Справа № 813/5372/15
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8296/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Заставного Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві ,,Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві ,,Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство ,,Дельта Банк", про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

08 вересня 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 24.11.2015 року просила визнати протиправним та скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві ,,Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, оформленого листом №5495 від 21 липня 2015 року, про нікчемність Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01 липня 2014 року, укладеного між ПАТ ,,Дельта Банк" та нею (ОСОБА_5.), посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького нотаріального округу Москалик Л.І. за реєстраційним номером №386.

Постановою від 09 грудня 2015 року Львівський окружний адміністративний суд адміністративний позов задовольнив повністю. Визнав протиправним та скасував рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ ,,Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича про нікчемність договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01 липня 2014 року, посвідченого Москалик Л.І., приватним нотаріусом Дрогобицького нотаріального округу за реєстраційним номером №386, укладеного між ПАТ ,,Дельта Банк" та ОСОБА_5, що оформлено листом №5495 від 21 липня 2015 року.

Також суд ухвалив стягнути з бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_5 судовий збір, сплачений за подання позову в сумі 1218 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві ,,Дельта Банк" Кадиров Владислав Володимирович та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подали апеляційні скарги, оскільки вважають, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві ,,Дельта Банк" Кадиров Владислав Володимирович свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ним були вчиненні належні та відповідні дії на виконання своїх повноважень, які передбачені та відповідають вимогам Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

В обґрунтування своєї апеляційної скарги Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зазначає, що уповноважена особа Фонду зобов'язана провести перевірку правочинів на предмет виявлення нікчемних та проінформувати сторону про нікчемність правочину та вжити заходів, направлених на повернення майна (коштів) банку поданого за таким нікчемним правочином, відповідно Уповноваженою особою були вчинені дії, у відповідності до вимог чинного законодавства.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційних скарг та просить їх задовольнити в повному обсязі з наведених у скарзі підстав.

Представник позивача заперечив вимоги апеляційної скарги та просить залишити скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що 02 березня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення за №51 ,,Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ ,,Дельта Банк", згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджена тимчасова адміністрація та призначена уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ ,,Дельта Банк" - Кадиров Владислав Володимирович.

21 липня 2015 року відповідач на підставі п.2, 3 ч.3 ст.38 ст. 38 Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" надіслав на адресу позивача повідомлення про нікчемність Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01 липня 2014 року, посвідченого Москалик Л.П., приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу за реєстраційним №386.

Відповідно до п.1.8 даного Договору купівлі-продажу, Продавець (Публічне акціонерне товариство ,,Дельта Банк") передає у власність, а Покупець (ОСОБА_5.) за оплату приймає житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку пл.0,0710га., розташовану за цією ж адресою. Купівлю-продаж об'єкту вчинено за погоджену сторонами суму, що складала 105000 гривень.

Висновок відповідача про нікчемність вказаного Договору базується на тому, що при укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.07.2014 року допущені порушення вимог законодавства України, які полягали в наступному.

Пунктом 8 умов договору встановлено, що вартість житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 75,6 кв.м. та земельної ділянки загальною площею 0,0710 га, яку контрагент ОСОБА_5 мала сплатити та сплатила 01.07.2014 року на користь Банку становить 105000 грн.. Поряд з тим, ринкова та оціночна вартість нерухомого майна станом на дату укладення договору становила всього 147237,00 грн., в т.ч. житлового будинку 62807,00 грн. без ПДВ, що підтверджено Звітом про оцінку майна, складеним 25.06.2015 року ТОВ ,,Експертне Бюро ,,Астра" (сертифікат СОТ №12942/12 від 03.02.2012 року); земельної ділянки 84430,00 грн. без ПДВ що підтверджується звітом про експертну грошову оцінку вартості, складеним 25.06.2015 року ТОВ ,,Оціночна компанія ,,Вега" (сертифікат ФДМУЦ №1221/11 від 18.07.2011 року).

Таким чином, на думку відповідача, уклавши договір, Банк здійснив відчуження належного йому нерухомого майна за ціною, нижчою від звичайної ціни (на 23%), що прямо зазначено у п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" як ознака нікчемності правочину.

