Справа № 822/2578/17
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2017-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2578/17

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2017 року 11:50год.м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіМайстер П.М.
при секретаріНетичай Ю.В.
за участі:позивача: ОСОБА_1 , представника відповідача: Македонського К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , з врахуванням уточнених позовних вимог, звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити майору ОСОБА_1 грошове забезпечення, виходячи з посадового окладу 1111 грн. за час виконання обов`язків за вакантною посадою заступника командира військової частини з озброєння - начальника технічної частини за періоди з 08 січня 2014 року по 24 січня 2014 року, з 24 січня 2014 року по 05 лютого 2014 року, з 11 червня 2014 року по 24 червня 2014 року, з 01 липня 2014 року по 30 липня 2014 року, з 09 жовтня 2014 року по 24 січня 2014 року, з 06 листопада 2015 року по 20 листопада 2015 року, з 18 січня 2016 року по 28 січня 2016 року, з 12 травня 2016 року по 27 травня 2016 року, з 05 вересня 2016 року по 05 жовтня 2016 року, з 24 жовтня 2016 року по 26 січня 2017 року, з 24 квітня 2017 року по 26 травня 2017 року включно з урахуванням раніше проведених виплат за вказані періоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника автомобільної служби.

В періоди з 09 січня 2014 року по 24 січня 2014 року, з 24 січня 2014 року по 05 лютого 2014 року, з 11 червня 2014 року по 24 червня 2014 року, з 01 липня 2014 року по 30 липня 2014 року, з 09 жовтня 2014 року по 24 січня 2014 року, з 06 листопада 2015 року по 20 листопада 2015 року, з 18 січня 2016 року по 28 січня 2016 року, з 12 травня 2016 року по 27 травня 2016 року, з 05 вересня 2016 року по 05 жовтня 2016 року, з 24 жовтня 2016 року по 26 січня 2017 року, з 24 квітня 2017 року по 26 травня 2017 року тимчасово виконував обов`язки за вищою невакантною посадою заступника командира військової частини з озброєння - начальника технічної частини на підставі відповідних наказів командира військової частини НОМЕР_1 .

В травні 2017 року звернувся до командира військової частини з рапортом про виплату грошового забезпечення за вищою посадою за вказані вище періоди.

Зазначає, що рішенням командира військової частини НОМЕР_1 від 29.06.2017 року йому відмовлено у виплаті грошового забезпечення, з підстави не виконання вимоги пунктів 9.2.2 - 9.2.13 розділу 9 Порядку приймання та здавання справ і посад особами, що відають військовим (корабельним) господарством.

Вказане рішення відповідача вважає незаконним, в зв`язку з чим звернувся із позовом до суду.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надавши суду заперечення, в якому просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, з підстав викладених у ньому.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, приходить до висновків, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

Встановлено, що у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.10.2012 року №220, ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника автомобільної служби.

В періоди з 09 січня 2014 року по 23 січня 2014 року, з 24 січня 2014 року по 05 лютого 2014 року, з 11 червня 2014 року по 24 червня 2014 року, з 01 липня 2014 року по 30 липня 2014 року, з 09 жовтня 2014 року по 18 жовтня 2014 року, з 06 листопада 2015 року по 20 листопада 2015 року, з 18 січня 2016 року по 27 січня 2016 року, з 12 травня 2016 року по 26 травня 2016 року, з 05 вересня 2016 року по 04 жовтня 2016 року, з 24 жовтня 2016 року по 26 січня 2017 року, з 24 квітня 2017 року по 26 травня 2017 року начальник автомобільної служби майор ОСОБА_1 тимчасово виконував обов`язки заступника командира військової частини з озброєння, що підтверджується копіями витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.01.2014 року №1, від 24.01.2014 року №13, від 11.06.2014 року №125, від 01.07.2014 року №138, від 07.10.2014 року №220, від 06.11.2015 року №230, від 15.01.2016 року №8, від 11.05.2016 року №100, від 05.09.2016 року №190, від 24.10.2016 року №226, від 24.04.2017 року.

31 травня 2017 року позивач звернувся до командира військової частини з рапортом про виплату йому грошового забезпечення за вищою невакантною посадою заступника командира військової частини з озброєння - начальника технічної частини за вказані вище періоди.

