Справа № 815/2934/17
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/2934/17

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Кравченко К.В.,

ОСОБА_1

при секретарі: Голобородько Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 3 липня 2017р. по справі за адміністративним позовом спільного підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСБАЛКТЕРМІНАЛ» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за № від 28.02.2017р., -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017р. СП ТОВ «ТРАНСБАЛКТЕРМІНАЛ» звернулось в суд із позовом до ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за № від 28.02.2017р..

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що ним було виявлено помилку у раніше поданій ним податковій декларації з податку на прибуток, в зв'язку з чим необхідно було внести відповідні коригування. Скориставшись своїм правом, визначеним ст.50 ПК України, СП ТОВ «Трансбалктермінал» вирішило відобразити коригування у періоді, в якому було виявлено факт заниження податкового зобовязання і відповідно надіслало до Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області уточнюючу податкову декларацію за 1 квартал 2016р..

В подальшому, на адресу СП ТОВ «Трансбалктермінал» ДФС було надіслано лист за №7106/15-03-12-01-18 про відмову у прийнятті податкової звітності, яким Іллічівська ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області визначила, що уточнююча податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 1 квартал 2016р. за № від 27.05.2016р. (в якій уточнюється 2014р.) вважається не прийнятою (не вважається податковою звітністю) в зв'язку з порушенням вимог.

У грудні 2016р. Іллічівською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області проведена камеральна перевірка, за результатами якої складено акт камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток за №2426/15-03-12-01-16, яким встановлено порушення п.57.1 ст.57, п.50.1 ст.50 та п.9 підр.4 розділу XX ПК України та завищення СП ТОВ «Трансбалктермінал» суми грошового зобовязання за платежем податок на прибуток.

Позивачем було надано заперечення на акт камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток за №2426/15-03-12-01-16 (лист №895/16 від 20.12.2016р.), проте Іллічівська ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області відмовила своїм листом у прийнятті заперечень.

В подальшому, ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення за № від 28.02.2017р., яким встановлено порушення п.134.1 ст. 134 та п.50.1. ст.50 ПК України, у звязку з чим збільшено суму і грошового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств.

Не погоджуючись із вищевказаним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся із скаргою до ДФС України, однак рішенням ДФСУ про результати розгляду первинної скарги за №8809/6/99-99-11.01.02.25 від 25.04.2017р. було відмовлено позивачу у задоволенні скарги та залишено податкове повідомлення-рішення без змін.

Позивач зазначив про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки воно було винесено відповідачем на підставі необґрунтованого не прийняття податкової звітності та необґрунтованих висновків акту камеральної перевірки.

Посилаючись на зазначені обставини просив позов задовольнити.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 3 липня 2017р. адміністративний позов частково задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області від 28.02.2017р. № в частині збільшення СП ТОВ «ТРАНСБАЛКТЕРМІНАЛ» суми грошового зобовязання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 35 962грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вул. Семінарська, будинок 5, код за ) на користь СП ТОВ «ТРАНСБАЛКТЕРМІНАЛ» (68000, Одеська обл., місто Чорноморськ, вул.Сухолиманська, будинок 58, ) судовий збір у розмірі 1544,01грн., сплачений згідно платіжного доручення №1342 від 13.05.2017р..

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, постанови суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.200КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення рішення № від 28.02.2017р. в частині збільшення позивачу суми грошового зобовязання підлягає скасуванню, оскільки корегування позивачем податкових зобовязань було здійснене з метою трансфертного ціноутворення за результатами застосування ст.39 ПК України за період 2014р., то відповідно до абз.2 п.20 підр.10 розд.20 перехідних положень ПК України штрафні санкції, передбачені ст.50 цього Кодексу до останнього не застосовуються. У той же час, суд першої інстанції зазначив, що позивач не був платником авансових внесків у 2015р., а тому дійшов висновку про обґрунтоване заниження позивачу податку на прибуток за 2015р. на 1304 грн..

Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та обєктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовано сторонами, що 12 грудня 2016р. на підставі пп.20.1.4 п.20.1, ст. 75, ст.76, 86 ПК України начальником відділу адміністрування податку на прибуток управління податків і зборів юридичних осіб проведено перевірку в приміщенні Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області за звітний період 2015р., 1 півріччя 2016р. декларації з податку на прибуток платника податку на прибуток СП ТОВ «ТРАНСБАЛКТЕРМІНАЛ», код за .

За результатами перевірки Іллічівською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області складено акт камеральної перевірки податкової звітності №2426/15-03-12-01-06 від 12.12.2016р. (а.с.18-19), яким встановлено, що підприємством податкова декларація з податку на прибуток за 2015р. заповнена з порушенням вимог п.57.1 ст.57 та п. 9 підрозділу 4 розділу ХХ ПК України, а саме: скаржник в рядку 16.1 Додатку ЗП «Зменшення нарахованої суми податку» та в рядку 16 декларації з податку на прибуток за 2015р. відобразив суму авансових внесків у розмірі 1304грн., при тому СП ТОВ «Трансбалктермінал» не був платником авансових внесків у 2015р., що призвело до заниження податку на прибуток за 2015р. на 1304грн. При перевірці встановлено, що підприємством уточнююча податкова декларація з податку на прибуток за 1 квартал 2016р. від 18.08.2016р. № заповнена в порушення п.57.1 ст.57 та п.50.1 ст.50 ПК України, а саме: підприємство в частині «Виправлення помилок» в рядку 27 «зменшення податкового зобовязання звітного податкового періоду, що уточнюється...» ним відображено суму до зменшення в розмірі «-» 153674грн., тоді як згідно наданої податкової звітності, а саме податкової декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2016р. від 5.05.2016р. № та уточнюючої податкової декларації за 1 квартал 2016р. від 9.08.2016р. № підлягає до збільшення 565555грн. В результаті платником занижено податок на прибуток на 719229грн. (565555грн. - (-153674грн.)).

20 грудня 2016р. за №895/16 позивач подав заперечення до акту камеральної перевірки №2426/15-03-12-01-16 від 12.12.2016р. (а.с.20) у відповідь на які ДПІ у м.Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області (від 27.12.2016р. №19251/15-03-12-01-18 (а.с.21-22) зазначила, що вони не можуть бути прийняті як підстава для скасування висновків зазначеного акту перевірки.

На підставі акту перевірки №2426/15-03-12-01-16 від 16.12.2016р. Іллічівською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області 29.12.2016р. прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу за порушення п.57.1 ст.57, п.50.1 ст.50 та п.9 підр. 4 розділу ХХ ПК України збільшено суму грошового зобовязання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 900340,00грн., з яких: 720533,00грн. (за податковим зобовязанням, 179807,00грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.26).

Не погодившись з прийнятим Іллічівською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області податковим повідомленням-рішенням № від 29.12.2016р. позивач, в порядку, визначеному ст.56 ПК України оскаржив його до Головного управління ДФС в Одеській області, подавши скаргу №14/17 від 5.01.2017р. (а.с.33-35).

Рішенням про результати розгляду скарги від 6.02.2017р. №399/10/15-32-10-01-07 (а.с.28-30), податкове повідомлення-рішення Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області № від 29.12.2016р. частково скасоване, а саме: в частині донарахування податку на прибуток у сумі 719229,00грн., та застосованої штрафної санкції у сумі 143845,00грн., а первинну скаргу директора ТОВ СП «ТРАНСБАЛКТЕРМІНАЛ» в цій частині задоволено, в решті оскаржене податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Також, судом першої інстанції, було встановлено, що 28 лютого 2017р. ГУ ДФС в Одеській області на підставі акту перевірки №2426/15-03-12-01-16 від 12.12.2016р. та рішення ГУ ДФС в Одеській області від 6.02.2017р. №399/10/15-32-10-01-07, прийнято інше податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу за порушення п.134.1 ст.134 та п.50.1 ст.50 ПК України збільшено суму грошового зобовязання за податковим зобовязанням 1304,00грн. та за штрафним (фінансовими) санкціями у розмірі 35962,0грн. (а.с.27 (зворот). При цьому, у графі «загальна сума словами» вказаного податкового рішення зазначено «девятсот тисяч триста сорок гривень 00 копійок».

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням від 28.02.2017р. № позивач, в порядку адміністративного оскарження, подав до Державної ДФС України скаргу №170/17 від 9.03.2017р. (а.с.39-40), яка рішенням ДФС України від 25.04.2017р. №8809/6/99-99-11-01-02-25 (а.с.31-32), залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення № від 28.02.2017р. без змін.

Не погодившись з висновками податкового органу та прийнятим рішенням, позивач звернувся в суд з відповідним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за № від 28.02.2017р.

