Справа № 826/10146/17
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 року м. Київ № 826/10146/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вовк П.В. розглянув в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов адміністративний позов Головного управління ДФС у м. Києві (далі також - ГУ ДФС у м. Києві, позивач) до ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1, відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 163 704, 80 грн. з рахунків відповідача у банках, що обслуговують такого платника податків.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача перед бюджетом виникла заборгованість по земельному податку та податку на нерухоме майно у загальному розмірі 163 704, 80 грн., внаслідок несплати в установлений законодавством строк узгоджених грошових зобов'язань.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2017 року було відкрито скорочене провадження у справі № 826/10146/17 та запропоновано відповідачу у десятиденний строк з дня одержання копії ухвали про відкриття скороченого провадження надати суду письмові заперечення проти позову та всі докази на їх підтвердження, які наявні у відповідача.

Зазначена ухвала про відкриття скороченого провадження у адміністративній справі направлялась на адресу відповідача, зазначену в позові, проте була повернута до суду із позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання».

ОСОБА_1 у встановлений судом строк письмових заперечень проти позову, пояснень чи доказів щодо заявлених позовних вимог, на підтвердження або спростування обставин, зазначених у позові, не надано, як і заяви про визнання позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

В С Т А Н О В И В:

На обліку в ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві перебуває фізична особа - платник податків ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Контролюючим органом було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- форми Ф» від 12 квітня 2016 року № 250-1305, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб на суму 161 379, 89 грн.;

- форми «Ф» від 20 червня 2016 року № 4125-13, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості на суму 2 524, 91 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення були направлені на адресу платника податків: АДРЕСА_1, проте були повернуті податкового органу із позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Контролюючим органом була прийнята податкова вимога форми «Ф» від 07 грудня 2016 року № 24725-17, якою сума заборгованості відповідача була визначена на рівні 161 379, 89 грн.

Така податкова вимога також направлялась ОСОБА_1 на адресу зазначену в позовній заяві, проте також була повернута ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві із позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Отже, відповідно до даних контролюючого органу, станом на дату звернення до суду з цим позовом, за відповідачем рахується податковий борг по земельному податку та податку на нерухоме майно у загальному розмірі 163 704, 80 грн., який сформований виключно з сум, визначених зазначеними вище податковими повідомленнями-рішеннями.

Несплата відповідачем у встановлений законом строк узгоджених сум податкових зобов'язань обумовила позивача на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) наявні докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд не погоджується з викладеними у позовній заяві доводами, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 67 Конституції України (тут і далі по тексту всі нормативно-правові акти наведені в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі також - ПК України), платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156 п. 14.1 статті 14 ПК України).

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно п. 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Відповідно до п. 59.3 статті 59 ПК України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Згідно з п. 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 ПК України).

Надаючи оцінки спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 3 статті 107 КАС України, якщо відповідачем у позовній заяві, щодо якої відсутні підстави для її повернення, залишення без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі, вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

На виконання вимог вказаної правової норми, Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві судом було направлено запит, у відповідь на який надійшла довідка про те, що ОСОБА_1 за адресою, вказаною у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1, зареєстрованим не значиться.

Відповідно до п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Так, до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Печерської районної в місті Києві державної адміністрації було направлено судовий запит від 28 серпня 2017 року щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1

Печерська районна в місті Києві державна адміністрація надала відповідь на судовий запит суду, в якій зазначила, що єдиний демографічний реєстр на сьогоднішній день не працює в повному обсязі, що унеможливлює надання інформації стосовно реєстрації гр. ОСОБА_1

При цьому, за адресою вказаною у запиті: АДРЕСА_1, зареєстрованих осіб не значиться.

Таким чином вказана у позовній заяві поштова адреса фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 не підтверджена відповідним органом реєстрації місця перебування та місця проживання такої особи.

Як вбачається з матеріалів справи, податкові зобов'язання по земельному податку та податку на нерухоме майно у загальному розмірі 163 704, 80 грн. виникли у ОСОБА_1 виключно на підставі прийнятих ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві податкових повідомлень-рішень від 12 квітня 2016 року № 250-1305 та від 20 червня 2016 року № 4125-13.

Відповідно до п. 58.1 статті 58 ПК України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Положеннями п. 58.3 статті 58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Водночас, як було встановлено під час судового розгляду та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1, на яку були направлені податкові повідомлення-рішення від 12 квітня 2016 року та 20 червня 2016 року, зареєстрованим не значиться.

Необхідно зазначити, що відповідно до вимог ч.ч. 4, 5 статті 11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Водночас, відповідно до ч.ч. 4-6 статті 71 КАС України, суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Суд може збирати докази з власної ініціативи.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

На підставі ч. 2 статті 69 КАС України позивачу було направлено судовий запит від 05 жовтня 2017 року, яким ГУ ДФС у м. Києві зобов'язано надати у строк до 10 жовтня 2017 року: документи, що підтверджують перебування фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) на обліку в ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві; належним чином засвідчені копії документів, поданих контролюючому органу для взяття на облік такого платника податків; документи останньої податкової звітності фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1).

Судовий запит від 05 жовтня 2017 року отримала уповноважений представник ГУ ДФС у м. Києві за довіреністю ОСОБА_2 05 жовтня 2017 року, про що свідчить її розпис на копії запиту, наявному в матеріалах справи.

Між тим, на час прийняття даного рішення судовий запит контролюючим органом не виконано, витребувані докази не надано, а відтак встановити адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 не виявляється можливим.

За таких обставин, в матеріалах адміністративної справи відсутні належні та допустимі докази вручення відповідачу податкових повідомлень-рішень від 12 квітня 2016 року № 250-1305 та від 20 червня 2016 року № 4125-13, а відтак суми грошових зобов'язань за такими рішеннями контролюючого органу не є узгодженими в розумінні п. 57.3 статті 57 ПК України та не набули статусу податкового боргу.

При цьому, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (пп. 20.1.34 п. 20.1. статті 20 ПК України).

Відповідно до п. 95.1 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Оскільки як було встановлено судом, визначені контролюючим органом грошові зобов'язання по земельному податку та податку на нерухоме майно у загальному розмірі 163 704, 80 грн. не є податковим боргом, підстави для задоволення позову, в межах розгляду даної справи відсутні.

Згідно зі статтею 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Враховуючи положення статті 94 КАС України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись статтями 69-71, 160-162, 183-2, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя П.В. Вовк