Справа № 826/12170/16
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

24 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Муханьковій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Центренерго» до Державної фіскальної служби України, третя особа: Державна казначейська служба України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2017 року адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Центренерго» до Державної фіскальної служби України, третя особа: Державна казначейська служба України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо не зарахування шляхом збільшення суми поповнення електронного рахунку Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (№ 8748) у системі електронного адміністрування ПДВ з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджуються та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, в рахунок субвенції державного бюджету місцевим бюджетам у сумі 33 044 946, 96 грн. з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України».

Зобов'язано Державну фіскальну службу України зарахувати шляхом збільшення суми поповнення електронного рахунку Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (№ 8748) у системі електронного адміністрування ПДВ платника кошти у сумі 33 044 946, 96 грн. відповідно до договорів № 1023/21 від 15.12.2015 р., № 5/375/10 від 22.12.2015 р., № 38/375 від 26.11.2015 р., № 5/375/14 від 24.12.2015 р., № 375Е/247 від 22.12.2015 р., № 375Е/245 від 22.12.2015 р., № 5/375/13 від 24.12.2015 р., № 375Е/246 від 22.12.2015 р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 375 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 913).

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Державна фіскальна служба України подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення питання, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити розгляд за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримав субвенції:

- у сумі 12 983 300, 00 грн. згідно з договором від 26.11.2015 р. № 38/375 про організацію взаєморозрахунків;

- у сумі 2 592 337, 32 грн. згідно з договором від 07.12.2015 р. № 375Е/219 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015 р. № 375;

- у сумі 4 041 864, 00 грн. згідно з договором від 15.12.2015 р. № 1013/21 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015 р. № 375;

- у сумі 18 667 889, 00 грн. згідно з договором від 15.12.2015 р. № 1023/21 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015 р. № 375;

- у сумі 26 041, 38 грн. згідно з договором від 22.12.2015 р. № 375Е/245 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015 р. № 375;

- у сумі 3 680 879, 01 грн. згідно з договором від 22.12.2015 р. № 5/375/9 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015 р. № 375;

- у сумі 41 609, 40 грн. згідно з договором від 22.12.2015 р. № 375Е/246 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015 р. № 375;

- у сумі 4 917 320, 99 грн. згідно з договором від 22.12.2015 р. № 5/375/10 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015 р. № 375;

- у сумі 302 111, 55 грн. згідно з договором від 22.12.2015 р. № 375Е/247 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015 р. № 375;

- у сумі 1 976 378, 79 грн. згідно з договором від 24.12.2015 р. № 5/375/13 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015 р. № 375;

- у сумі 1 999 821, 21 грн. згідно з договором від 24.12.2015 р. № 5/375/14 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015 р. № 375.

Відповідні суми направлені позивачем на погашення податкового боргу з ПДВ, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями відповідних платіжних доручень.

Загалом, за рахунок субвенцій, відповідно до перелічених вище договорів, позивач перерахував до державного бюджету в рахунок погашення податкового боргу з ПДВ кошти у сумі 51 229 552, 65 грн. Зі сплачених 51 229 552, 65 грн. відповідачем зараховано шляхом поповнення рахунку позивача (№ 8748) у системі електронного адміністрування ПДВ у сумі 18 184 605, 69 грн.

В той же час, субвенції у сумі 33 044 946, 96 грн. не були зараховані на рахунок позивача у системі електронного адміністрування ПДВ, що підтверджується витягами з системи електронного адміністрування ПДВ.

Позивач звертався із листами до державних органів у сприянні щодо вирішення проблемних питань функціонування системи електронного адміністрування, проте, враховуючи, що листування з державними органами не надали позитивного результату.

Вважаючи свої права порушеними, оскільки суми субвенцій так і не були зараховані на електронний рахунок товариства, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, колегія суддів виходить з наступного.

Алгоритм дій контролюючого органу та механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, врегульовано положеннями ст. 200-1 Податкового кодексу України (далі - ПК) та Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 569 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 200-1.1 ст. 200-1 ПК система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу.

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 200-1.3 ст. 200-1 ПК у разі проведення органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, розрахунків платника податку з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до закону України про Державний бюджет України в рахунок погашення заборгованості з податку, в поповнення рахунка в системі електронного адміністрування податку враховується в межах проведених розрахунків з податку сума зменшення залишку узгоджених податкових зобов'язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, термін сплати яких настав, що обліковується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, до виконання в повному обсязі за коригуючими реєстрами.

Відповідно до п. 200-1.4 ст. 200-1 ПК (у редакції Закону України від 16.07.2015 № 643-VII), на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти, зокрема з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України.

Згідно п. 200-1.5 ст. 200-1 ПК з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов'язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов'язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у виданих податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов'язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.

На запит платника податку йому шляхом надсилання електронного повідомлення надається інформація про рух коштів на його рахунках у системі електронного адміністрування податку.

Як зазначалося, згідно з договорами про організацію взаєморозрахунків позивачу в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 375, були виділені субвенції з державного бюджету місцевому бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Сторонами не заперечується фактична сплата позивачем сум коштів в оплату заборгованості по податку на додану вартість.

Суд першої інстанції зазначає, що згідно п. 9 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року N 569, у разі проведення органами Казначейства розрахунків платника податку з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до закону про Державний бюджет України в рахунок погашення заборгованості з податку, в поповнення електронного рахунка враховується в межах проведених розрахунків з податку сума зменшення залишку узгоджених податкових зобов'язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, за коригуючими реєстрами.

Інформація про проведення таких розрахунків з податку надається Казначейством до ДФС у розрізі платників податку не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати проведення таких розрахунків.

На підставі інформації про проведення розрахунків, отриманої від Казначейства, ДФС формує та не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати отримання такої інформації надсилає Казначейству коригуючі реєстри у межах залишку узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, але не більше суми проведених розрахунків.

У день отримання коригуючих реєстрів Казначейство зменшує залишок узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, та повідомляє про це ДФС.

ДФС на підставі інформації про зменшення залишку узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати отримання такої інформації збільшує суму поповнення електронного рахунка такого платника податку на суму такого зменшення.

Як було встановлено судом першої інстанції, 21 січня 2016 року Державна фіскальна служба України вручила Державній казначейській службі України лист від 18 січня 2016 року «Щодо направлення реєстрів», в якому зазначено, що на виконання пункту 200-1.3 статті 200-1 ПК та пункту 9 Порядку, Державною фіскальною службою України 18 січня 2016 року було направлено до Державної казначейської служби України коригуючі реєстри на суми зменшення залишку узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, в поповнення рахунка в системі електронного адміністрування податку.

Відповідач стверджує, що 18 січня 2016 року до Державної казначейської служби України були направлені в електронному вигляді засобами електронного зв'язку коригуючі реєстри типу 8 для відпрацювання, проведення транзакцій типу 12 та направлення їх до відповідача для відображення в системі електронного адміністрування (СЕА).

Державна казначейська служба України листом від 21 січня 2016 року № 10-08/151-1122 повідомила, що за даними АС «Є-Казна» (електронне адміністрування ПДВ), МФО 899998 інформація щодо обробки коригуючих реєстрів відсутня.

TOB «Програміка», яке є розробником програмного забезпечення ДФС (як стверджує відповідач у запереченнях), листом від 25 січня 2016 року № 02-15/2 підтвердило, що всі пакети коригуючих реєстрів типу 8 були передані Казначейству 18 січня 2016 року, по всіх пакетах інформаційна система ДФС отримала відповідь про успішну доставку. Додатково TOB «Програміка» проінформувало, що відповідно до документу «Доопрацювання АС «Є-Казна» щодо електронного адміністрування ПДВ, специфікації взаємодії з системами автоматизації Державної фіскальної служби" успішно переданим вважається пакет, який отримав відповідь від системи Казначейства зі статусом NEW в полі квитанції . Всі пакети коригуючих реєстрів з типом 8, передані Казначейству 18 січня 2016 року, отримали квитанцію зі статусом NEW, що зафіксовано в журналі передачі пакетів інформаційної системи ДФСУ.

Проте, апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні достовірні відомості про перелік платників податків, відносно яких відповідачем направлялися електронні коригуючи реєстри у тому числі і щодо позивача.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано належних та допустимих доказів щодо виконання останнім положень податкового законодавства в частині направлення ним протягом наступного робочого дня з дати отримання інформації від Державної казначейської служби коригуючих реєстрів у межах залишку узгоджених податкових зобов'язань позивача як платника цього податку, що призвело до порушення права позивача на автоматичне збільшення його реєстраційної суми у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Аналогічну правову позицію висловив також і Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 29 березня 2017 року по справі № 806/208/16.

Окрім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, позивач не є учасником спірних відносин у процесі формування даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість та не може самостійно впливати на органи державної влади, на які покладено обов'язок забезпечення відповідних процедур.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставин, що мають значення для справи або неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи зазначене, правомірним є рішення суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.