Справа № 826/6243/17
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 жовтня 2017 року письмове провадження № 826/6243/17

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі: судді Арсірія Р.О., вирішив у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Військової прокурори Київського гарнізону Центрального регіону України

до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві,

третя особа: ОСОБА_1

про визнання протиправною та скасування постанови ,

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовною заявою в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві від 24.04.2017 у ВП 50854982 про накладення на військову прокуратуру Київського гарнізону штрафу за невиконання рішення суду в розмірі 5100,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у ході реформування органів прокуратури України, починаючи з 2012 року, суттєво обмежено повноваження прокурора щодо внесення обов'язкових для виконання актів прокурорського реагування, що ускладнює та робить неможливим виконання судового рішення.

За таких обставин, на думку позивача, коли судове рішення не може бути виконане через незалежні від військової прокуратури Київського гарнізону обставини, тобто невиконання судового рішення не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення за таких обставин штрафу на боржника ніяким чином не захищає порушені права ОСОБА_1, постанова державного виконавця про накладення штрафу за невиконання судового рішення суперечить частинам 1 та 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент винесення 24.04.2017 державним виконавцем постанови про накладення штрафу на військову прокуратуру Київського гарнізону), порушує права прокуратури, а тому повинна бути визнана протиправною та скасована.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Через відділ документообігу суду подав письмові заперечення, в яких проти позову заперечував з підстав викладених у них.

Третя особа - ОСОБА_1 під час розгляду справи проти позовних вимог заперечував, просив у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві від 18.04.2016 відкрито виконавче провадження № 50854982 з виконання додаткової постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.04.2009 (справа № 2/44), якою зобов'язано військову прокуратуру Київського гарнізону вжити заходів для поновлення порушених прав позивача ОСОБА_1 в порядку, визначеному Законом України «Про прокуратуру».

24.04.2017 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про накладення на військову прокуратуру Київського гарнізону штрафу у розмірі 5 100 грн. за невиконання вказаного судового рішення без поважних причин.

Незгода позивача із вказаною постановою зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад законності, справедливості, неупередженості та об'єктивності, забезпечення права на оскарження рішень дій чи бездіяльності виконавців.

Згідно ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

У силу частин першої та другої статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови від 24.04.2017, підставою для винесення останньої слугували висновки державного виконавця про не надання боржником відомостей про виконання рішення суду.

Так, судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.12.2007 задоволено позов ОСОБА_1 до Військової прокуратури Київського гарнізону та визнано протиправною бездіяльність військової прокуратури Київського гарнізону.

Також, додатковою постановою від 24.04.2009 у справі №2/44 зобов'язано військову прокуратуру Київського гарнізону вжити заходів для поновлення порушених прав позивача в порядку визначеному Законом України "Про прокуратуру".

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.07.2015 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2011 року скасовано, а додаткову постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 квітня 2009 року залишено в силі.

В подальшому, Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковський Т.О звернувся до суду із заявою про роз'яснення судового рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.04.2009 у справі №2/44, а саме зазначити які права позивача порушено та які необхідно вжити заходи Військовій прокуратурі Київського гарнізону для поновлення порушених прав позивача в порядку визначеному Законом України "Про прокуратуру".

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2017 відмовлено в задоволенні заяви головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Т.О. про роз'яснення додаткової постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.04.2009 по справі № 2/44.

У зв'язку із набранням чинності Законів України «Про прокуратуру» та «Про внесення змін до Конституції України щодо правосуддя» суттєво обмежено повноваження органів прокуратури. Так, прокуратура з 26.10.2014 позбавлена функцій так званого «загального нагляду», а разом з тим - права проводити перевірки за заявами та скаргами, які вирішувалися в межах цієї функції шляхом витребування матеріалів, призначення перевірок контролюючими органами, відібрання пояснень осіб, винесення документів прокурорського реагування.

Представницька функція також обмежена, оскільки відповідно до ст. 131-1 Конституції України прокурор з 30.09.2016 здійснює лише представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, визначеному законом.

Так, на органи прокуратури покладено такі функції:

1) підтримання державного обвинувачення в суді;

2) представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених Законом;

3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство.

Також відповідно до Перехідних положень Конституції України прокуратура продовжує виконувати відповідно до чинних законів функцію досудового розслідування до початку функціонування органів, яким законом будуть передані відповідні функції, а також функцію нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, - до набрання чинності законом про створення подвійної системи регулярних пенітенціарних інспекцій.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про відсутність у прокуратури передбачених законодавством повноважень щодо розгляду певного кола питань, звуження повноважень щодо представництва в суді.

У той же час, позивачем під час розгляду справи не надано доказів того, що боржником після 15.07.2015 року у виконавчому провадженні вчинялись дії з метою виконання судового рішення, зокрема, звернення до суду із заявою про зміну встановлення способу і порядку виконання рішення суду; визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню; надання ОСОБА_1 роз'яснень про можливість звернення за захистом своїх прав до суду, органів безоплатної правової допомоги, тощо.

Отже, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин невиконання судового рішення в межах виконавчого провадження ВП №50854982 у встановлений державним виконавцем строк.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що прийнявши оскаржувану постанову, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством. При цьому, правові підстави для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови позивачем не доведено, а судом не встановлено.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

З урахуванням вимог ст. 94 КАС України підстави для присудження на користь позивача понесених ним судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог Військової прокурори Київського гарнізону Центрального регіону України - відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.О. Арсірій