Військовою частиною НОМЕР_1 розглянуто рапорт позивача та прийнято рішення, оформлене листом, від 29.06.2017 року, в якому зазначено, що правових підстав для задоволення рапорту не має. Зокрема відповідач зазначив, що ОСОБА_1 не виконано вимоги пунктів 9.2.2 - 9.2.13 розділу 9 Порядку приймання та здавання справ і посад особами, що відають військовим (корабельним) господарством, а саме не складено акти та не подано до діловодства військової частини рапорти про прийом справ і посади до тимчасового виконання.

Вказане рішення відповідача позивач вважає незаконним, тому звернувся із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XІІ, та Інструкцією «Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 (далі Інструкція №260) , яка визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Відповідно до ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

В силу ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Пунктом 1.2 Інструкції №260 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.

Згідно п.1.10 Інструкції №260, грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачене йому або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, призначеним на посади, за якими посадові оклади встановлені від мінімуму до максимуму, конкретні розміри посадових окладів установлюються або змінюються (підвищуються або знижуються) у межах зазначених розмірів відповідно до наказу командира військової частини (командирам військових частин - наказів вищих командирів /начальників/) залежно від складності та обсягу роботи (п.4.3 Інструкції №260).

Відповідно до п.7.1 Інструкції №260, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (крім зазначених у пунктах 7.10 і 7.11 цієї Інструкції), допущеним установленим порядком наказом командира (начальника) до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою строком до шести місяців або до тимчасового виконання обов`язків за невакантною посадою строком до чотирьох місяців у тій самій військовій частині, за час виконання обов`язків за цими посадами виплачуються оклади за посадами, що тимчасово виконуються (з урахуванням пункту 7.3 цієї Інструкції).

В силу п.7.2 Інструкції №260, строк тимчасового виконання обов`язків за посадою обчислюється з дня, з якого військовослужбовець став до виконання обов`язків за посадою, але не раніше дня видання командиром військової частини наказу про його допуск до тимчасового виконання обов`язків за посадою, і до дня звільнення з посади включно. До цього строку не зараховуються періоди перебування у відпустці, службовому відрядженні (якщо воно не пов`язане з виконанням обов`язків за посадою, що тимчасово виконується), на навчанні, лікуванні або у відпустці для лікування у зв`язку із хворобою.

Пунктом 7.3 Інструкції №260 передбачено, що посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) за час тимчасового виконання обов`язків за посадами виплачуються з дотриманням таких умов:

військовослужбовцю, допущеному до тимчасового виконання обов`язків за невакантною посадою, оклад за цією посадою виплачується, якщо військовослужбовець, який постійно займає посаду, а також його заступники-військовослужбовці і помічники-військовослужбовці незалежно від їх функціональних обов`язків тимчасово вибули з військової частини або в установленому порядку звільнені від службових обов`язків;

військовослужбовцям, які обіймають посади начальників штабів військових частин і підрозділів, заступникам і помічникам командирів і начальників усіх найменувань незалежно від їх функціональних обов`язків у разі тимчасового виконання обов`язків за невакантними посадами безпосередніх командирів і начальників виплачуються оклади за основними посадами. У разі тимчасового виконання зазначеними військовослужбовцями обов`язків за вакантними посадами безпосередніх командирів і начальників виплачуються оклади за посадами, що тимчасово виконуються, на загальних підставах;

у разі тимчасового виконання військовослужбовцем обов`язків за посадою, за якою встановлений оклад у розмірі від мінімуму до максимуму, оклад за цією посадою виплачується в розмірі, установленому наказом командира військової частини залежно від складності та обсягу роботи, але не нижче розміру раніше встановленого окладу за займаною штатною посадою.

На підставі наявних матеріалів справи судом встановлено, що командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 , видано накази від 08.01.2014 року №1, від 24.01.2014 року №13, від 11.06.2014 року №125, від 01.07.2014 року №138, від 07.10.2014 року №220, від 06.11.2015 року №230, від 15.01.2016 року №8, від 11.05.2016 року №100, від 05.09.2016 року №190, від 24.10.2016 року №226, від 24.04.2017 року, згідно яких в періоди з 09 січня 2014 року по 23 січня 2014 року, з 24 січня 2014 року по 05 лютого 2014 року, з 11 червня 2014 року по 24 червня 2014 року, з 01 липня 2014 року по 30 липня 2014 року, з 09 жовтня 2014 року по 18 жовтня 2014 року, з 06 листопада 2015 року по 20 листопада 2015 року, з 18 січня 2016 року по 27 січня 2016 року, з 12 травня 2016 року по 26 травня 2016 року, з 05 вересня 2016 року по 04 жовтня 2016 року, з 24 жовтня 2016 року по 26 січня 2017 року, з 24 квітня 2017 року по 26 травня 2017 року на начальника автомобільної служби майора ОСОБА_1 покладено тимчасове виконання обов`язків заступника командира військової частини з озброєння.

Суд погоджується з твердженням позивача, що строк тимчасового виконання обов`язків за посадою обчислюється з дня видання командиром військової частини наказу про допуск військовослужбовця до тимчасового виконання обов`язків за посадою.

Одночасно судом враховано, як зазначає в судовому засіданні представник відповідача, що позивачем не виконано вимоги пунктів 9.2.2 - 9.2.13 розділу 9 Порядку приймання та здавання справ і посад особами, що відають військовим (корабельним) господарством, не складено акти та не подано до діловодства військової частини рапорти про прийом справ і посади до тимчасового виконання.

Разом з тим, судом взято до уваги, як зазначає відповідач та підтримує позивач, що фактів невиконання позивачем вищезазначених наказів командира військової частини НОМЕР_1 в діловодстві частини не обліковано, службових розслідувань (перевірок) щодо ОСОБА_1 не проводилось, до відповідного виду відповідальності не притягувався.

Відтак суд вважає, що саме лише не виконання ОСОБА_1 вимоги пунктів 9.2.2 - 9.2.13 розділу 9 Порядку приймання та здавання справ і посад особами, що відають військовим (корабельним) господарством, не складання актів та не подання до діловодства військової частини рапортів про прийом справ і посади до тимчасового виконання не може бути підставою для відмови позивачу у здійсненні виплати грошового забезпечення за тимчасове виконання обов`язків за вищою невакантною посадою, оскільки строк тимчасового виконання ОСОБА_1 обов`язків заступника командира військової частини з озброєння - начальника технічної частини, слід обчислювати саме з дня видання командиром військової частини наказу про його допуск до тимчасового виконання обов`язків за посадою, а не з дня подання до діловодства військової частини рапорту про прийом справ і посади до тимчасового виконання.

Водночас, суд звертає увагу на те, що згідно положень Інструкції №260, грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачене йому або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Враховуючи вказане вище положення Інструкції №260, та ту обставину, що адміністративний позов подано до суду у вересні 2017 року, позивачем пропущено трирічний строк щодо виплати грошового забезпечення у період з 09 січня 2014 року по 23 січня 2014 року, та з 24 січня 2014 року по 05 лютого 2014 року.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову, а саме щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити майору ОСОБА_1 грошове забезпечення за виконання обов`язків заступника командира військової частини з озброєння - начальника технічної частини за періоди з 11 по 24 червня 2014 року, з 01 по 30 липня 2014 року, з 09 по 18 жовтня 2014 року, з 06 по 20 листопада 2015 року, з 18 по 27 січня 2016 року, з 12 по 26 травня 2016 року, 05 вересня по 04 жовтня 2016 року, 24 жовтня 2016 року по 26 січня 2017 року, з 24 квітня по 26 травня 2017 року.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи зазначене, оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
позов задовольнити частково.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити майору ОСОБА_1 грошове забезпечення за виконання обов`язків заступника командира військової частини з озброєння - начальника технічної частини за періоди з 11 по 24 червня 2014 року, з 01 по 30 липня 2014 року, з 09 по 18 жовтня 2014 року, з 06 по 20 листопада 2015 року, з 18 по 27 січня 2016 року, з 12 по 26 травня 2016 року, 05 вересня по 04 жовтня 2016 року, 24 жовтня 2016 року по 26 січня 2017 року, з 24 квітня по 26 травня 2017 року.

В решті позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 23 жовтня 2017 року о 12 год. 00 хв.

Суддя/підпис/
"Згідно з оригіналом" Суддя П.М. Майстер