Перевіряючи правомірність оскаржуваного рішення ДПІ та підстави, за яких позивач просить визнати його протиправним та скасувати, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пп.16.1.3. п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 46.1. ст.46 ПК України передбачено, що податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з п.49.1 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

У відповідності до п.50.1 ст.50 ПК України встановлено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог п.169.4 ст.169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Разом з цим, відповідно до абз.2 п.20 підр.10 розд.20 перехідних положень ПК України у разі самостійного корегування податкових зобовязань з метою трансфертного ціноутворення за результатами застосування ст.39 цього Кодексу за період з 1 вересня 2013р. по 31 грудня 2014р. штрафні санкції, передбачені ст.50 цього Кодексу, не застосовуються.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, позивачем 27.05.2016р. до Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області надіслано податкову декларацію з податку на прибуток уточнююча за 1 квартал 2016 (звітний (податковий) період, що уточнюється 2014р.) №, яка згідно Рішення ГУ ДФС в Одеській області (а.с.28-30) вважається прийнятою.

При цьому, коригування зобовязань шляхом подання вищезазначеної декларації, було здійснене з метою трансфертного ціноутворення за результатами застосування ст.39 ПК України.

У відповідності до пункту 120.2 ст120 ПК України визначено, що невиконання платником податків вимог, передбачених абзацами третім - пятим пункту 50.1 ст.50 цього Кодексу, щодо умов самостійного внесення змін до податкової звітності - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 5 відсотків від суми самостійно нарахованого заниження податкового зобов'язання (недоплати). При самостійному донарахуванні суми податкових зобов'язань інші штрафи, передбачені цією главою Кодексу, не застосовуються.

Таким чином, судом першої інстанції було вірно встановлено, що ГУ ДФС в Одеській області застосовано до СП ТОВ «ТРАНСБАЛКТЕРМІНАЛ» штрафну санкцію на підставі п.120.2 ст.120 ПК України, в той час як корегування позивачем податкових зобовязань було здійснене з метою трансфертного ціноутворення за результатами застосування ст.39 ПК України за період 2014р.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, про скасування податкового повідомлення рішення № від 28.02.2017р. в частині в збільшення СП ТОВ «ТРАНСБАЛКТЕРМІНАЛ» суми грошового зобовязання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 35962,00грн. за штрафними (фінансовими) санкціями оскільки відповідно до абз.2 п.20 підр.10 розд.20 перехідних положень ПК України штрафні санкції, передбачені ст.50 цього Кодексу до позивача не застосовуються.

Разом з тим, перевіряючи правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 28.02.2017р. в частині збільшення позивачу суми грошового зобовязання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 1304,00грн. за податковим зобовязанням, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п. 9 підрозділу 4 розділу ХХ ПК України, у січні - грудні 2015р. та січні - травні 2016р. платники зобовязані сплачувати щомісячні авансові внески з податку на прибуток підприємств відповідно до п.57.1 ст.57 цього Кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015р. При цьому сума щомісячних авансових внесків за березень - травень 2016р. обчислюється у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку на прибуток підприємств за 2014 звітний (податковий) рік.

Судом першої інстанції встановлено та встановлено під час апеляційного розгляду справи, що 26 лютого 2016р. позивач подав до ДПІ у м.Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області податкову декларацію з податку на прибуток за 2015р. (а.с.70-84), при цьому податкова декларація з податку на прибуток за 2015р. заповнена позивачем з порушенням вимог п.57.1 ст.57 та п. 9 підрозділу 4 розділу ХХ ПК України, а саме: скаржник в рядку 16.1 Додатку ЗП «Зменшення нарахованої суми податку» та в рядку 16 декларації з податку на прибуток за 2015р. відобразив суму авансових внесків у розмірі 1304грн., при тому, що СП ТОВ «Трансбалктермінал» не був платником авансових внесків у 2015р., що призвело до заниження податку на прибуток за 2015р. на 1304грн.

При цьому, представник позивача, в суді першої інстанції підтвердив, що СП ТОВ «ТРАНСБАЛКТЕРМІНАЛ» не є платником авансових внесків.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що висновок ДПІ у м.Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області про заниження СП ТОВ «ТРАНСБАЛКТЕРМІНАЛ» податку на прибуток за 2015р. на 1304грн. є обґрунтованим, оскільки позивач не був платником авансових внесків у 2015р.

Враховуючи вищевказані обставини, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилалися на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що постанова суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.196, 198, 200, 206,254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 3 липня 2017р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 24 жовтня2017р.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: К.В. Кравченко

ОСОБА_1