Справа № 225/3345/17
Суддя: Довженко О. В.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/225/60/2017
Справа №225/3345/17
Дзержинський міський суд Донецької області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне та вмотивоване)

05 жовтня 2017 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Довженко О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Панасенко Г.Ю.,

позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області із позовом до Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ПС1 №250083 від 10.09.2015 року та закриття провадження у справі у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що ним 12.06.2017 року було отримано постанову про адміністративне правопорушення серії ПС1 №250083 від 10.09.2015 року, якою він був визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП України, а саме, за порушення 09.09.2015 року о 19 год. 00 хв. пункту 2.1 Правил дорожнього руху «Відсутність водійського посвідчення відповідної категорії».

Проте, постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 21.10.2015 року адміністративний матеріал про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП України закрито у звязку із відсутності в його діях складу правопорушення. При цьому, під час розгляду справи судом було встановлено, що позивач водієм транспортного засобу не являвся, а пересувався на ньому в якості пасажира.

У звязку з наведеним позивач просить суд поновити йому строк для оскарження постанови ДАІ серії ПС1 №250083 від 10.09.2015 року та за результатами вирішення спору скасувати постанову ДАІ серії ПС1 №250083 від 10.09.2015 року у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсяз,і наполягав на їх задоволенні.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, у судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності представника відповідача суду не надав, заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження суду також не представив.

Частиною 4 ст.128 КАС України передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для розгляду справи без участі відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, судом встановлено наступне:

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.138 КАС України, факти, що входять до предмету доказування - це обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні рішення у справі.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Однак, в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Обов'язок суб'єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення в суді посилює його відповідальність при прийнятті рішень, вчиненні інших дій чи допущенні бездіяльності. Але з презумпції вини суб'єкта владних повноважень не випливає його автоматичний програш у справі, якщо він жодним чином не відреагував на позов або просто його не визнав. Презумпція вини не є абсолютною і не може, як у судовому процесі прецедентної системи права, де відсутність заперечення позову та нез'явлення відповідача у судове засідання розцінюватися судом як визнання позову і тягнути за собою задоволення позову.

Отже, застосування принципу презумпції винуватості суб'єкта владних повноважень не обумовлює його автоматичного програшного становища у справі. Невиконання обов'язку відповідача довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, не звільняє суд від обов'язку ухвалити справедливе рішення.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, 10.09.2015 року інспектором ВДАІ м.Дзержинська м-р міліції ОСОБА_2 ухвалено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 №250083 від 10.09.2015 року стосовно гр.ОСОБА_1 (позивач у справі), у зв'язку з чим на останнього було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

В мотивувальній частині постанови зазначено, що він 09.09.2015 року о 19 годині 00 хвилин гр.ОСОБА_1 (позивач у справі) у м.Дзержинськ Донецької області по вул.Дзержинського напроти ЦМЛ не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії (А1), чим порушив п.п.2.1 (а) Правил дорожнього руху України та ч.1 ст.126 КУпАП. (а.с.5). В свою чергу, згідно бази даних ДАІ МВС, гр.ОСОБА_1 (позивач у справі) має посвідчення водія категорії (А) серії АБЛ №963156 від 03.02.1982 року ДАІ МВС.

У відповідності до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої ухвалено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З урахуванням того, що матеріалами справи доведений той факт, що про існування оскаржуваної постанови від 10.09.2015 року позивач дізнався 12.06.2017 року, суд приходить до висновку щодо пропуску позивачем встановленого чинним законодавством України десятиденного строку для оскарження з поважних причин. Наведене є правовою підставою для поновлення позивачеві пропущеного строку для оскарження постанови серії ПС1 №250083 від 10.09.2015 року про притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП України, а саме, за порушення 09.09.2015 року о 19 год. 00 хв. пункту 2.1 Правил дорожнього руху «Відсутність водійського посвідчення відповідної категорії».

В свою чергу, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд виходив з наступного:

стаття 254 КУпАП встановлює, що у разі оформлення адміністративного протоколу, останній складається у двох екземплярах, копія якого надається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак, матеріали справи доказів вручення позивачеві оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 №250083 від 10.09.2015 року стосовно гр.ОСОБА_1 (позивач у справі) про притягнення останнього до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн. на підставі ч.1 ст.126 КУпАП - не містять.

Більш того, зазначеною постановою розмір накладеного на позивача штрафних санкцій було збільшено удвічі на підставі ч.2 ст.308 КУпАП, а саме, у зв'язку із несплатою ОСОБА_1 накладеного на нього штрафу в розмірі 425 грн. у встановлений ч.1 ст.307 КУпАП строк.

В свою чергу, про накладення на позивача адміністративного стягнення останній дізнався лише в червні 2017 року, коли були здійснені відрахування з отримуваних ним пенсійних виплат.

З представленої позивачем в якості доказів постанови ВП №49142804 від 27.10.2015 року про відкриття виконавчого провадження та стягнення з ОСОБА_1 850 грн. штрафу вбачається, що остання отримана позивачем лише 12.06.2017 року. (а.с.43).

Окрім того, судом встановлено, що того ж дня, а саме, 10.09.2015 року стосовно позивача був складений ще один адміністративний протокол, за яким ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Однак, постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 21.10.2015 року адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 про притягнення останнього до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - було припинено, у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Також, в мотивувальній частині постанови суду зазначено, що ОСОБА_1 09.09.2015 року водієм транспортного засобу не являвся, а пересувався на ньому в якості пасажира.

Відповідно до ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ч.4 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, субєкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте відповідач по справі, будучи субєктом владних повноважень, не довів у суді правомірність її складання та сам факт адміністративного правопорушення, зокрема не надав особистих пояснень, а також показів свідків, тощо.

Враховуючи, що відповідач на підтвердження правомірності своїх дій не надав суду доказів, бажання довести суду правомірність своїх дій не виявив, суд приймає до уваги пояснення позивача, та приходить до висновку, як про те, що позивачем доведена протиправність дій відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, так і про те, що постанова відносно позивача про адміністративне правопорушення прийнята відповідачем з порушенням процесуальних норм.

За таких обставин суд приходить до висновку щодо відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, з огляду на що постанову інспектора ВДАІ м.Дзержинська майора міліції ОСОБА_2 від 10.09.2015 року серії ПС1 №250083 слід визнати протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Щодо решти позовних вимог, а саме, закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд зазначає про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, належить до дискреційних повноважень відповідача у справі, переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства. В той же час, судове рішення про визнання постанови від 10.09.2015 року серії ПС1 №250083 протиправною та її скасування є правовою підставою для закриття відповідачем провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене вище, керуючись ст.ст.11,71,86,160 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк для оскарження постанови інспектора ВДАІ м.Дзержинська майора міліції ОСОБА_2 від 10.09.2015 року серії ПС1 №250083.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора ВДАІ м.Дзержинська майора міліції ОСОБА_2 від 10.09.2015 року серії ПС1 №250083 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, шляхом стягнення штрафу в розмірі 850,00 (вісімсот п'ятдесят) грн.

В решті позову - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Дзержинський міський суд Донецької області до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя