Справа № 758/2471/17
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 758/2471/17 Головуючий у 1-й інстанції: Супрун Г.Б.
Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 року м.Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на постанову Подільського районного суду м.Києва від 17 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулась до Подільського районного суду м.Києва з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (далі - Відповідач) про визнання неправомірними дій Відповідача щодо відмови у поновленні виплати їй пенсії за віком з 01 червня 2015 року; зобов'язання Відповідача нарахувати та виплатити пенсію за віком з 01 червня 2015 року по 18 жовтня 2016 року.

Постановою Подільського районного суду м.Києва від 17 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач перебувала на обліку в Управлінні з 27 червня 2008 року. З 22 липня 2011 року по 03 жовтня 2016 року ОСОБА_2 була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка виплачувалась до 01 квітня 2015 року. Після досягнення пенсійного віку Позивач продовжувала працювати суддею.

01.04.2015 року виплата пенсії Позивачу тимчасово призупинена відповідно до ст.58 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ у зв'язку з тим, що вона працювала на посаді, яка давала право на призначення пенсії чи довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

З 04.10.2016 року Позивач знаходиться на обліку в Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві як суддя у відставці і отримує щомісячне довічне грошове утримання судді згідно розпорядження від 10.10.2016 року №192474.

20.07.2016 року Позивач звернулась з заявою до пенсійного органу, в якій просила виплатити пенсію за віком з 01.06.2015 року по 31.07.2016 року та поновити виплату з 01.08.2016 року.

Відповідачем здійснено перерахунок пенсії за віком з 01.08.2016 року, однак її виплата поновлена не була, що підтверджується розпорядженням від 08.08.2016 року №192474.

15.02.2017 року Позивач повторно звернулась до Відповідача із заявою про поновлення їй виплати пенсії за віком з 01 червня 2015 року.

Листом від 01.03.2017 року №12189/07 Відповідач повідомив про відсутність правових підстав для задоволення заяви про поновлення виплати пенсії, оскільки виплата пенсій працюючим суддям призупинена з 01 квітня 2015 року у зв'язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII.

З 01.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема визначено, що тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 01 січня 2016 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення.

Аналогічні зміни внесено також і до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 та ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» передбачено, що порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Враховуючи положення пункту 2 Прикінцевих положень Закону України №213-VIII висновки суду першої інстанції про те, що оскільки Позивачу призначена пенсія за віком у 2008 році, то на неї не поширюється дія Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення», є помилковими.

Відповідно до пункту 1 Прикінцевих положень Закону №213-VIII цей Закон набирає чинності з 1 квітня 2015 року.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону №213-VIII покладено обов'язок на Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: підготувати та подати до 01 травня 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах; забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону №213-VIII у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

За таких обставин, посилання суду першої інстанції на положення пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, як підставу поновлення з 01.06.2015 року виплати пенсії Позивачу, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки вказаним пунктом визначено підставу (неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах), за наявності якої з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. При цьому, останній не містить положень щодо поновлення виплати пенсії, у тому числі, призначеної на підставі Закону України «Про державну службу».

Позивач у 2015-2016 роках продовжувала працювати на посаді судді.

Отже, обмеження щодо тимчасового припинення виплати пенсії у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, що встановлені у ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції відповідно до Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» безпосередньо стосувалися Позивача.

Крім того, в подальшому до вказаних Законів вносилися зміни, відповідно до яких було продовжено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 (далі - Закон № 911-VIII) до абзаців 2 та 3 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Відповідно до п.1 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII цей Закон набирає чинності з 01 січня 2016 року.

За таких обставин, враховуючи зміни в законодавстві, яким врегульовано відносини в сфері пенсійного забезпечення, призупинення виплати пенсії Позивачу є правомірним, а підстави для поновлення виплати пенсії за віком з 01.06.2015 року як працюючому судді відсутні.

Рішенням Конституційного Суду України справа №4-рп/2016 від 08.06.2016 року визнано такими, що не відповідають Конституції України положення абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, встановлення максимального розміру такого утримання, припинення його виплати суддям у відставці на період їх роботи на певних посадах та скасування права судді на перерахунок призначеного раніше довічного грошового утримання судді, а також положення пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213, за якими у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону №2453.

Тобто, визнано неконституційними обмеження щодо виплати довічного грошового утримання або пенсії, призначеної відповідно до Закону №2453-VI.

Обмеження, які встановлювалися до працюючих пенсіонерів, в тому числі на посадах суддів, прокурорів, тощо, встановлені Законами України «Про державну службу», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» неконституційними не визнавалися і є чинними на час спірних правовідносин.

Позивач, працюючи на посаді судді, отримувала пенсію згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що не є щомісячним довічним грошовим утриманням, призначеним відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Отже, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для нарахування та виплати ОСОБА_2 пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 01 червня 2015 року по 18 жовтня 2016 року.

Крім того, слід зазначити, що з 04 жовтня 2016 року ОСОБА_2 отримує довічне грошове утримання як суддя у відставці.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та постановив помилкове рішення про задоволення позову.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, то відповідно до ст.94 КАС України відсутні підстави для відшкодування понесених Позивачем судових витрат.

Положеннями ст.159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Частиною 1 статті 198 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду, суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати постанову суду та прийняти нову постанову.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві задовольнити.

Постанову Подільського районного суду м.Києва від 17 серпня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

ОСОБА_2 відмовити у задоволенні адміністративного позову про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Постанова складена в повному обсязі 27 жовтня 2017 року.