Справа № 638/2084/17
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 р. Справа № 638/2084/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Бартош Н.С. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Суп Є.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.06.2017р. по справі № 638/2084/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду першої інстанції з позовом в якому з урахуванням уточнень просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління пенсійного фонду України в Харківській області у зв'язку з не виплатою йому пенсії за грудень 2016 року, різниці у зв'язку з перерахунком пенсії з 08 квітня по 01 грудня 2016 року та стягнення з нього суми переплати пенсії з квітня по листопад 2016 року включно;

- зобов'язати Головне Управління пенсійного фонду України а Харківській області виплатити ОСОБА_1 пенсію за грудень 2016 року у розмірі 2526,55 грн., різницю у зв'язку з перерахуванням пенсії з 08 квітня по 01 грудня 2016 року у розмірі 5928,32 грн., відмінити рішення Головного управління Пенсійного фонду у Харківській області про стягнення суми переплаченої пенсії у розмірі 13867,46 грн. та повернути стягнуті кошти;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.06.2017р. задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1

Визнано протиправною бездіяльність Головного Управління пенсійного фонду України в Харківській області у зв'язку з не виплатою ОСОБА_1 пенсії за грудень 2016 року, різниці у зв'язку з перерахунком пенсії з 10 серпня по 01 грудня 2016 року та стягнення суми переплати пенсії з серпня по листопад 2016 року включно.

Зобов'язано Головне Управління пенсійного фонду України а Харківській області виплатити ОСОБА_1 пенсію за грудень 2016 року, різницю у зв'язку з перерахуванням пенсії з 10 серпня по 01 грудня 2016 року.

Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду у Харківській області № 1 від 12.01.2017р. про стягнення з ОСОБА_1 сум пенсії, виплачених надміру.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 320 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідачем було правомірно припинено виплату пенсії позивачу, який є пенсіонером та посадовою особою органу місцевого самоврядування, на виконання вимог ч. 17 Розділу І Закону України від 24.12.2015 року №911-ІІУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», якою ч. 7 ст. 21 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України не виплачуються».

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовим пенсіонером, з 01.09.2005р. перебуває на обліку в Головному Управлінні пенсійного фонду України в Харківської області, до 01.12.2016р. отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1. (а.с. 13)

ОСОБА_1 з 01.03.2011р. по теперішній час працює в Адміністрації Московського району Харківської міської ради на посаді начальника управління з організації роботи та загальних питань, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с. 10-11)

В період з 23.03.2015р. по 07.04.2017р. ОСОБА_4 проходив військову службу в зв'язку з мобілізацією, з якої звільнений по демобілізації, що підтверджується довідкою Київського районного військового комісаріату від 07.04.2016р. № 1518. (а.с. 17)

Відомості про демобілізацію з 07.04.2016р. та поновлення на службі в органах місцевого самоврядування надійшли до відповідача від Міністерства оборони України 10.11.2016р. разом із поданням про призначення пенсії.

З 01.12.2016р. відповідачем призупинено виплату пенсії ОСОБА_4, з підстав отримання відомостей про поновлення позивача на службі в органах місцевого самоврядування та демобілізацію з військової служби.

В період з 08.04.2016р. по 30.11.2016р., тобто з моменту поновлення на посаді в органах місцевого самоврядування, пенсійним органом проводилася виплата пенсії позивачу в загальному розмірі 13 867, 46 грн.

09.12.2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив роз'яснити причини невиплати пенсії. (а.с. 18-21)

Листом Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області від 23.12.2016р. № 2299/Т-14 позивача повідомлено про призупинення виплати пенсії з 01.12.2016р. оскільки позивач працює в органах місцевого самоврядування, а також про наявність переплати пенсійних виплат з 08.04.2016р. по 30.11.2016р. в сумі 13867, 46 грн., з підстав не повідомлення пенсійного органу про демобілізацію та повернення на роботу в органи місцевого самоврядування. (а.с. 22-23)

12.01.2017р Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення № 1 про стягнення з ОСОБА_1 переплати суми пенсії в розмірі 13867, 46 грн. за період з 01 квітня 2016р. по 30 листопада 2016р, виплаченої надміру в розмірі 20 % пенсії щомісячно до повного погашення суми. (а.с. 64)

Позивач вважаючи дії та рішення пенсійного органу протиправними, звернувся до суду першої інстанції.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що у пенсійного органу відсутні законодавчо встановлені підстави невиплати пенсії позивачу в період з серпня по грудень 2016р., оскільки позивач є ветераном військової служби, та на нього не розповсюджується законодавчо встановлене обмеження виплати пенсії.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Дія цього закону не поширюється на технічних працівників та обслуговуючий персонал органів місцевого самоврядування.

З 01.01.2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-VIII від 24.12.2015 року.

Положеннями вказаного вище Закону України внесені зміни до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а саме частину 7 статті 21 Закону викладено в наступній редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються».

З аналізу вказаної статті вбачається застереження щодо виплати будь-якого виду пенсії у період служби в органах місцевого самоврядування.

