Справа № 654/885/17
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 654/885/17

Категорія: 5.5 Головуючий в 1 інстанції: Данилевський М.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

при секретарі Кучмій І.В.

за участю представників апелянта ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

представників позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу виконавчого комітету Голопристанської міської ради на постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 09.08.2017 року по справі за позовом Голопристанської районної ради Херсонської області до виконавчого комітету Голопристанської міської ради, 3-тя особа комунальна установа "Голопристанський районний будинок культури" Голопристанської районної ради про визнання незаконним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2017 року Голопристанська районна рада Херсонської області звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Голопристанської міської ради, 3-тя особа комунальна установа "Голопристанський районний будинок культури" Голопристанської районної ради про визнання незаконним та скасування рішення від 23.02.2017 р. № 30 "Про демонтаж майнового комплексу - споруд літнього танцювального майданчика у міському сквері по вул. 1 Травня в м.Голій Пристані".

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що оскаржуване рішення прийняте без участі позивача та за відсутності у виконавчого комітету Голопристанської міської ради повноважень на прийняття рішень щодо демонтажу будь-яких об'єктів.

Постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 09.08.2017 року адміністративний позов Голопристанської районної ради Херсонської області задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Голопристанської міської ради від 23 лютого 2017 року №30 «Про демонтаж майнового комплексу - споруд літнього танцювального майданчика у міському сквері по вул. 1 Травня в м. Голій Пристані».

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, виконавчий комітет Голопристанської міської ради в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У звязку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 1991 року № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною /республіканською/ власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць /комунальною власністю/», виконавчий комітет Херсонської обласної ради рішенням від 20 березня 1992 року № 32 «Про розмежування комунального майна, переданого у власність області, між обласною власністю і власністю міст обласного підпорядкування та районів області» затвердив перелік комунального майна області, що передається до власності міст обласного підпорядкування та районів області, згідно з додатком № 2, 3, здійснивши безоплатну передачу комунального майна до 01.04.1992 року.

Згідно вказаного переліку Голопристанській районній раді було передано районний Будинок культури.

Рішенням Голопристанської районної ради від 03 липня 1992 року № 125 «Про власність районної Ради народних депутатів» затверджено перелік державного майна, яке передається до складу комунальної власності Голопристанської районної Ради народних депутатів згідно до рішення облвиконкому № 32 від 20.03.1992 «Про розмежування комунального майна, переданого у власність області, між обласною власністю і власністю міст обласного підпорядкування та районів області». Поміж інших об'єктів у вказаному переліку визначений і районний Будинок культури.

Згідно інвентарної картки № 4 обліку основних засобів в бюджетних установах, на балансі Голопристанського районного будинку культури перебуває літній танцювальний майданчик, побудований та введений в експлуатацію у 1956 році.

Літній танцювальний майданчик утримується на балансовому рахунку Голопристанського РБК районної ради по класу №1 рахунку №10 "Основні засоби" та субрахунку № 1013 "Будівлі, споруди та передавальні пристрої", що підтверджується фінансовою довідкою начальника КУ "Централізована бухгалтерія по обслуговуванню закладів та установ культури" від 27.04.2017 року № 14.

Рішенням районної ради від 11 вересня 2008 року № 285 «Про затвердження переліку об'єктів спільної власності територіальних громад району», затверджено перелік об'єктів спільної власності територіальних громад району, в якому виділений окремо об'єкт комунальної власності територіальних громад району - літній танцювальний майданчик за місцем знаходженням: м. Гола Пристань вул. І Травня, міський парк, який передано на праві оперативного управління до відділу культури Голопристанської районної державної адміністрації (додаток №2).

Рішенням районної ради №336 від 29.03.2013р. були внесені зміни до рішення №285 від 11.09.2008 року, в результаті чого літній танцювальний майданчик було передано в оперативне управління Голопристанського районного будинку культури (додаток №2).

Рішенням виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області від 23.02.2017 р. № 30 "Про демонтаж майнового комплексу - споруд літнього танцювального майданчика у міському сквері по вул. 1 Травня в м.Голій Пристані", вирішено демонтувати майновий комплекс - споруди літнього танцювального майданчика в м.Голій Пристані (власник - територіальні громади сіл і селищ Голопристанського району та м.Гола Пристань в особі Голопристанської районної ради).

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи оскаржуване рішення суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, оскільки прийняте відповідачем рішення виходить за межі його повноважень.

Судова колегія суду апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а висновки суду першої інстанції обґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно ст. 40, 59, 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчим органам міських рад надано право здійснювати інші, ніж визначені Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", повноваження, які мають визначатись законом; визначено порядок прийняття актів органами місцевого самоврядування та встановлено їх обов'язковість до виконання на відповідній території в разі, коли такі акти прийняті в межах повноважень.

