Справа № 225/5058/17
Суддя: Мигалевич В. В.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/225/122/2017
Справа № 225/5058/17
Головуючий у справі : Мигалевич В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Мигалевича В.В. ,

за участю

секретаря - Голубової О.О.,

представника відповідача - Рижко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, в якому зазначив, що він з липня 2017 року перебуває на обліку в УПФУ м. Дзержинська Донецької області , та з цього самого часу йому так і не почали виплату пенсії на підставі того, що ним не надано довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи. Позивач зазначає, що він з 26.06.2017 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, тому є таким, що не має статусу внутрішньо переміщеної особи. Вказує, що відповідач неправомірно припинив виплату йому пенсії, посилаючись на нормативно-правові акти, які регулюють порядок виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам.

Позивач вважає, що відповідач протиправно не здійснює нарахування йому пенсії та просить суд визнати бездіяльність відповідача протиправною, зобов'язати відповідача поновити виплату йому пенсії.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу слухати без його участі, наполягав на задоволенні вимог.

Представник відповідача подав до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив:

З 01.08.2014 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, розпорядженням № 377 від 20.07.2017 року взято на облік в управлінні Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області, як внутрішньо переміщену особу, на підставі даних електронної пенсійної справи. Представник відповідача вказує, що частиною 1 статті 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року передбачено, що цей Закон регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, як зазначає представник відповідача, управління керується нормативно-правовими актами, що визначають порядок та умови виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам, а саме: Законом України від 20.10.2014 № 1706-УІІ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Постановами Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», від 18.02.2016 № 136 «Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування». Вищезазначені нормативні акти не позбавляють права позивача на отримання пенсії, а встановлюють певний порядок її отримання в умовах проведення анти терористичної операції.

Представник відповідача вважає, що особа, яка до 07.04.2014 року була зареєстрована на території проведення антитерористичної операції, у подальшому, зареєструвала місце проживання на території, підконтрольній українській владі, після початку антитерористичної операції, а саме з 07.04.2014 року вважається внутрішньо переміщеною особою.

Також представник відповідача зазначає, що з 14.03.1982 року позивач був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

26.06.2017 року позивача знято з реєстрації та 26.06.2017 року його місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1.

Представник відповідача вказує, що виплату пенсії ОСОБА_3 не поновлено до з'ясування фактичного місця проживання та у зв'язку із відсутністю інформації про реєстрацію в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.

Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні змісту письмових заперечень проти позову. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено:

Позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є отримувачем пенсії за віком, що підтверджується копією Розпорядження Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області від 20.07.2017 року № 377 (а. с. 11) .

З 01.08.2014 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, розпорядженням № 377 від 20.07.2017 року взято на облік в управлінні Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області, як внутрішньо переміщену особу, на підставі даних електронної пенсійної справи. Однак з моменту взяття на облік до управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську виплату пенсії позивачу поновлено не було.

Зазначені обставини не оспорюють ся сторонами.

Враховуючи те, що у листі від 08.09.2017 року № В0-7261299 головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (а. с. 5) надано позивачу рекомендації щодо його дій для поновлення виплати пенсії, а також ту обставину, що з моменту взяття на облік до управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську виплату пенсії позивачу поновлено не було, хоча до цього моменту іншим структурним підрозділом Пенсійного фонду України такі виплати були призначені і здійснювалися, суд приходить до висновку що відповідачем, саме припинено пенсійні виплати ОСОБА_3

Спірним питанням цієї справи є правомірність дій управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_3 з серпня 2014 року.

У частині 2 статті 71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З матеріалів справи вбачається, що підставою припинення виплати пенсії стало ненадання позивачем довідки про взяття його на облік до Управління соціального захисту населення як внутрішньо переміщену особу .

Згідно статті 49 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Стаття 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною 1 статті 49 цього Закону, а саме: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі недоотримання призначеної пенсії протягом шести місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Отже, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено такої підстави припинення виплати пенсії, як до з'ясування фактичного місця проживання та із відсутністю інформації про реєстрацію в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Відповідач не послався на Закон та його норму, що передбачає припинення виплати пенсії.

Згідно з Правилами реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться, зокрема, до паспорта громадянина України.

Як вбачається з копії паспорта ОСОБА_3 НОМЕР_2 (а. с. 4) позивач з 26.06.2017 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_1. Ця обставина була відома відповідачу, що підтверджується як письмовими запереченнями проти позову, так і копіями матеріалів пенсійної справи позивача (а. с. 9 - 14).

Між тим, відповідач не вказав, яка з обставин, визначених наведеною нормою Закону, стала підставою для невиплати позивачу пенсії. Також відповідачем не вказано будь-якої іншої норми закону, яка б визначала таку підставу невиплати вже призначеної пенсії, як ненадання особою, місце проживання якої зареєстроване не території, яка підвідомча відповідачу, довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

Згідно частини 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку, що нездійснення відповідачем виплати позивачу раніше призначеної пенсії є безпідставним, а тому бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області щодо невиплати ОСОБА_3 пенсії слід визнати протиправною та необхідно зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області відновити виплату позивачу пенсії з 01 серпня 2014 року

Отже, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Крім того, у матеріалах справи наявна квитанція про сплату позивачем судового збору у розмірі 640,00 грн. (а. с. 2).

Згідно ч. 1 ст. 87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

У відповідності до ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. В той же час відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору в усіх судових інстанціях звільняється Пенсійний фонд України та його територіальні органи.

З урахуванням тих обставини, що позивач сплатив судовий збір, рішення ухвалене не на користь суб'єкта владних повноважень, відповідач законодавчо звільнений від сплати судового збору, а також, на підставі вимог ст. ст. 94, 97,98 КАС України, ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», суд приходить до висновку про необхідність присудження позивачеві сплаченого ним на користь держави судового збору в розмірі 640,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, оскільки процесуальним законом не передбачено іншого порядку розподілу судового збору між сторонами у випадку, коли позивач сплатив судовий збір, відповідач, який є суб'єктом владних повноважень звільнений від сплати судового збору, а рішення ухвалене не на користь суб'єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 7, 17-19, 94,97,98,99, 104-106, 159, 161, 162 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області (), щодо припинення з 01 серпня 2014 року виплати пенсії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1).

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області () поновити виплату пенсії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1) з 01 серпня 2014 року.

Стягнути на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області сплачений ним судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Постанова в частині виплати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1), пенсії за один місяць, підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Дзержинський міський суд Донецької області до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: