Справа № 820/2426/17
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

24 жовтня 2017 р. справа №820/2426/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Костіної А.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІПЕТ" до ОСОБА_3 управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніпет" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить суд: скасувати податкові повідомлення - рішення відповідача від 17.02.2017 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, та від 02.06.2017 року № НОМЕР_3.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на помилкових судженнях суб'єкта владних повноважень, що викладено в акті документальної перевірки, а тому підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмових запереченнях обставини, в яких зазначив, що під час спірних правовідносин відповідач діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством, порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, висновки якого стали підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що фахівцями ОСОБА_3 управління ДФС у Харківській області проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю " «ЮНІПЕТ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2016, про що складено акт перевірки від 15.12.2016 №805/20-40-14-02-07/37187382 (далі - акт перевірки).

Перевіркою встановлені наступні порушення: п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755- VI із змінами та доповненнями, п. 11, п. 19. П(С)БО 16 Витрати" (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року N318; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за N 27/4248), в результаті чого занижено податок на прибуток, що підлягає сплаті на загальну суму 1 481 768,0 грн., у т.ч за 2015 рік на суму 1 479 775,0 грн., за 1 квартал 2016 рік на суму 1093,0 грн., за 2 квартал 2016 рік на суму 910,0 грн.

п. 198.1 п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового Кодексу України від 02.12.10 № 2755- УІ (із зміниш і доповненнями), п. 3 ст. 5 та п. 1 ст. 7 Господарського Кодексу України від 16.01.03 № 436-IV, п. 2 ст. З Закону України від 16.07.99 № 996-ХІУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зі змінами та доповненнями, п. 1.2, п. 2.7 Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88 «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», п. 3.1, п. 4.1, п. 8 розділу III, п. 3.1 розділу V Наказу ДПА України від 25.0].11 № 41 «Про затвердження форм та порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» по TOB « ЮНІПЕТ » встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 303040 грн., у т.ч. лютий 2015р. у сумі 333 грн, березень 2015р. у сумі 2259 грн, травень 2015р. у сумі 6027 грн, травень 2015р. у сумі 22086 грн, червень 2015р. у сумі 333 грн, серпень 2015р. у сумі 333 грн, жовтень 2015р. у сумі 5 898 грн, листопад 2015 у сумі 693 грн., грудень 2015 у сумі 2078 грн., січень 2016р. у сумі 548 грн., березень 2016р. у сумі 666 грн, квітень 2016р. у сумі 334 грн, травень 2016р. у сумі 192966 грн, червень 2016р. у сумі 68486 грн. та встановлено завищення від'ємного значення на загальну суму 118 175 грн за червень 2016.

Не погоджуючись із висновками вищевказаного акту перевірки, 06.02.2017 Товариством з обмеженою відповідальністю "Юніпет" подано заперечення до акту перевірки від 15.12.2016 №805/20-40-14-02-07/37187382.

В результаті розгляду заперечень позивача ОСОБА_3 управлінням ДФС у Харківській області встановлено, що висновки, які наведені в акті перевірки відповідають нормам діючого законодавства та є правомірними.

Судом встановлено, що 17.02.2017 на підставі висновків акту перевірки та за результатами розгляду заперечень, контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення форми В-4 №, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на додану вартість в розмірі 118175,0 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 11817,50грн, форми Р № НОМЕР_2, яким підприємству донараховано податок на додану вартість в розмірі 303 040,0 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 151520,0 грн. форми Р № НОМЕР_4, яким підприємству донараховано податку на прибуток в розмірі 1481768,0 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 996,5 грн.