Повноваження виконавчих органів місцевого самоврядування закріплені у ст.ст.27-41 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Підпунктом 7 п. «а» ст.30 вказаного Закону до відання виконавчих органів міських рад віднесено, у тому числі, організацію благоустрою населених пунктів.

Перелік повноважень сільських, селищних і міських рад та їх виконавчих органів у сфері благоустрою населених пунктів визначено частиною 2 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів». Так, до повноважень виконавчих органів вказаним законом віднесено, у тому числі, здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об'єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об'єктів тощо.

Відповідно до ч.2-4 ст. 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», для здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, виконанням Правил благоустрою території населеного пункту, в тому числі організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян, утримання в належному стані закріплених за підприємствами, установами, організаціями територій, сільські, селищні, міські ради можуть утворювати інспекції з благоустрою населених пунктів.

Самоврядний контроль за станом благоустрою населених пунктів здійснюється шляхом: проведення перевірок території; розгляду звернень підприємств, установ, організацій та громадян; участі в обговоренні проектів благоустрою територій населених пунктів, іншої технічної документації з питань благоустрою і внесення відповідних пропозицій на розгляд органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій; подання позовів до суду про відшкодування шкоди, завданої об'єктам благоустрою внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території населеного пункту.

Положення про інспекцію з благоустрою населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною або міською радою на підставі Типового положення, яке затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Рішенням Голопристанської міської ради від 29.03.2016 року №139 було затверджено Положення про інспекцію з благоустрою, основними завданнями якої визначено контроль за станом благоустрою та дотриманням Правил благоустрою, забезпечення чистоти та порядку.

Інспекція наділена правом проводити рейди та перевірки територій та об'єктів м. Гола Пристань щодо стану їх благоустрою. Порядок проведення перевірок визначений розділом 5 Положення. Якщо під час перевірки виявлені причини та умови, які можуть спричинити порушення благоустрою, інспектор зобов'язаний скласти та видати офіційний документ - припис, який є обов'язковим для виконання в термін до десяти календарних діб особами, які його отримали. Якщо виявлені порушення не усунуті, то на винну особу складається протокол про адміністративне правопорушення.

Як зазначено у Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 21.10.2011 № 244 (далі - Порядок), підставою для розміщення тимчасових споруд є паспорт прив'язки (п.2.1. Порядку).

У разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив'язки, самовільного встановлення тимчасової споруди, така споруда підлягає демонтажу. Розміщення тимчасових споруд самовільно забороняється (п.п. 2.30, 2.31 Порядку).

Порядок знесення самовільно збудованих обєктів врегульований статтею 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до якої у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, повязаних із таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, повязаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Таким чином, законодавчими актами України не передбачено повноважень органів місцевого самоврядування щодо затвердження порядків, положень чи будь-яких інших документів, які регламентують проведення демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваного рішення стала доповідна записка начальника інспекції з благоустрою виконавчого комітету Голопристанської міської ради ОСОБА_5, в якій останній зазначає про неестетичний вигляд тимчасової споруди (літній танцювальний майданчик), її незадовільний санітарний стан, що не відповідає вимогам Правил та вказує на відсутність дозвільних документів на право користування земельною ділянкою.

Також, у доповідній записці зазначено, що споруда тривалий час не використовується за цільовим призначенням, не виконуються роботи по прибиранню споруди та прилеглої території, правоустановлюючі документи на користування земельною ділянкою у балансоутримувача відсутні.

З рішень Голопристанської районної ради вбачається, що майновий комплекс - споруди літнього танцювального майданчика перебували в оренді. Проте, станом на 20 січня 2017 року - договори припинені, майно повернуто балансоутримувачу - Голопристанському районному будинку культури.

З листа Голопристанського районного будинку культури вбачається, що протягом 2017 року балансоутримувачем проведено прибирання та опоряднення території.

В той же час, рішенням тринадцятої сесії Голопристанської районної ради VII скликання від 31 березня 2017 року № 275 "Про внесення змін до рішення одинадцятої сесії районної ради VII скликання від 29 грудня 2016 року № 250 "Про районний бюджет на 2017 рік" відділу культури Голопристанської районної державної адміністрації виділено кошти у сумі 15000 грн. на проведення поточного ремонту літнього танцювального майданчика.

Крім того судом апеляційної інстанції встановлено з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами по справі, що майновий комплекс споруд - літній танцювальний майданчик розміщений на території міського парку з 1956 року відповідно до вимог діючого на той час законодавства, тобто, не є самочинно збудованим об'єктом. Будь-яких вимог (претензій, актів, приписів тощо) від відповідача позивачу протягом майже 70 років не надходило.

Також встановлено, що даний об'єкт належав до загальнодержавної власності та був переданий Кабінетом Міністрів України у 1991 році до власності адміністративно-територіальних одиниць.

