Справа № 826/6585/17
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6585/17 Головуючий у 1-й інстанції: Клименчук Н.М. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

23 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Лічевецького І.О. Твердохліб В.А. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 серпня 2017 року у справі за позовом Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області до Приватного акціонерного товариства «Родовід Банк» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Родовід Банк», в якому просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 16 372,77 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 серпня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач - Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, за ПАТ «Родовід Банк» обліковується заборгованість:

- відповідно до поданої податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 15.02.2016 року, платником самостійно визначено суми зобов'язання, однак не сплачено - в розмірі 1 068,30 грн. з терміном сплати 29.07.2016 року, в сумі 1 068,30 грн. з терміном сплати 29.10.2016 року, в сумі 1 068,30 грн. з терміном сплати 29.01.2017 року;

- відповідно до податкової декларації з плати за землю за № від 19.02.2016 року, платником самостійно визначено суми зобов'язання, однак не сплачено - в розмірі 1 669,77 грн. з терміном сплати 30.08.2016 року, в розмірі 1 669,77 грн. з терміном сплати 30.09.2016 року, в розмірі 1 669,77 грн. з терміном сплати 30.10.2016 року, в розмірі 1 669,77 грн. з терміном сплати 30.11.2016 року, в розмірі 1 669,77 грн. з терміном сплати 30.12.2016 року, в розмірі 1 669,77 грн. з терміном сплати 30.01.2016 року.

- відповідно до податкової декларації з плати за землю за № від 17.02.2016 року, платником самостійно визначено суми зобов'язання, однак не сплачено в розмірі 1 769,77 грн. з терміном сплати 02.03.2017 року, в розмірі 1 769,77 грн. з терміном сплати 30.03.2017 року.

Загальна сума заборгованості ПАТ «Родовід Банк», з урахуванням переплати станом на 25.04.2017 року склала 16 372,77 грн.

У зв'язку з існуванням заборгованості зі сплати узгодженого зобов'язання, Луцькою об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Волинській області сформовано податкову вимогу № 10254-17 від 12.08.2016 року, однак таку платником податків виконано не було.

Враховуючи вказані обставини, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України встановлює, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, за ПАТ «Родовід Банк» обліковується заборгованість:

- відповідно до поданої податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 15.02.2016 року, платником самостійно визначено суми зобов'язання, однак не сплачено - в розмірі 1 068,30 грн. з терміном сплати 29.07.2016 року, в сумі 1 068,30 грн. з терміном сплати 29.10.2016 року, в сумі 1 068,30 грн. з терміном сплати 29.01.2017 року;

- відповідно до податкової декларації з плати за землю за № від 19.02.2016 року, платником самостійно визначено суми зобов'язання, однак не сплачено - в розмірі 1 669,77 грн. з терміном сплати 30.08.2016 року, в розмірі 1 669,77 грн. з терміном сплати 30.09.2016 року, в розмірі 1 669,77 грн. з терміном сплати 30.10.2016 року, в розмірі 1 669,77 грн. з терміном сплати 30.11.2016 року, в розмірі 1 669,77 грн. з терміном сплати 30.12.2016 року, в розмірі 1 669,77 грн. з терміном сплати 30.01.2016 року.

- відповідно до податкової декларації з плати за землю за № від 17.02.2016 року, платником самостійно визначено суми зобов'язання, однак не сплачено в розмірі 1 769,77 грн. з терміном сплати 02.03.2017 року, в розмірі 1 769,77 грн. з терміном сплати 30.03.2017 року.

Таким чином, загальна сума заборгованості ПАТ «Родовід Банк», з урахуванням переплати станом на 25.04.2017 року склала 16 372,77 грн.

Доказів сплати визначеної суми податкового зобов'язання у встановлені строки відповідачем надано не було, а тому спірна сума заборгованості вважається податковим боргом.

У зв'язку з існуванням заборгованості зі сплати узгодженого зобов'язання, Луцькою об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Волинській області сформовано податкову вимогу № 10254-17 від 12.08.2016 року. Однак, таку вимогу платником податків не виконано.

Разом з тим, вивченням матеріалів справи колегією суддів встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 25 лютого 2016 р. № 107 Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 25 лютого 2016 р. № 261 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Родовід Банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 419 від 25.03.2016 року продовжено строк тимчасової адміністрації до 25.04.2016року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 610 від 25.04.2016 року продовжено строк тимчасової адміністрації до дати отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку ПАТ «Родовід Банк».

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 2224 від 31 травня 2017 р. про зміну уповноваженої особи Фонду, якій делеговано повноваження тимчасового адміністратора АТ «Родовід Банк».

Згідно з пунктом 1.3 Податкового кодексу України, цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

В силу пункту 16 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 частини 1 статті 2 зазначеного Закону, ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з частиною 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 вказаної вище статті Закону, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Таким чином, протягом мораторію не нараховується неустойка (штраф, пеня), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

З моменту закінчення дії мораторію на задоволення вимог кредиторів фінансові санкції у вигляді пені та штрафів, які передбачені Податковим кодексом України за невиконання чи неналежне виконання банком зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) нараховуються на суми заборгованостей, які обліковуються на дату закінчення дії мораторію.

Доводи апелянта з приводу того, що наявність у власності ПАТ «Родовід Банк» нерухомого майна та земельних ділянок покладає на нього обов'язок щодо сплати до бюджету відповідних податків, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки законодавством встановлено заборону на стягнення заборгованості за правилами Податкового кодексу України із банківської установи в період введення тимчасової адміністрації та відповідно існування мораторію на задоволення вимог кредиторів.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача коштів за податковим боргом у сумі 16 372,77 грн.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Лічевецький І.О. Твердохліб В.А.

Повний текст ухвали виготовлено 25.10.2017 року