Позивач не погодився з винесеними податковими повідомленнями-ріеннями та 04.04.2017 року подав скаргу до ДФС України. В результаті адміністративного оскарження рішенням ДФС України від 30.05.2017 року №11673/6/99-99-11.01.01.25 про результати розгляду скарги висновки акта перевірки про заниження TOB «ЮНІПЕТ» витрат, визначених за правилами бухгалтерського обліку, по взаємовідносинах з TOB «ЕТЕК СЕРВІС», TOB «ОПТІМА-Д», TOB «АКТАВІЯ-М», TOB «ЛЄММІК», TOB «ВІВА-ТОРГ», TOB «ФАРМАФЛЕКС» скасовано та відповідно керуючись главою 4 Податкового кодексу України, Державна фіскальна служба України скасувало податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 17.02.2017 № в частині встановленого перевіркою завищення TOB «ЮНІПЕТ» витрат, що враховуються при визначені фінансового результату за 2015 рік, по взаємовідносинах з TOB «ЕТЕК СЕРВІС», TOB «ОПТІМА-Д», TOB «АКТАВІЯ-М», TOB «ЛЄММІК», TOB «ВІВА-ТОРГ», TOB «ФАРМАФЛЕКС», а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення та податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 17.02.2017 №, № залишило без змін, а скаргу - частково задовольнило.

На виконання зазначеного рішення Відповідачем 02.06.2017 року було винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від форми Р , яким підприємству донараховано податку на прибуток в розмірі 65199,0 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 996,5 грн. замість частково скасованого податкового повідомлення-рішення від 17.02.2017 №.

Надаючи правову оцінку спірним рішенням ОСОБА_3 управління Державної фіскальної служби у Харківській області, суд виходить із наступного.

Перевіркою встановлено порушення вимог П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України занижено об'єкт оподаткування з податку на прибуток на загальну суму 362 220,0 грн, у т.ч. за 2015 рік на суму 351146,0 грн , за 1 квартал 2016 рік на суму 6074,0 грн., за 2 квартал 2016 рік на суму 5000,0 грн.

Зазначене порушення відбулося внаслідок завищення задекларованих суб'єктом господарювання показників у рядку 2150 «Витрати на збут» за рахунок віднесення (включення) до складу витрат по отриманню послуг з передпродажної підготовки товарів від TOB "ГОРЯЦ-Т" (податковий номер 34443264) на загальну суму 19 649,0 грн, TOB "ТАВРІЯ-В" код 19202597 на загальну суму 106 100,0 грн , ВКФ "ЮНА-СЕРВІС" у вигляді TOB код 20974052 на загальну суму 7 260,09грн, рекламних послуг від ПФ"САС" код 31343008 на загальну суму 106100,0 грн, ПП "АЛГОЛ-2003" код 32761156 на загальну суму 28 333,37 грн, транспортних послуг від ФОП ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_5) на загальну суму 68 695,00 грн та від ФОП ОСОБА_5 (податковий номер) на загальну суму 68 695,00 грн у зв'язку з тим, що під час проведення перевірки у наданих актах виконаних послуг не вказано зміст господарської операції та не доведено необхідності отримання та використання у господарській діяльності Позивача послуг від вказаних контрагентів.

Перевіркою зроблено висновки про завищення податкового кредиту за період з 01.01.2015 по 30.06.2016 всього у сумі 607 542 грн., у т.ч. ., в т.ч. лютий 2015р. у сумі 333 грн, березень 2015р. у сумі 2259 грн, травень 2015р. у сумі 6027 грн, травень 2015р. у сумі 22086 грн., червень 2015р. у сумі 333 грн, серпень 2015р. у сумі 333 грн, вересень 2015р. у сумі 2205 грн, жовтень 2015р. у сумі 3693 грн, листопад 2015 у сумі 693 грн., грудень 2015 у сумі 2078 грн., січень 2016р. у сумі 548 грн., лютий 2016р. у сумі 333 грн, березень 2016р. у сумі 666 грн, квітень 2016р. у сумі 334 грн, травень 2016р. у сумі 379293; грн, червень 2016р. у сумі 186661 грн., внаслідок того, що TOB «ЮНІПЕТ» зайво включено до складу податкового кредиту суми згідно з податковими накладними, отриманими від TOB «ПЕТСТАР» у сумі 378960,00 грн, від TOB «НВП «СУЗІР'Я ПЕТ» () на 3986,00 грн. по договорах поставки товару оскільки по причині відсутності транспортної документації немає можливості встановити вид транспорту, розмір витрат, особу, яка понесла дані витрати, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного., крім того зайво включено до складу податкового кредиту суми від ВКФ «ЮНА-СЕРВІС» у вигляді TOB на 1452,00 грн., ПП «АЛГОЛ-2003» на 5667,00 грн., TOB «ГОРЯЦ-Т» на 3930,00 грн., ПФ «САС» на 21220,00 грн., TOB «ТАВРІЯ-В» на 6000,00 грн. ПДВ.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК. Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХIV).

