь позивача з Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області судовий збір у розмірі 1280,00 грн.".

Ухвалою суду від 11 жовтня 2017 року відкрито провадження по вказаній справі та призначено попереднє судове засідання.

25 жовтня 2017 року у попередньому судовому засіданні представником відповідача подано клопотання про застосування строків позовної давності, в якому остання просить залишити без розгляду адміністративний позов №807/1295/17 за позовною заявою ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії. Мотивуючи вказане клопотання відповідач зазначив, що за результатами розгляду клопотання громадянки ОСОБА_3 від 01.11.2015 (вхідний № 12004/0/23-15 від 11.11.2015) Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області надано відповідь листами від 27.11.2015 №ДС-31-7-0.6-6757/21-15 та від 18.12.2015 №ДС-31-7-0.6-7449/21-15. На підтвердження вказаного, відповідач надав суду копії згаданого клопотання позивача та листи відповідача.

У попередньому судовому засіданні представник позивача проти вказаного клопотання заперечив, вважаючи його безпідставним та просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання.

Представник відповідача у попередньому судовому засіданні клопотання підтримала у повному обсязі та просила в силу ст.ст. 99,100 КАС України залишити позовну заяву без розгляду.

Суд, розглянувши подане клопотання, заслухавши думку осіб, що беруть участь у справі, дійшов висновку про наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 01.11.2015 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області з клопотанням "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Статтею 99 КАС України адміністративного суду встановлено строки звернення до адміністративного суду.

Так, відповідно до статті 99 частини 1 КАСУ, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, згідно п.2 статті 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, чинне законодавство України, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлено досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17рп/2011 визнано, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційний прав на судовий захист і доступ до правосуддя.

У відповідності до статті 155 частини 1 пункту 9 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

З даною позовною заявою до суду позивач звернулася 10 жовтня 2017 року, що підтверджується реєстраційним штампом вхідної кореспонденції суду, вважаючи, що у спірних правовідносинах, які виникли між ОСОБА_3 та Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області, має місце бездіяльність відповідача, оскільки, за твердженням позивача, звернення (клопотання) ОСОБА_3 по суті не розглянуто.

Суд звертає увагу на те, що не вчинення суб'єктом владних повноважень дій, які він зобов'язаний був і міг вчинити, за своєю суттю є бездіяльністю такого суб'єкта, його триваючою пасивною поведінкою, яка не має чітко окреслених часових меж. Саме явище бездіяльності є триваючим.

Судом враховано висновок колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, наведений у постанові від 24 листопада 2015 року, де вказується, що сама по собі бездіяльність це триваюча пасивна поведінка субєкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобовязаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

Відтак початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У вказаному висновку Верховного Суду України зазначено, що суд, отримавши позов, зобовязаний зясувати чи має місце порушення субєктивних прав, свобод чи інтересів особи.

У разі наявності порушення прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулась до адміністративного суду за захистом своїх прав за межами, встановлених главою 8 КАС строків, суд може поновити їх та вирішити спір по суті (задовольнити вимоги) чи залишити заяву без розгляду.

У випадку, коли субєктивне право, свободи або інтереси не порушені, а відтак і не підлягають судовому захисту, застосування строків звернення до суду є помилковим. Іншими словами, інститут строків застосовується лише у разі реального порушення субєктивних прав, свобод та інтересів особи, що звернулась із позовом.

Разом з цим суд зясував що позивачем оскаржені субєктивні права та інтереси позивача, які полягають у бездіяльності щодо ненадання відповіді по суті звернення позивача. При цьому слід мати на увазі, що явище бездіяльності є триваючим.

Водночас, за правилами частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

У відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. Правила регулювання строків для подання позову (скарги) мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонами використовувати доступні способи захисту. Оскільки питання стосується принципу юридичної визначеності, це піднімає не лише проблему трактування правових норм у звичайному сенсі, а також і проблему недоцільного формулювання процесуальних вимог, яке може перешкоджати розгляду позову щодо суті, тим самим спричиняючи порушення права на ефективний судовий захист.

Згідно ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

За таких обставин та з огляду на предмет спору і характер спірних відносин, Враховуючи вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року та статті 6 КАС України, для забезпечення позивачу права на судовий захист суд приходить до переконання що у клопотанні про залишення позовної заяви без розгляду слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.100, 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до Головнеого управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає. Згідно ч.2 ст.185 КАС України заперечення на ухвалу можуть бути викладені в апеляційній скарзі на постанову суду першої інстанції.

СуддяОСОБА_4