У повідомленні №5495 від 21.07.2015 року підставами для визнання договору нікчемним відповідач зазначив: 1) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим (п. 2 ч.3 ст. 38 Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб")

2) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору (п. 3 ч.3 ст. 38 Закону) (а.с. 13).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що безпосереднього причинного зв'язку між договором купівлі-продажу і платоспроможністю Банку уповноважена особа Фонду гарантування вкладів в своєму повідомленні про нікчемність договору від 21.07.2015 року не обґрунтував.

Крім того, при перевірці договору купівлі-продажу від 01.07.2014 року на предмет встановлення підстав нікчемності, передбачених у ч. 3 ст. 38 Закону відповідач не врахував, що ця стаття була викладена в новій редакції згідно із Законом України ,,Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запобігання негативному впливу на стабільність банківської системи" від 04.07.2014 року №1586-VII, яка набрала чинності з 11.07.2014 року.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права і є вірними.

Так, правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон № 4452-VI).

Згідно з ч.3 ст. 37 Закону № 4452-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду. Уповноважена особа Фонду має право:1) призначати на посаду, звільняти з посади чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їхні службові обов'язки, змінювати розмір оплати праці з додержанням вимог законодавства про працю; 2) здійснювати інші повноваження, встановлені цим Законом, та делеговані їй Фондом.

Відповідно до ст. 38 Закону № 4452-VI ( в редакції від 16.07.2015 року) протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті (частина 2).

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду (частина 3).

Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням (частина 4).

У разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни (частина 5).

Суд першої інстанції належним чином дослідив надані сторонами докази та встановив, що договір купівлі-продажу нерухомого майна між ПАТ ,,Дельта Банк" та ОСОБА_5 укладений 01 липня 2014 року.

На час укладення зазначеного договору стаття 38 Закону № 4452-VI діяла в такій редакції:

протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають одному з таких критеріїв:1) договори, за якими було або має бути здійснено відчуження (або передача в користування) майна банку на умовах, значно гірших за звичайні ринкові умови здійснення відповідних операцій; 2) договори про здійснення кредитних операцій, які передбачають надання клієнту пільг і які банк не уклав би за звичайних ринкових умов; 3) договори про здійснення кредитних операцій та інші господарські договори, що мають на меті штучне виведення активів банку внаслідок шахрайських дій та зловмисних намірів; 4) договори, що передбачають платіж чи операцію з майном з метою надання пільг окремим кредиторам банку; 5) договори (правочини) з пов'язаною особою банку, якщо така операція не відповідає вимогам законодавства України або загрожує інтересам вкладників і кредиторів банку; 6) господарські операції, де оплата значно перевищує реальну вартість товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком (частина 2).

Договори, зазначені в частині другій цієї статті, є нікчемними. Уповноважена особа Фонду зобов'язана вжити заходів для витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами, а також має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням. У разі звернення до суду уповноваженої особи Фонду державне мито не сплачується (частина 3).

На підставі викладеного апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що застосування до правочину, укладеного 01 липня 2014 року, норм законодавства щодо нікчемності такого правочину, які вступили в дію після 04 липня 2014 року є протиправним.

Також обґрунтованими та вірними є висновки суду першої інстанції щодо відсутності будь-якої аргументації відповідача свого посилання на п. 2 ч.3 ст. 38 Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" як на підставу нікчемності договору від 01 липня 2014 року.

Крім того, колегія апеляційного суду погоджується з доводами суду першої інстанції про недоведеність відповідачем факту відчуження банком нерухомого майна за цінами, нижчими за звичайну ціну, оскільки висновки спеціалізованих експертних установ про грошову оцінку майна не є належним доказом ринкової вартості об'єкта нерухомості.

Визначення поняття ,,звичайна ціна" містить Податковий кодекс України, відповідно до пп. 14.1.71 якого звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до ст. 39 ПКУ.

Ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі. Обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах (пп. 14.1.219 ПКУ).

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що самі лише результати оцінювання майна, на думку суду, не є безумовними і обов'язковими, відповідно не можуть ставити під сумнів вже погоджені і виконані сторонами умови договору купівлі-продажу від 01.07.2014 року щодо вартості такого майна.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві ,,Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року у справі № 813/5372/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складенні ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Ухвала в повному обсязі складена 25 жовтня 2017 року.