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: відомості про господарську операцію і підтвердження її реального (фактичного) здійснення.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. ОСОБА_6, договір свідчить лише про намір виконати дії (операції) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до вищенаведеного визначення господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 ПК).

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень.

Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

TOB « ЮНІПЕТ » віднесло до складу податкового кредиту у березні 2015 року у сумі 1926 грн., у квітні 2015 року у сумі 2060 грн.. згідно податкових накладних отриманих від TOB «НВП «СУЗІР'Я ПЕТ»().

Також TOB «ЮНІПЕТ» віднесло до складу податкового кредиту у травні 2016 року у сумі 378960 грн. згідно податкових накладних отриманих від ТОВ "ПЕТСТАР", податковий номер 39589944 згідно Договору поставки №27011 від 27.01.2016р.

Придбання матеріалів підтверджується видатковими накладними №22 від 16.05.2016, №23 від 19.05.2016, №24 від 19.05.2016, №25 від 19.05.2016, №26 від 19.05.2016, №27 від 23.05.2016, №28 від 24.05.2016, №29 від 25.05.2016, №30 від 31.05.2016, Актами приймання товарів ТОВ «ЮНІПЕТ» з ТОВ «ПЕТСТАР» від 31.05.2016, від 25.05.2016, від 24.05.2016, від 23.05.2016, від 19.05.2016, від 16.05.2016, від 27.01.2016р.

Оплату товару (корма для тварин) здійснено у повному обсязі платіжними дорученнями: №185 від 01.03.2016р, №195 від 04.03.2016р, №196 від 04.03.2016р, №296 від 05.04.2016р, №31287 від 04.05.2016р, №384 від 05.05.2016р, №31401 від 11.05.2016р, №31404 від 11.05.2016р, №31409 від 13.05.2016р, №31410 від 13.05.2016р, №31435 від 18.05.2016р, №31443 від 20.05.2016р, №31444 від 23.05.2016р, №31458 від 26.05.2016р, №31459 від 26.05.2016р, №31480 від 01.06.2016р, №31484 від 03.06.2016р, №31522 від 10.06.2016р, №31523 від 10.06.2016р, №31534 від 14.06.2016р, №31537 від 16.06.2016р, №31542 від 17.06.2016р, №31547 від 22.06.2016р, №31565 від 24.06.2016р, №31575 від 30.06.2016р, №31588 від 05.07.2016р, №31632 від 18.07.2016р, №31649 від 25.07.2016р, №31683 від 05.08.2016р, №31686 від 08.08.2016р, №31725 від 22.08.2016р, №31726 від 22.08.2016р, №31729 від 23.08.2016р, №31742 від 25.08.2016р.

Також Позивачем одержано податкові накладні, належним чином оформлені і зареєстровані у ЄРПН: №29 від 16.05.2016р на суму 357529,08грн. ПДВ 20%59588,18грн, №30 від 19.05.2016р на суму 41761,44 ПДВ 20% 41761,44грн., №31 від 19.05.2016р на суму 709941,84 ПДВ 20% 118323,64грн., №32 від 19.05.2016р на суму 217117,66 ПДВ 20% 36186,28грн., №33 від 19.05.2016р на суму 141613,34 ПДВ 20% 23602,22грн., №34 від 23.05.2016р

на суму 553125,76 ПДВ 20% 92187,63грн., №35 від 24.05.2016р на суму 194407,27 ПДВ 20% 32401,21грн., №36 від 25.05.2016р на суму 47159,81 ПДВ 20% 7859,97грн., №37 від 31.05.2016р на суму 11095,20 ПДВ 20% 1849,20грн.

Отримані ТМЦ (корм для тварин), були використані у господарській діяльності Позивача та відповідно вплинули на його фінансово-господарську діяльність і на отримання прибутку.

Основними покупцями товарів для тварин у перевіряємому періоді були:

ТОВ «РОЗЕТКА.УА» згідно договору Поставки №2015/101 від 27.07.2015р, ТОВ«МАРКАНСОН» згідно договору поставки №84/08-15 від 03.08.2015р, ООО «КВАНТА» згідно договору поставки №010111 від 01.11.2011р, ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» згідно договору поставки №776 від 17.01.2011р, ТОВ «Експорт-Прод» Договір поставки товарів №01/11/16 від 17.11.2016р, Частное предпритие «ИДЕАЛ» Договір поставки №21/07/16 від 01.07.2016, ЧПТП «ЄКСТРА» договір №141215/1 від 14.12.2015, ТОВ «ГОРЯЦ-Т» договір №070415/1 від 07.04.2015, ЧП «ТАВРІЯ І» договір №390 від 01.10.2010, ЧП «ТАВРІЯ -В» договір №480 від 11.10.2010, ЧП «ТАВРІЯ ПЛЮС» договір №507 від 11.10.2010, ТОВ «Союз супермаркетів Харкова» згідно договору №0204/2 від 02.04.2012 року, Спільне Українське-Американське підприємство «Європоль» у формі ТОВ договір № 560 від 25.11.2015 року, ТОВ«РЕСПЕКТПЛЮС» договір №010712-1 від 01.07.2012р, ТОВ «Сучасний модерн» договір №0109/1 від 01.09.2012р, ТОВ «Сігмастелс» договір №659 від 15.08.2016р, ТОВ «Восторг» згідно договору №321 від 11.10.2010 року, ТОВ «Укр-Трейд» договір №110К-365 від 28.09.2015р, ТОВ «Компанія «Гранд-маркет» згідно договору №44/К216 від 01.02.2014 року, ТОВ «Мега-трейд» згідно договору №0112к 253 від 01.08.2012 року, ТОВ «Альфа-Продукт» згідно договору №113к136 від 01.11.2012 року, ТОВ «Альфа-Ретеил» згідно договору №110к0501 від 28.09.2010 року, ТОВ «Виал-Маркет» згідно договору №110/к-303 від 28.09.2010 року, ТОВ «ПКФ «ЮНА-СЕРВІС» згідно договору №0604015/1 від 06.04.2015 року, про що свідчать оформлені належним чином первинні документи.

Як доказ порушення податкового законодавства в акті перевірки зазначено, що Придбання матеріалів підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, інші первинні документи, які підтверджують придбання та зберігання товарів до перевірки не надані.

Підприємством не надано документального підтвердження того, яким чином результати отриманих ТМЦ (корм для тварин), отримана від контрагента, була використана у господарській діяльності підприємства та відповідно вплинула на його фінансово-господарську діяльність і на отримання прибутку.

Таким чином, враховуючи те, що надані для перевірки прибуткові накладні не містять вищезазначеної аналітичної інформації, та беручи до уваги ненадання підприємством інших підтверджуючих первинних документів, не є можливим встановити самого факту використання у фінансово - господарської діяльності.

Згідно наявних документів, на підставі яких проводилась перевірка, не виявлено транспортних та супроводжувальних документів, які передбачено вимогами діючого законодавства, відсутня транспортна документація для перевезення вантажів (корм для тварин); В видаткових накладних відсутнє місця отримання окреслених товарно- матеріальних цінностей.

Зазначене підтверджує відсутність доказів фактичного отримання ТМЦ (корм для тварин) TOB « ЮНІПЕТ ».

В ході проведення перевірки згідно наявних документів не виявлено документи, по яких відбувався би рух товару (полімерні матеріали) від продавця (постачальника) до перевізника, до покупця, а також документів, що підтверджують прийняття, оприбуткування та відвантаження лікарської трави відповідно вищезазначених Інструкцій.

Суд зазначає, що зі змісту вищевказаного висновку контролюючого органу вбачається, що він зроблений у вигляді припущення і поза межами своє компетенції.

Судом зясовано, що ТОВ «Петстар» (Орендар) укладено договір суборенди складських приміщень № 15/02-1 від 15.02.2016 року з ТОВ НВП Сузір'я (Орендодавець), з якого вбачається що Орендодавець передає приміщення нежитлової будівлі літера М-1 площею 200,00 м.кв. в оренду ТОВ «Петстар» за адресою: м. Харківська, вул.Зернова,4 тимчасове користування за орендну плату, тобто за тією ж адресою за якою знаходяться складські приміщення Позивача.

Таким чином, спростовуються твердження відповідача, щодо відсутності документів опосередковуючи рух товарів від ТОВ Петстар до ТОВ Юніпет.

Також Вищий адміністративний суд України у своїх рішеннях підтримує позицію про те, що доводи щодо відсутності товарно-транспортної накладної чи неналежного її заповнення не підтверджують безтоварності операцій в разі, якщо мала місце операція з поставки товарів. В такому випадку основне - це наявність первинних документів на підтвердження саме факту постачання товарів, а підтвердження їх перевезення є другорядним. Зокрема, в Ухвалі від 28 липня 2015 року у справі № К/800/20004/15 Вищий адміністративний суд України встановлює таке: «...відсутність належним чином оформлених товарно-транспортних накладних не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку платника податків. Документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.». Зазначена позиція також відображена в інших рішеннях ВАСУ, зокрема, в Ухвалі від 23 вересня 2015 року у справі № К/800/22363/15, в Ухвалі від 27 липня 2015 року у справі № К/800/56974/13, в Ухвалі ВАСУ від 7 грудня 2015 року у справі № К/800/17289/13.

В акті перевірки, також, податковий орган у якості доказів, лише посилається на акти складені іншими податковими органами зокрема: податкову інформацію щодо TOB «НВП «СУЗІР'Я ПЕТ»() за звітні періоди декларування ПДВ березень, квітень 2015 року , з питань проведення фінансово-господарських операцій з постачальником TOB «ЮНІПЕТ» ( код 37187382) за березень 2015р., та з покупцями та постачальниками за квітень 2015р. (лист від 10.09.2015 № 708 /7/20-33-22-03-12); узагальнену податкову інформацію від 19.08.2016 №2283/20-30-14-02-12/39589944 щодо TOB "Петстар" (код 39589944) за квітень- травень 2016 року.

В акті перевірки зазначено, що згідно з даними ЄРПН придбання TOB «Петстар» в травні 2016 року товару, який в подальшому реалізовано на адресу TOB «Юніпет», здійснено у TOB «Петра ОСОБА_7» (код 40171681 ). Відповідно до даних ЄРПН придбання в травні 2016 року підприємством TOB «Петрагруп» товару, в подальшому реалізованого на адресу TOB «Петстар» відсутнє. ОСОБА_6, TOB «Петстар» здійснювало реалізацію у травні 2016 року на адресу TOB «Юніпет» імпортного товару за відсутності факту його реального походження.

ОСОБА_8 адміністративного суду України від 02.06.2011 р. №742/11/13-11 також визначено, що оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Також ВАСУ в ухвалі від 28 липня 2015 року у справі № К/800/24214/15 зазначається : «поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи. Встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.». Аналогічна позиція міститься в наступних рішеннях ВАСУ: Ухвала від 28 липня 2015 року у справі № К/800/26173/15; Ухвала від 28 липня 2015 року у справі № К/800/42947/14, Ухвала від 29 липня 2015 року у справі № К/9991/38528/12, Ухвала від 29 липня 2015 року у справі № К/800/1381/14, Ухвала від 6 серпня 2015 року у справі № К/800/52613/14.

У постанові Верховного Суду України від 26 квітня 2016 року по справі №21-4976а15 міститься висновок, що податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Водночас у справі, що розглядається, суд не встановив підписання бухгалтерських документів особами, які це заперечують.

У постанові від 6 грудня 2016 року по справі № 21-1440а16 Верховний Суд України зазначив, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

У даному випадку ДФС не встановлено фактів невиконання обов'язку зі сплати податків безпосередніми постачальниками Позивача, натомість фактично, йому ставляться в провину дії третіх осіб, з якими у нього ніколи не було комерційних взаємовідносин. Доказів зворотного в акті перевірки не наведено.

Виходячи з існуючої практики застосування Податкового Законодавства податкова вигода може бути визнана необґрунтованою тільки в тому випадку, коли між контрагентами є узгоджені дії, спрямовані на її отримання.

У даному випадку ГУ ДФС не було встановлено будь-яка взаємозалежності між Позивачем, спірними контрагентами і контрагентами 3 -4 ланки. При цьому ГУ ДФС не пояснює, яким чином Позивач міг знати про дії і порушення контрагентів 3 і 4 ланки.

При цьому Позивач не міг якимось чином вплинути на вибір спірними контрагентами того чи іншого контрагента 3 і 4 ланки, так як ніякого зв'язку між Позивачем і даними контрагентами не було. ГУ ДФС не наводиться жодних доказів про узгодженість дій Позивача і контрагентів 3 і 4 ланки.

Також ГУ ДФС не встановлено ланцюжок кругового руху грошових коштів, який міг би свідчити про те, що грошові кошти за придбаний товар повертаються Позивачу.

Більш того, ГУ ДФС не встановлено порушень податкового законодавства з боку як спірних контрагентів , так і контрагентів 3 і 4 ланки.

При таких обставинах, покладання на Позивача податкової відповідальності за дії третіх осіб, з якими у заявника не було господарських взаємовідносин не може бути визнано обґрунтованим ні за яких обставин.

Частиною 2 ст. 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права.

Верховний Суд України (далі - ВСУ) у справах про визначення податкових зобов'язань з ПДВ та податку на прибуток внаслідок недотримання вимог податкового законодавства іншими платниками податків - постачальниками платника податку за ланцюгом поставок додержується позиції щодо відсутності законних підстав ставити право на податковий кредит і формування витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, у залежність від виконання вимог податкового законодавства іншим платником податку, який є контрагентом за правочином.

Зазначена позиція ВСУ відображена у постанові від 31.01.2011 р. №14/11 у справі за позовом ЗАТ «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення та ґрунтується на судовій практиці Європейського суду з прав людини, а саме: на підставі рішення (п'ята секція) у справі «Булвес» АД проти Болгарії (заява №3991/03) від 22.01.2009 року (надалі - рішення Європейського суду з прав людини).

Таким чином, до позивача не можуть застосовуватися наслідки протиправних діянь, вчинених іншими платниками податків.

Доказів, що підтверджують узгодженість дій платника податків і його контрагентів, спрямованих на отримання необґрунтованої податкової вигоди, участі платника податків у "схемі" по створенню штучного документообігу відповідачем в ході судового розгляду не наведено.

Право на зменшення об'єкта оподаткування податку на прибуток та податку на додану вартість на суму понесених витрат надається добросовісним платникам для компенсації витрат, понесених у процесі здійснення реальної економічної діяльності, за умови наявності належного документального підтвердження виконання господарської операції.

Висновки податкового органу щодо виявлених порушень та, відповідно, оскаржувані рішення, окрім іншого, мотивовані тим, що фактично рекламні послуги контрагентами Позивача ПФ"САС" код 31343008, ПП "АЛГОЛ-2003" код 32761156 позивачу не надавалися а отже укладання зазначених договорів не мало розумних економічних причин, а понесені позивачем витрати з придбання цих послуг не можуть вважатися повязаними з господарською діяльністю позивача, у звязку з чим у позивача не було правових підстав для включення цих витрат до складу валових витрат, а також формування у звязку з цим податкового кредиту з ПДВ. Суть позиції податкового органу, крім наведеного вище, полягає також полягає в тому, що позивачем під час перевірки не надано будь-яких документальних даних на підтвердження фактичного здійснення операцій, у актах виконаних послуг не вказано зміст господарської операції, відсутні інформація щодо змісту послуг, відсутні документи, що стали підставою для складання первинного бухгалтерського документу: накази, розпорядження, інформаційні звіти з надання послуг, не надано будь-якого підтвердження щодо вчинення цими контрагентами дій, які б свідчили, що ці особи дійсно проводили певну роботу.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується наявними у справі доказами, взаємовідносини із ПФ "САС" () проводились на підставі укладеного між сторонами договору про розміщення наружної реклами №327 від 27.04.2015р, за яким, виконавець (ПФ "САС") зобов'язується провести рекламну кампанію .