У 1992 році виконавчий комітет Херсонської обласної ради рішенням від 20 березня 1992 року № 32 затвердив перелік комунального майна області, що передавався до власності міст обласного підпорядкування та районів області, здійснивши безоплатну передачу комунального майна до 01 квітня 1992 року.

Голопристанська районна рада Херсонської області рішенням від 03 липня 1992 року № 125 затвердила перелік державного майна, яке передається до складу комунальної власності Голопристанської районної Ради народних депутатів згідно до рішення облвинконкому № 32 від 20 березня 1992 року.

Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними у тому числі у разі, коли на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації (стаття 3 вказаного Закону).

Тобто, районна рада мала право в будь-який час внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацію про районну раду як про власника нерухомого майна.

На момент розгляду справи в суді зазначене майно було вже зареєстровано за Голопристанською районною радою, що підтверджується витягом з Державного реєстру про реєстрацію спірної споруди як обєкта нерухомості.

Окрім цього, позивачем надано технічний паспорт, з якого вбачається, що споруда літнього танцювального майданчику має фундамент, а отже, враховуючи визначення тимчасових споруд, надане ст. 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", не є тимчасовою спорудою.

Таким чином доводи апелянта щодо віднесення майнового комплексу - споруд літнього танцювального майданчика до тимчасових споруд або малих архітектурних форм є недоведними та не знайшли свого підтвердження, а майновий комплекс - споруди літнього танцювального майданчика не є тимчасовою спорудою, а є нерухомим майном, на підтвердження чого надано витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно.

Посилання в апеляційній скарзі на інші підстави, ніж ті, що зазначені у самому рішенні виконавчого комітету Голопристанської міської ради від 23 лютого 2017 року № 30, щодо прийняття ним оскаржуваного рішення є безпідставними, оскільки з самого рішення не вбачається, що мало місце застосування тих норм законодавства, на які посилається апелянт.

Також суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити певні обставини стосовно законності дій відповідача, способу прийняття оскаржуваного рішення та повноважень на такі дії виконавчого комітету Голопристанської міської ради.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який також закріплений у ст.8 КАС України.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Критерії оцінювання судами рішень, дій та бездіяльності субєктів владних повноважень також наведені у частині третій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Першим критерієм оцінювання, зокрема, рішень субєктів владних повноважень є перевірка їх прийняття на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі означає, що субєкт владних повноважень: має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобовязаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. У межах повноважень означає, що субєкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. У спосіб означає, що субєкт владних повноважень зобовязаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що розгляд питання щодо демонтажу літнього танцювального майданчику спільної власності територіальних громад району на засіданні виконавчого комітету здійснювався без запрошення власника майна та балансоутримувача за їх відсутності, що також не заперечувалось відповілачем. Жодних актів, приписів або попереджень з питань неналежного утримання майна або щодо розміщення його з порушенням чинного законодавства на адресу районної ради не надходило та також не було надано до суду апеляційної інстанції.

Крім того рішення про демонтаж надіслано не власнику майна, якою є Голопристанська районна рада, а його балансоутримувачу комунальному закладу "Голопристанський районний будинок культури".

Порядок демонтажу тимчасових споруд у м. Гола Пристань передбачено Правилами. Так, відповідно до п. 11.2.6, тимчасові споруди, які розміщені без відповідної документації або з відхиленням від проекту вважаються самочинно розміщеними, а використання земельних ділянок під ними без належно оформленого права користування, вважаються самовільно захопленими. Вищевказані об'єкти підлягають демонтажу за кошти особи, що здійснила встановлення. Якщо така особа не здійснила демонтаж у визначені приписом строки, демонтаж здійснюється в порядку встановленому цими правилами.

Згідно п. 11.3.2 Правил рішення про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд чи конструкцій приймається виконавчим комітетом Голопристанської міської ради за поданням уповноважених структурних підрозділів виконавчого комітету міської ради.

Таким чином прийняттю рішення про демонтаж тимчасових споруд передує певна процедура, яка включає в себе перевірку об'єкту інспекцією, встановлення його невідповідності правилам благоустрою, винесення припису та надання строку для його добровільного виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України від 21.05.1997р. № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Отже, врахуовуючи вимоги зазначеного вище законодавства, оскаржуваним рішенням ВК Голопристанської міської ради порушено процедуру прийняття спірного рішення, що також є підставою його скасування.

З огляду на вищевикладене судова колегія вважає, що рішення від 23.02.2017 року №30 «Про демонтаж майнового комплексу споруд літнього танцювального майданчика у міському сквері по вул. 1 Травня в м.Голій Пристані» було прийнято виконавчим комітетом Голопристанської міської ради не в межах наданих йому повноважень та не у спосіб, встановлений законом.

З огляду на викладене постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обгрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апелянта викладені у апеляційній скарзі за змістом ідентичні наданим в запереченнях до адміністративного позову, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195,196,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Голопристанської міської ради залишити без задоволення, а постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 09.08.2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 26.10.2017 р.

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик