Справа № 344/12686/15-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 року м. Київ К/800/18221/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Голяшкіна О.В. Єрьоміна А.В.

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 березня 2016 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2016 року

у справі № 344/12686/15-а

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-

Франківської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано - Франківської області, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в застосуванні показника середньої заробітної плати за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, для обчислення її пенсії по втраті годувальника та зобов'язати відповідача здійснити перевід з пенсії по віку на пенсію по втраті годувальника з 09.06.2015 року із застосуванням показника середньої заробітної плати за три роки, що передують року звернення позивача за призначенням пенсії, та виплачувати таку пенсію.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно відмовлено ОСОБА_4 у переведенні на пенсію по втраті годувальника, оскільки її безпідставно розраховано із врахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2007 рік, а не за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2016 року, адміністративний позов задоволено частково. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у м. Івано-Франківську здійснити ОСОБА_4 перевід з пенсії по віку на пенсію по втраті годувальника з 09 червня 2015 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_4 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На адресу Вищого адміністративного суду України письмових заперечень від Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано - Франківської області не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 було призначено дострокову пенсію за віком відповідно п. 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) у відповідності до її заяви від 19.12.2014 року.

ОСОБА_4 09.06.2015 року звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області від 25.08.2015 року № 820440 позивачу відмовлено у такому переведенні у зв'язку із тим, що у такому разі розмір пенсії ОСОБА_4 буде меншим, аніж уже виплачується, оскільки первинне призначення пенсії по втраті годувальника уже було проведено сину позивачки у 2008 році, а відтак показник середньої заробітної плати буде застосовано за 2007 рік, який становить 1197,91грн.

Не погоджуючись із таким рішенням позивач звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що обирати вид пенсії, якщо особа має право на ту пенсію, яку вона обрала, є правом особи та органи Пенсійного фонду не вправі відмовляти особі в переведенні на той чи інший вид пенсії, якщо особа має право на таку пенсію.

Водночас суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо відмови в застосуванні показника середньої заробітної плати за три роки, що передують року звернення за призначенням їй пенсії, для обчислення її пенсії по втраті годувальника та зобов'язання здійснити перевід з пенсії по віку на пенсію по втраті годувальника з 09 червня 2015 року із застосуванням показника середньої заробітної плати за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії є передчасними, оскільки відповідач не здійснив переведення позивачки з пенсії по віку на вид пенсії по втраті годувальника.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

У ст. 10 Закону № 1058-IV встановлено право вибору пенсійних виплат. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи та встановлено судами попередніх інстанцій ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду у м. Івано-Франківську з 19 грудня 2014 року т а отримує пенсію за віком. Сину позивачки ОСОБА_5 з січня 2008 року було призначено пенсію по втраті годувальника - батька ОСОБА_6, виплату якої розпорядженням від 22.12.2008 року припинено з 01.07.2008 року, в зв'язку з досягненням ОСОБА_6 23 річного віку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 36 Закону № 1058-IV пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (ОСОБА_7), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Враховуючи наведене позивач ОСОБА_4 на підставі статей 10, 26 та 36 Закону № 1058-IV має право на вибір пенсійних виплат, пенсії за віком, або ж пенсії у зв'язку із втратою годувальника (чоловіка позивачки - ОСОБА_6).

Відповідно до положень, визначених у ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

У відповідності до п. 1.7 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду від 25.11.2005 № 22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Як вірно встановлено судами першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_4 09.06.2015 року звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем відмовлено позивачу у переведенні на інший вид пенсійних виплат з огляду на зменшення розміру її пенсії при переведенні призначеної пенсії за віком на інший вид пенсії у зв'язку із втратою годувальника. Водночас, Законом № 1058-IV не встановлено самостійної підстави для відмови у переводі виду пенсії у випадках, коли внаслідок реалізації права особи на зміну пенсійного забезпечується зменшується розмір пенсійної виплати. Крім того, у п. 4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV встановлено додаткову гарантію забезпечення пенсійних прав при переводі з одного виду пенсійних виплат на інший, оскільки у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами Закону № 1058-IV її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, відповідач, приймаючи рішення про відмову у переводі пенсії позивача, діяв не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, оскільки пенсійним законодавством не передбачено права відмовляти у переведенні з одного виду пенсії на інший у зв'язку із зменшенням пенсійної виплати.

Щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо відмови в застосуванні показника середньої заробітної плати за три роки, що передують року звернення за призначенням їй пенсії, для обчислення пенсії по втраті годувальника та зобов'язання відповідача здійснити перевід з пенсії по віку на пенсію по втраті годувальника з 09 червня 2015 року із застосуванням такого показника середньої заробітної плати, судова колегія зазначає, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно положень ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Разом із тим, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржено лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи відповідачем не здійснено перевід позивача з пенсійної виплати за пенсією по віку на пенсійну виплату по пенсії у зв'язку із втратою годувальника, управлінських рішень згідно наданих Законом № 1058-IV повноважень щодо визначення дати переводу, а також застосування показника середньої заробітної плати не приймалось.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що позовні вимоги про визнання протиправною відмову відповідача в застосуванні показника середньої заробітної плати за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії по втраті годувальника, не підлягають задоволенню через відсутність порушеного права позивача щодо порядку призначення такого виду пенсійних виплат.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, вони ґрунтуються на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 березня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2016 року у справі № 344/12686/15-а- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді