Справа № 758/9776/17
Суддя: Ларіонова Н. М.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 758/9776/17
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М. ,

при секретарі - Калашніковій Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (надалі ГУ ПФУ у Київській області) до Відділу примусового виконання рішень управління державної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (надалі ВПВР УДВС ГТУЮ у м.Києві), третя особа: ОСОБА_1 про скасування рішення органу державної виконавчої служби,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій просить скасувати постанову державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м.Києві від 14.07.2017 р. про накладання штрафу за невиконання позивачем виконавчого листа № 758/1230/16-а, виданого Подільським районним судом м.Києва 23.02.2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Київській області про перерахунок пенсії, копія якої була отримана позивачем 17.07.2017 р.

Свої вимоги мотивує тим, що постановою державного виконавця від 14.07.2017 року по ВП №54136844 за невиконання рішення суду на ГУ ПФУ у Київській областінакладено штраф в розмірі 5100 грн. У вказаній постанові про накладення штрафу зазначається, що 16.06.2017 р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання даного виконавчого документа, боржнику надано 10 днів на виконання рішення суду. Станом на 14.07.2017 р. інформація стосовно виконання рішення суду від боржника не надходила. Позивач стверджує, що даний висновок не відповідає дійсності, що підтверджується копією листа ГУ ПФУ у Київській області, отриманого ВПВР УДВС ГТУЮ у м.Києві, в якому повідомляється, що пенсія ОСОБА_1 призначена з 01.07.2010 р. та виплачується відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за останньою штатною посадою, враховуючи грошовий атестат та довідку про додаткові види грошового забезпечення, надані Міністерством внутрішніх справ України. А тому вважають, що рішення виконано ними у повному обсязі.

До початку судового засідання від представника позивача Отроді Т.Ю. надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив.Заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заперечення проти позову, в яких просив розглядати справу у його відсутність та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість, оскільки до даного часу ГУ ПФУ у Київській області не виконало постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2017 р. та не перерахувало йому пенсію.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Статтею 9 цього Кодексу, зокрема визначено, що суд при вирішенні справи керується і принципом законності. Частиною 4 цієї статті, зокрема відзначається принцип ієрархічності нормативно-правових актів. Так, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародного договору чи іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, що має вищу правову силу.

Відповідно до вимог ст.19 ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено перелік обставин, які підлягають перевірці з боку суду у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про державну виконавчу службу і приватних виконавців» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до посадової особи вищого рівня або до суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред..2016 р.) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що на виконанні у ВПВР УДВС ГТУЮ у м.Києвіперебуває виконавче провадження № 54136844 по примусовому виконанню виконавчого листа Подільського районного суду м. Києва № 758/1230/16-а, виданого 23.02.2017 року щодо зобов'язання ГУ ПФУ у Київській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 р. №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у редакції Закону України від 04.04.2006 р. №3591-ІV»Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» з 26.07.2015 р. та виплатити йому суми недоотриманої пенсії з цього часу.

Постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню зазначеного вище виконавчого документу та встановлений строк для добровільного виконання боржником рішення суду протягом 10 робочих днів.

Постановою від 14.07.2017 року за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду на боржника - ГУПФУ у Київській області накладено штраф у розмірі 5100 грн. Правовою підставою прийняття такого рішення визначене положення ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд вважає таке рішення відповідача необґрунтованим з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року N 1404-VIII (із змінами та доповненнями).

У відповідності до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Згідно з ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, для прийняття рішення щодо застосування санкцій, передбачених ч. ст. 75 цього Закону державний виконавець повинен встановити два факти: по-перше, що судове рішення не виконано, по-друге, що рішення суду не виконано без поважних на те причин.

Відповідно до вимог ст.71 ч.2 КАС України обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем матеріали виконавчого провадження для можливості дослідження їх у судовому засіданні, суду не надані, у зв'язку з чим суд обмежується дослідженням наданими позивачем документами.

Так, як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваною постановою накладено штраф за невиконання рішення суду, яким у спірних правовідносинах є постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2017 р. по справі №758/1230/16-а, якою, зокрема, зобов'язано зобов'язання ГУ ПФУ у Київській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 р. №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у редакції Закону України від 04.04.2006 р. №3591-ІV»Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» з 26.07.2015 р. та виплатити йому суми недоотриманої пенсії з цього часу.

Обов'язковість судових рішень безпосередньо закріплена в Конституції України та не потребує додаткового закріплення у судовому рішенні.

Так, у відповідності до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно статті 255 КАС України, постанова або ухвала яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно роз'яснень пункту 20 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного у документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 30.06.2017 року ГУ ПФУ у Київській області повідомило державного виконавця, що ОСОБА_1 пенсія призначена з 01.07.2010 р. та виплачується відповідно до ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за останньою штатною посадою, враховуючи грошовий атестат та довідку про додаткові види грошового забезпечення, надані Міністерством внутрішніх справ України, а тому просили закінчити виконавче провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

В матеріалах справи відсутні відомості, які б дозволили суду встановити факт невиконання боржником постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2017 р.Зокрема, відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили, що на момент винесення оскаржуваної постанови державний виконавець володів відомостями щодо містяться у листі, який був направлений на адресу державного виконавця про виконання рішення суду.

Крім того, в мотивувальній частині оскаржуваної постанови про накладення штрафу не наведені доводи прийнятого державним виконавцем рішення щодо невиконання боржником судового рішення.

Суд вважає, що накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Враховуючи наведене, суд вважає, що державним виконавцем постанова від 14.07.2017 року про накладання штрафу на ГУПФУ у Київській області, винесена з порушенням наведених судом норм Закону України «Про виконавче провадження» та Кодексу адміністративного судочинства України, а тому вказана постанова підлягає визнанню незаконною та скасуванню.

З наведеного виходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене, та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121,122-143, 151-54, 158, 162, 163, 167, 185-186, 25, пунктами 2-1, 6 розділу 7 Прикінцеві та перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до Відділу примусового виконання рішень управління державної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: ОСОБА_1 про скасування рішення органу державної виконавчої служби -задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бялого М.Г. від 14.07.2017 року про накладання штрафу ВП № 54136844 за невиконання рішення суду відповідно до виконавчого листа № 758/1230/16-а від 23.02.2017 р.

Скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бялого М.Г. від 14.07.2017 року про накладання штрафу ВП № 54136844 за невиконання рішення суду відповідно до виконавчого листа № 758/1230/16-а від 23.02.2017 р.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня отримання копії постанови в повному тексті.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова