Справа № 335/9172/17(2-а/335/425/2017)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 жовтня 2017 рокусправа № 335/9172/17(2-а/335/425/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В.,

суддів: Гімона М.М. Чумака С. Ю. ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2017 року у справі № 335/9172/17 за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про зобов'язання провести перерахунок пенсії, -

ВС Т А Н О В И В:

Позивач 03.08.2017 року звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, в якому просив зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії та у 2017 році становить 3764 грн. 40 коп. з часу призначення пенсії з урахуванням різниці, що була виплачена раніше.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити з 01 квітня 2017 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі, обчисленому відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за інвалідністю (за 2014, 2015, 2016 роки).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Пунктом 3 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2.

Постанова Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2017 року прийнята у порядку скороченого провадження за результатом розгляду справи, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 183-2 КАС України, а тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути зазначену справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 з 01.02.2007 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ.

Відповідно до особистої заяви від 03.03.2017 року про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058, з 01.04.2017 року ОСОБА_1 було призначено вказаний вид пенсії, яка була обчислена виходячи із показника середньої заробітної плати за 2007 рік.

19.05.2017 року позивач звернувся до Відповідача із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії по інвалідності відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії по інвалідності (2014-2016 роки) (а.с.10).

Листом від 26.05.2017 року за № 104/Б-9 пенсійний орган відмовив ОСОБА_1 у перерахунку пенсії та зазначив, що при розрахунку пенсії по інвалідності ними враховано показник середньої заробітної плати (доходу) за 2007 рік, оскільки згідно із п. 3 ст. 45 Закону України № 1058 при переведенні з одного виду пенсії на інший застосовується показник, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії (а.с.11).

Не погодившись з таким рішенням пенсійного органу, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивачу з 01.02.2007 року було призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 2262-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-ІV він звернувся вперше 03.03.2017 року, а тому управління пенсійного фонду при обрахунку нової пенсії повинно було застосовувати показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передували року звернення позивача за призначенням пенсії за інвалідністю, тобто за 2014, 2015, 2016 роки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною першою статті 1 Закону №2262-ХІІ встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до статті 1 Закону №2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону №1058-ІV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону №2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону №1058-ІV, призначається одна пенсія за її вибором.

Таким чином, у даному випадку, має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного закону.

У частині першій статті 9 Закону №1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону №1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

На підставі аналізу зазначених норм права суд дійшов висновку про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV, однак у випадку із заявою ОСОБА_1 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, ОСОБА_1 з 01.02.2007 року було призначено пенсію за віком відповідно до Закону №2262-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-ІV він звернувся вперше 03.03.2017 року, а тому управління пенсійного фонду при обрахунку нової пенсії повинно було застосовувати показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передували року звернення позивача за призначенням пенсії за інвалідністю, тобто за 2014, 2015, 2016 роки.

Зазначена правова позиція щодо застосування норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постанові від 31 березня 2015 року (справа №21-612а14) та у постанові від 22 грудня 2015 року (справа №199/138/14-а), висновки яких є обов'язковими для судів України.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м.Запоріжжя не доведено правомірність відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову.

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини десятої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями 160, 167, 183-2, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 28 серпня 2017 року у справі № 335/9172/17 залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 28 серпня 2017 року у справі № 335/9172/17 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак