Справа № 514/782/17
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 514/782/17

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Козирєв М.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Арцизького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 03 серпня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Арцизького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправним та скасувати розпорядження управління Пенсійного фонду України у Тарутинському районі Одеської області № 123413 від 15.11.2012 року про перерахунок пенсії; зобов`язати Арцизьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області провести вірне призначення, нарахування та доплату позивачу пенсії за віком з 01 грудня 2012 року з врахуванням для обчислення пенсії визначеного у встановленому порядку показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, а саме - за 2010 рік, з врахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що пенсію за віком позивачу призначено в листопаді 2011 року в розмірі 5828,32 грн. що підтверджується копією розпорядження № 123413 від 25 листопада 2011 року. Починаючи з листопада 2012 року розмір пенсії позивача після перерахунку на підставі розпорядження від 15 листопада 2012 року № 123413 був зменшений до 3636,52 гривень. Після листопада 2011 року розмір пенсії позивача зменшився і як випливає з письмової відповіді відповідача, його пенсію перераховано і зменшено, оскільки в листопаді 2003 року він звертався за призначенням пенсії за вислугу років, а тому на теперішній час проведено перерахунок з одного виду пенсії на інший вид пенсії, зокрема з пенсії за вислугу років на пенсію за віком. Зробивши такий перерахунок відповідач застосував показник середньої заробітної плати за 2007 рік. З такими діями позивач не погодився і вважає їх неправомірними, оскільки у 2011 році він звертався до УПФУ у Тарутинському районі з заявою про призначення пенсії за віком, а не за перерахунком пенсії. Крім того, пенсію за вислугу троків він не отримував взагалі, оскільки був звільнений 24 листопада 2003 року, а 26 листопада 2003 року знову прийнятий на роботу завідувачем відділення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії ЦРЛ.

Постановою Тарутинського районного суду Одеської області від 03 серпня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження управління Пенсійного фонду України у Тарутинському районі Одеської області № 123413 від 15.11.2012 року про перерахунок пенсії. Зобов'язано Арцизьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області провести вірне призначення, нарахування та доплату ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком з 03 січня 2017 року з урахуванням для обчислення пенсії середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2010 рік, з урахуванням раніше виплачених сум. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судове рішення є незаконним, необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до трудової книжки (номер запису № 8) позивач з 01 серпня 1980 року працював на посаді лікаря - інтерна по хірургії. 01 липня 1981 року позивача переведено на посаду лікаря хірурга Тарутинської ЦРЛ (номер запису трудової книжки № 9).

З 02 січня 2001 року позивач працює завідувачем відділення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії Тарутинської районної лікарні (номер запису № 14). 24 листопада 2003 року позивача звільнено з посади у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років (запис № 15), а вже 26 листопада 2003 року позивача прийнято на посаду завідувачем відділення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії ЦРЛ (запис № 16) (а.с. 9-11).

В цей проміжок часу, зокрема 24 листопада 2003 року позивач звернувся до Відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років, яка була йому призначена протоколом 11207 від 24 листопада 2003 року (а.с. 18, 19).

Пенсія за вислугу років встановлюється на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», разом з тим Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» така пенсія не передбачена.

17 листопада 2011 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 13), яка йому призначена відповідно до розпорядження № 123413 від 25 листопада 2011 року (а.с. 38).

Розпорядженням 123413 від 15 листопада 2012 року скориговано показник середньої заробітної плати для обрахунку пенсії позивачу, зокрема з середнього показника за 2010 рік змінено на показник 2007 року, що й стало причиною зменшення розміру пенсії загалом (а.с. 14).

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 по досягненні пенсійного віку звернувся за призначенням пенсії за віком вперше, суд дійшов висновку, що при її обчисленні УПФУ повинен був застосовувати показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, як це було передбачено статтею 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Враховуючи викладене, відповідачем неправомірно Розпорядженням № 123413 від 15 листопада 2012 року зроблено перерахунок вже призначеної позивачу пенсії за віком, застосувавши показник середньої заробітної плати за 2007 рік. Позивач звернувся з позовом 03 липня 2017 року, а тому суд задовольняє позовні вимоги в частині перерахунку пенсії з 03 січня 2017 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з частиною 1 статті 40 зазначеного Закону (в редакції станом на час звернення за призначенням пенсії за віком 17 листопада 2011 року) Для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв..

Частиною другою статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на час звернення позивача з заявою) було визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де Зс - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

Згідно з ч. 1 ст. 44 зазначеного Закону заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Виходячи з правових приписів ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частина 3 вказаної правової норми регулює порядок переведення з одного виду пенсії на інший, а саме: переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання заяви з усіма необхідними документами

Судом встановлено, що у 2003 році позивачу призначалась пенсія за вислугу років, яка передбачена Законом України «Про пенсійне забезпечення», а в 2011 році позивачу призначалась пенсія за віком, яка передбачена Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пенсія за вислугу років не передбачена Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та не віднесена до тих видів пенсії, які призначаються згідно даного Закону, зокрема за віком; по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); у зв'язку з втратою годувальника (ст. 9 Закону).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що переведення з одного виду пенсії на інший відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» можливе лише у тому разі, якщо особі відповідно до цього Закону був призначений один з видів пенсії, визначених приписами ч. 1 ст. 10 даного Закону - пенсія за віком, пенсія по інвалідності чи пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

На день звернення позивача за призначенням пенсії за віком діяла редакція ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою було визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де Зс - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, то відповідачем згідно розпорядження 123413 від 25 листопада 2011 року вірно було взято до розрахунку показник такої середньої заробітної плати за 2010 рік (а.с. 38).

Враховуючи, що позивачеві в 2003 році призначалась пенсія за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», судом не приймаються доводи УПФУ, оскільки в частині третій статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мова йде про переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсій по матеріалам пенсійної справи, що в даному випадку відсутнє, так як мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного Закону. Таким чином, даний перерахунок Відповідачем проведений неправомірно, оскільки фактично Позивач не звертався до Управління з заявою про переведення з одного виду пенсії на іншій.

Окрім того, апелянтом не надано належних і допустимих доказів того, що позивач звертався з проханням при нарахуванні йому пенсії за віком застосувати показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії (за вислугу років).

Також, є безпідставними доводи апелянта про призначення позивачу пенсії за вислугу років на підставі протоколу про призначення пенсії від 24 листопада 2003 року № 11207, оскільки відповідно до запису трудової книжки позивача № 16 з 26 листопада 2003 року він вже працював на посаді завідувача відділення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії ЦРЛ, пенсію за вислугу років та відповідне пенсійне посвідчення не отримував.

З поданої позивачем заяви про призначення пенсії за віком не вбачається, що він просив призначити пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, а оскільки такої згоди не було, то і у відповідача не було підстав застосовувати показник середньої заробітної плати за 2007 рік.

Крім того, в період з 2003 року і по теперішній час позивач продовжує працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновокм суду першої інстанції, що оскільки ОСОБА_1 по досягненні пенсійного віку звернувся за призначенням пенсії за віком вперше, суд дійшов висновку, що при її обчисленні УПФУ повинен був застосовувати показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, як це було передбачено статтею 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи викладене, відповідачем неправомірно розпорядженням № 123413 від 15 листопада 2012 року зроблено перерахунок вже призначеної позивачу пенсії за віком, застосувавши показник середньої заробітної плати за 2007 рік.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про застосування ст. 99 КАС України та задоволення позовних вимог з 03 січня 2017 року.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постанова Тарутинського районного суду Одеської області ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Арцизького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області - залишити без задоволення.

Постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 03 серпня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено 27.10.2017 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик