Справа № 817/1459/17
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

23 жовтня 2017 року РівнеСправа № 817/1459/17
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Єрмошкіної Л.І.; представника позивача адвоката ОСОБА_1 (договір-доручення від 28 вересня 2017 року); представника відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 22 лютого 2017 року); розглядаючи у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про зобовязання вчинення певних дій, та вирішуючи питання про наявність підстав для забезпечення адміністративного позову,

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_3 (далі іменується позивач, заявник) до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд зобовязати відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва, позивачу за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, на території Великожитинської сільської ради Рівненського району площею 0,1091 га кадастровий номер :08:001:0109; зобовязати відповідача передати позивачу у власність земельну ділянку площею 0,1091 га кадастровий номер :08:001:0109.

Ухвалою судді від 20.10.2017 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач одночасно з адміністративним позовом подав до суду клопотання про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу приймати рішення (накази), спрямовані на відведення земельної ділянки площею 0,1091 га кадастровий номер :08:001:0109 у власність, користування (у тому числі оренду) та надання дозволу на складання документації із землеустрою відносно вказаної ділянки, крім прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва ОСОБА_3 за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Великожитинської сільської ради Рівненського району площею 0,1091 га кадастровий номер :08:001:0109 та передачі земельної ділянки площею 0,1091 га кадастровий номер :08:001:0109 у власність ОСОБА_3.

Ухвалою суду від 20.10.2017 клопотання про забезпечення позову призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 23.10.2017.

У судове засідання прибув представник позивача та просив суд задовольнити клопотання про забезпечення позову у повному обсязі.

До суду також прибув представник відповідача та заперечив проти задоволення клопотання про забезпечення адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених заявником в основу клопотання про забезпечення адміністративного позову, суд зазначає наступне.

Клопотання про забезпечення адміністративного позову обґрунтоване тим, що не зважаючи на існування Проекту землеустрою на відведення земельної ділянки ОСОБА_3 та його погодження Управлінням Держгеокадастром у Рівненському районі Рівненської області, та не затвердженням Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області Проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва, позивачу за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, на території Великожитинської сільської ради Рівненського району площею 0,1091 га кадастровий номер :08:001:0109, порушуються законні права та інтереси заявника щодо безоплатної приватизації земельної ділянки. Заявник вказує, що державна реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі здійснена ще 26.09.2015.

Також, заявник вказує, що очевидними є ознаки протиправності бездіяльності відповідача щодо не затвердження Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва позивачу за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, на території Великожитинської сільської ради Рівненського району площею 0,1091 га кадастровий номер :08:001:0109. Відсутність заборони відповідачу вчиняти дії щодо земельної ділянки дає можливість останньому скасувати державну реєстрацію земельної ділянки та прийняти рішення про відведення такої ділянки іншій особі, що може заподіяти шкоду заявнику, а на відновлення його прав та інтересів потрібно буде докласти значних зусиль та витрат.

Відповідно до частини 1 статті 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: 1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборони вчиняти певні дії.

Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

Розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з таким клопотанням, позовним вимогам.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують ужиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що дії або бездіяльність субєкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Натомість, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу приймати рішення (накази), спрямовані на відведення земельної ділянки площею 0,1091 га кадастровий номер :08:001:0109 у власність, користування (у тому числі оренду) та надання дозволу на складання документації із землеустрою відносно вказаної ділянки, крім прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва ОСОБА_3 за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Великожитинської сільської ради Рівненського району площею 0,1091 га кадастровий номер :08:001:0109 та передачі земельної ділянки площею 0,1091 га кадастровий номер :08:001:0109 у власність ОСОБА_3, може свідчити про передчасний висновок суду про протиправність рішення, дій чи бездіяльності відповідача, що є неприпустимим.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Суд критично оцінює посилання заявника на те, що реєстрація земельної ділянки кадастровий номер :08:001:0109 в Державному земельному кадастрі була здійснена ще 26.09.2015, а відтак без вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, відповідач буде мати можливість прийняти рішення про відведення земельної ділянки іншій особі.

Так, відповідно до частини 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» №3613-VI від 07.07.2011 (далі іменується Закон України №3613-VI), державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об'єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

Аналогічна норма міститься в пункті 114 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» №1051 від 17.10.2012 (далі іменується Порядок №1051), відповідно до якої, державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:

1) поділу чи об'єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об'єднання;

2) коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 9 Закону України №3613-VI, внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державний кадастровий реєстратор є державним службовцем (частина друга статті 9 Закону України №3613-VI).

Державним кадастровим реєстратором може бути громадянин України, який має вищу землевпорядну або юридичну освіту та стаж землевпорядної або юридичної роботи не менш як два роки (частина третя статті 9 Закону України №3613-VI).

За правилами частини четвертої статі 9 Закону України №3613-VI, державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій (частина шоста статті 9 Закону України №3613-VI).

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об'єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов'язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється (частина сьома статті 9 Закону України №3613-VI).

Державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення) (частина восьма статті 9 Закону України №3613-VI).

Аналогічні норми містяться також у Порядку №1051.

Зі змісту даних норм вбачається, що державний кадастровий реєстратор діє як самостійний субєкт владних повноважень в межах наданих йому прав та обовязків.

Таким чином, в порядку частини 10 статті 24 Закону України №3613-VI та пункту 114 Порядку №1051, саме державний реєстратор може скасувати державну реєстрацію земельної ділянки у разі, якщо протягом одного року з моменту здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

З даного приводу суд зазначає, що суть забезпечення адміністративного позову полягає у вжитті заходів попередження настання негативних наслідків, які можуть виникнути саме в результаті протиправних рішень, дій чи бездіяльності відповідача субєкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються у судовому порядку.

Суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, може бути спрямоване виключно щодо субєкта владних повноважень відповідача по справі, та не можуть бути спрямовані щодо іншої особи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких обєктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення в адміністративній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання про забезпечення адміністративного позову є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 117, 118, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про забезпечення адміністративного позову залишити без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.М. Недашківська