Справа № 820/3779/17
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

24 жовтня 2017 р. справа № 820/3779/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Старосєльцевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цабеки К.Є.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

встановив:

Суб'єкт владних повноважень, Головне управління ДФС у Харківській області, у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу про стягнення до бюджету України з фізичної особи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, суму податкового боргу в загальному розмірі 25000 грн.

Аргументуючи заявлені вимоги зазначив, що платник податків у добровільному порядку не виконав податкового обовязку. Вказане спричинило утворення спірної суми заборгованості. Вжиті контролюючим органом позасудові заходи стягнення не призвели до погашення суми боргу, а відтак, спірна заборгованість підлягає погашенню в судовому порядку. Посилаючись на вказані вище обставини, позивач просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідач, Фізична особа ОСОБА_1 до судового засідання не прибув, про дату, час, місце судового розгляду був повідомлений належним чином, правом надати заперечення не скористався.

Оскільки визначене ч.1 ст.2 КАС України завдання адміністративного судочинства залишається незмінним при розгляді будь-якої адміністративної справи, в тому числі і справи за позовом субєкта владних повноважень, і дотримання вказаного завдання є обовязковим в силу приписів ч.2 ст.19 Конституції України, то з огляду на приписи ст.41, ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України суд, зібравши докази, що в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, доходить висновку, що справа має бути розглянута та вирішена на підставі наявних в ній доказів в порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши доводи позову, повно виконавши процесуальний обов'язок з офіційного з'ясування обставин справи, дослідивши добуті докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що відповідач внесена до Державного реєстру фізичних осіб України за реєстраційним номером облікової картки НОМЕР_1. На обліку як платник податків і зборів знаходиться в Центральній об'єднаній державній податковій інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Як зясовано судом, заявлена субєктом владних повноважень вимога про стягнення коштів грунтується на податковому повідомленні-рішенні №107-1303 від 20.05.2016 року на суму 25000 грн. (а.с.12).

Дане податкове повідомлення-рішення направлено відповідачу за адресою: АДРЕСА_1, тобто за адресою реєстрації згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у Харківській області.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення вищезазначене податкове повідомлення рішення повернуто за закінченням терміну зберігання.

Згідно п.58.3 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Таким чином, суд зазначає, що дане податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податку.

У ході розгляду справи доказів втрати зазначеним податковим повідомленнямрішенням юридичної дії внаслідок оскарження в судовому або позасудовому порядку сторонами до суду не подано, а судом самостійно при виконанні вимог ст.11 КАС України в частині офіційного зясування всіх обставин по справі не виявлено.

Доказів виконання платником податків податкового обовязку за рішеннями субєкта владних повноважень матеріали справи не містять.

Суд відмічає, що відповідно до ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У спірних правовідносинах порядок сплати податків, зборів стосовно спірної суми заборгованості встановлений Податковим кодексом України.

Відповідно до п.16.1.4. Податкового кодексу України платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Порядок нарахування та строки сплати транспортного податку визначені в статті 267 Податкового кодексу України.

Платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування (п.267.1.1). Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (п.267). Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку ( 267.6.1). Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року)(267.6.2). Транспортний податок сплачується, зокрема, фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (267.8.1).

Дослідивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.86 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах скінчився перебіг визначених законом строків виконання податкового обов'язку, але фактичних даних, котрі б засвідчували припинення податкового обов'язку внаслідок самостійного і добровільного перерахування платником податків коштів до бюджету, а також з інших підстав матеріали справи не містять.

Суд вважає, що заявлена суб'єктом владних повноважень до стягнення сума заборгованості відповідає визначенню податкового боргу згідно з п. 14.1.175 ст.14 Податкового кодексу України.

Наявність спірної суми заборгованості підтверджена приєднаною до справи роздруківкою інтегрованої картки особового рахунку платника податків, з якої вбачається наявність податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями зі сплати транспортного податку, котра за правилами ст.70 КАС України є належним та допустимим доказом невиконаного податкового обов'язку з боку відповідача.

Розглядаючи спір, суд бере до уваги, що правовідносини з приводу примусового виконання контролюючим органом податкового обов'язку платників податків з 01.01.2011р. унормовані приписами Податкового кодексу України, насамперед ст.ст.59, 87-89, 95.

При цьому, суд вважає, що відносно відповідача підлягає застосуванню виключно процедура примусового виконання податкового обов'язку у порядку п.87.11 ст.87 Податкового кодексу України, позаяк у силу ст.ст.2, 24, 50 Цивільного кодексу України відповідач як платник податків насамперед є людиною на відміну від платника податків - юридичної особи.

Згідно з п.87.11 ст.87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Вирішуючи справу, суд бере до уваги, що до предмету доказування по адміністративній справі про стягнення заборгованості, котра утворилась внаслідок невиконання публічного обов'язку з проведення платежу на користь Державного бюджету України, місцевого бюджету чи певного суб'єкта владних повноважень з огляду на приписи ч.1 ст.138 КАС України входять обставини: 1) реального існування зобов'язаної особи як суб'єкта права; 2) виникнення публічного обов'язку по здійсненню платежу; 3) доведення до відома зобов'язаної особи факту виникнення публічного обов'язку по здійсненню платежу; 4) виконання публічного обов'язку в добровільному порядку; 5) дотримання органом контролю чи управління визначеної законом процедури виконання публічного обов'язку в примусовому порядку; 6) існування заборгованості з виконання публічного обов'язку; 7) заявлення органом контролю чи управління вимоги про стягнення в межах визначеного законом строку.

Добутими судом доказами підтверджено, що 30.11.2016р. контролюючим органом складено податкову вимогу №23585-17, котра 30.11.2016р. була вручена під підпис відповідачу (а.с.10).

Матеріали справи не містять жодних фактичних даних про припинення юридичної дії вказаного рішення суб'єкта владних повноважень з будь-яких причин.

Існування підстав, котрі б у спірних правовідносинах звільняли відповідача від податкового обов'язку судовим розглядом не виявлено.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Оскільки судовим розглядом не встановлено факту порушення заявленою субєктом владних повноважень вимогою прав та охоронюваних законом інтересів платника податків у сфері публічно-правових відносин у галузі податкової справи, то позов належить задовольнити, адже обґрунтованість заявленої вимоги підтверджена добутими судом і долученими до матеріалів справи доказами.

Керуючись ст.ст.8 і 19 Конституції України, ст.ст.7-11, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, місце реєстрації: 61145, АДРЕСА_2) на користь Державного бюджету України податковий борг у сумі 25000 грн. (двадцять п'ять тисяч 00 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Старосєльцева О.В.