Частинами 1 та 2 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ( редакції п. 2 ч. 5 Розділу І Закону від 24.12.2015 року) передбачено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу" ;Про прокуратуру", Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

З 01.04.2015 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-УІІІ, яким частину 7 статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування» доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 квітні 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та II груп, інвалідів III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 2 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальною захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Згідно п.2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» дія Закону України "Про державну службу" поширювалась на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Водночас, з 01.05.2016 року набрав законної сили новий Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, у відповідності до прикінцевих положень Закону визнано таким, що стратили чинність: 1) Закон України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу; 2) Постанову Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року "Про введення в дію Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 491); 3) Закон України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 2012 р., № 26, ст. 273; 2014 р., № 1, ст. 2, № 12, ст. 178, № 22, ст. 798; 2015 р., № 4, ст. 17).

Отже, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон, який, у відповідності до п.2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» поширював свою дію на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні».

Крім того, з 01 травня 2016 року Закон України «Про державну службу» не регламентує правовий статус посадової особи органу місцевого самоврядування, а посадові особи державної служби та посадові особи органів місцевого самоврядування є різними за своїм суб'єктним складом та розгалуженими за своїм статусом.

Суд зазначає, що для відокремлення суб'єктного складу посадовців органу місцевого самоврядування слід звернути увагу на ч.1 ст.2 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування», якою визначено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Колегія суддів звертає увагу, що саме із отриманням статусу посадової особи органу місцевого самоврядування законодавець пов'язує факт припинення виплати пенсії, про що прямо зазначено в п. 7 ст. 21 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Таким чином, єдиною підставою для припинення виплати пенсії є перебування особи на службі в органах місцевого самоврядування на відповідній посаді. Виплата пенсії поновлюється після звільнення з роботи, що є єдиною підставою для її поновлення.

Відтак, враховуючи те, що з 01.03.2011 року і до теперішнього часу позивач продовжує працювати в органах місцевого самоврядування на посаді начальника управління з організації роботи та загальних питань адміністрації Московського районну Харківської міської ради, він є посадовою особою (спеціальним суб'єктом) на яку безпосередньо розповсюджується дія ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що саме Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» є спеціальним актом, що підлягає застосуванню до позивача в силу його статусу (посади в органі місцевого самоврядування).

Стаття 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування», в редакції з 02.03.2015 року, містить зобов'язання для органів ПФУ щодо припинення виплати будь-якого виду пенсії особам які працюють в органах місцевого самоврядування та не містить виключень, щодо ветеранів військової служби.

Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-УІІІ неконституційним не визнавався, він є чинним та підлягає застосуванню.

Судом першої інстанції задоволено позовні вимоги за період з серпня по грудень 2016р. З огляду на зазначене, та враховуючи, що позивач в зазначений період обіймав посаду в органах місцевого самоврядування, у пенсійного органу були наявні правові підстави не виплачувати ОСОБА_1 пенсію, а отже в цій частині постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову в задоволені позовних вимог.

Щодо рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області від 12.01.2017р. № 1 колегія суддів зазначає, що виплата пенсії позивачу в період з травня по грудень 2016р. проведена надмірно. Проте відповідачем незаконно визначено наявність надмірної виплати пенсії ОСОБА_1 в період з 01 квітня по 30 квітня 2016р., оскільки в цей період позивач обіймав посаду , яка прирівняна до державної служби, та відповідно до ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на позивача, як ветерана військової служби, не поширювалося законодавче обмеження щодо невиплати пенсії, а тому пенсійний орган безпідставно дійшов до висновку, щодо надмірної виплати ОСОБА_1 пенсії в квітні 2016р.

Враховуючи, що в рішенні пенсійного органу не вірно визначений період та сума надмірно виплаченої ОСОБА_1 пенсії, та наявність дискреційних повноважень пенсійного органу щодо визначення періоду та суми, рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області від 12.01.2017р. № 1 правомірно скасовано судом.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що внаслідок порушення норм матеріального права, суд першої інстанції невірно вирішив справу за суттю вимог, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити частково.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.06.2017р. по справі № 638/2084/17 скасувати в частині визнання протиправною бездіяльність Головного Управління пенсійного фонду України в Харківській області у зв'язку з не виплатою ОСОБА_1 пенсії за грудень 2016 року, різниці у зв'язку з перерахунком пенсії з 10 серпня по 01 грудня 2016 року та стягнення суми переплати пенсії з серпня по листопад 2016 року включно та зобов'язання Головне Управління пенсійного фонду України а Харківській області виплатити ОСОБА_1 пенсію за грудень 2016 року, різницю у зв'язку з перерахуванням пенсії з 10 серпня по 01 грудня 2016 року.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволені позову ОСОБА_1- відмовити.

В іншій частині постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.06.2017р. по справі № 638/2084/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Русанова В.Б.
Судді(підпис) (підпис) Бартош Н.С. Курило Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 27.10.2017 р.