Фактичне виконання послуг підтверджується актами прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №ОУ-00726 від 30.11.2015, №ОУ-00752 від 30.11.2015, №ОУ-00752 від 31.10.2015, №ОУ-0000380 від 30.06.2015, №ОУ-0000381 від 30.06.2015, №ОУ-0000382 від 30.06.2015, №ОУ-0000379 від 30.06.2015, №ОУ-0000337 від 31.05.2015, №ОУ-0000336 від 31.05.2015.

Розрахунки між підприємствами здійснені на підставі платіжних доручень №790 від 16.10.2015, №1028 від 06.01.2016, №70 від 01.02.2015, №304 від 29.04.2015, №383 від 26.05.2015 (76000,00), від 26.05.2015р, виписка банка від 27.05.2015р(повернення коштів 76000,00.

Взаємовідносини із ПП "Алгол-2003" () проводились на підставі укладеного між сторонами договору про надання рекламних послуг та рахунків фактур.

Фактичне виконання послуг підтверджується актами прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №3850 від 30.06.2016, №759 від 31.05.2016, №671 від 30.04.2016, №548 від 31.03.2016, №218 від 29.02.2016, №104 від 31.01.2016, №4687 від 31.12.2015, №4473 від 30.11.2015, №4366 від 31.10.2015, №4163 від 30.09.2015, №4004 від 31.08.2015, №3809 від 31.07.2015, №3621 від 30.06.2015, №3319від 06.05.2015, №3047 від 30.04.2015, №456 від 28.02.2015, №160 від 31.01.2015.

Розрахунки між підприємствами здійснені шляхом перерахування безготівкових коштів.

До кожного акта надані макети-фотозвіти по розміщенню рекламних матеріалів. Додаткові угоди до договорів з визначенням місць по розміщенню рекламних матеріалів.

Факт реальності договорів про виконання робіт (надання послуг) підтверджується наданими первинними документами та податковими накладними, які оформлені відповідно до приписів чинного Законодавства. Первині бухгалтерські документі містять всі необхідні для цілей оподаткування відомості про обсяг, зміст та вартість спірних операцій та підтверджують їх фактичне виконання, поряд з іншими наданими первинними документами вони не можуть бути підставою для визнання договорів нікчемними, а господарських операцій безтоварними.

Вищий адміністративний суд України в своїй постанові від 17.12.2014 року у справі N К/800/21565/13 відзначає, що хоча чинне податкове законодавство не встановлює конкретного переліку первинних документів, складенням яких має оформлюватися господарська операція, та не визначає ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі, втім умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити однозначний висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту.

У поданих Підприємством актах здачі-приймання робіт (послуг) зазначено факт надання послуги, її вартість та відсутність будь-яких взаємних претензій сторін з приводу надання цих послуг. Зміст розглядуваних послуг передбачає матеріалізацію їх результату, зокрема, у вигляді складених звітів, оформлених документів, розроблених матеріалів та продуктів. Відповідні документи наявні у матеріалах справи.

Також Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 12.07.2016 р. у справі №К/800/13578/16) та Ухвалі від 31.05.2016 р. по справі № К/800/28656/14 зауважив: ступінь деталізації опису господарської операції в первинному документі законодавством не встановлена. Незаповнення в первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, а також відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг не перешкоджають прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій.

Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів дійти висновку про те, що витрати фактично понесені.

Окрім того, ВАСУ наголосив: виходячи зі специфіки послуги як предмета господарської операції, акт наданих послуг із переліком фактично поставлених послуг за напрямами, указаними в договорах, є достатнім доказом, що підтверджує факт виконання такої господарської операції.

ОСОБА_6 здачі-приймання наданих послуг є достатнім доказом їх надання виходячи із специфіки послуги як предмета господарської операції

Позивачем було укладено з вищезазначеними контрагентами договори про надання рекламних послуг з метою збільшення обсягів продажів продукції позивачем.

Виконання послуг підтверджується наявними у справі актами прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), крім того Позивачем подано додаткові угоди до договорів з визначенням місць розміщенння рекламних консрукцій а також докази узгодження макетів рекламних постерів, з наданих документів вбачається факт надання послуг за напрямами, визначеними в договорах.

Висновки податкового органу щодо виявлених порушень та, відповідно, оскаржувані рішення, окрім іншого, мотивовані тим, що фактично консультативні маркетингові мерчандайзінгові послуги контрагентами Позивача ТОВ «Горяц-Т», ТОВ «Таврія-В», ВКФ Юна-Сервіс позивачу не надавалися а отже укладання зазначених договорів не мало розумних економічних причин, а понесені позивачем витрати з придбання цих послуг не можуть вважатися повязаними з господарською діяльністю позивача, у звязку з чим у позивача не було правових підстав для включення цих витрат до складу валових витрат, а також формування у звязку з цим податкового кредиту з ПДВ. Суть позиції податкового органу, крім наведеного вище, полягає також полягає в тому, що позивачем під час перевірки та розгляду справи не надано будь-яких документальних даних на підтвердження фактичного здійснення операцій, у актах виконаних послуг не вказано зміст господарської операції, відсутні інформація щодо змісту отриманих маркетингових та інформаційних послуг, відсутня інформація щодо погодинної ціни, кількості годин для надання послуг, а також не можливо перевірити коли TOB « ЮНІПЕТ » зверталось до зазначених вище контрагентів з метою отримання маркетингових послуг та послуг щодо передпродажної підготовки товару, відсутні документи, що стали підставою для складання первинного бухгалтерського документу: накази, розпорядження, інформаційні звіти з надання послуг, не надано будь-якого підтвердження щодо вчинення цими контрагентами дій, які б свідчили, що ці особи дійсно проводили певну роботу по проведенню передпродажної підготовки товарів позивача.

Взаємовідносини із ТОВ "Горяц-Т" ( проводились на підставі укладеного між сторонами договору про надання послуг № 070415/2 від 07.04.2015 р. за яким, виконавець (ТОВ "Горяц-Т") надає мерчандайзінгові, інформаційно-консультативні та маркетингові послуги щодо товару який поставляється замовником згідно укладеного сторонами договору поставки №070415/1 від 07.04.2015.

Фактичне виконання послуг підтверджується актами прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №124 від 20.04.2015, №92 від 20.05.2015, №115 від 21.09.201, №116 від 21.09.2015, № від 23.12.2015, № від 14.01.2016 та Податкова накладна № 34 від 14.01.2016, № 263 від 23.12.2015, № 115 від 21.09.2015, № 116 від 21.09.2015, № 92 від 20.05.2015, № 124 від 20.04.2015.

Розрахунки між підприємствами здійснені на підставі платіжних доручень №551 від 21.07.2015, №1027 від 06.01.2015, №789 від 16.10.2015, №67 від 01.02.2015.

Взаємовідносини із ВКФ "Юна-Сервіс" ( проводились на підставі укладеного між сторонами договору про надання послуг № 060415/2 від 06.04.2015 р. за яким, виконавець (ВКФ "Юна-Сервіс") надає мерчандайзінгові, інформаційно-консультативні та маркетингові послуги щодо товару який поставляється замовником згідно укладеного сторонами договору поставки №060415/1 від 06.04.2015.

Фактичне виконання послуг підтверджується актами прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №30 від 14.01.16, №85 від 21.09.15, №86 від 21.09.15, № від 23.12.15.

Розрахунки між підприємствами здійснені на підставі платіжних доручень №790 від 16.10.2015, №1028 від 06.01.2016, №70 від 01.02.2017.

Взаємовідносини із ТОВ "Таврія-В" () проводились на підставі укладених між сторонами договору про надання послуг №546 від 02.10.2015р, договір про надання послуг №297 від 11.05.2015р за якими, виконавець (ТОВ "Таврія-В") надає послуги направлені на реалізацію та просування продукції Замовника (ТОВ Юніпет) в торговій мережі супермаркетів Таврія-В, зокрема послуги з викладення та розміщення продукції в місцях роздрібного продажу, внесення продукції до інформаційних баз продажу, з передпродажної підготовки товарів, інструктаж продавців роздрібних магазинів щодо споживчих характеристик товару.

Фактичне виконання послуг підтверджується актами прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №3105369 від 31.05.2015, №3105348 від 31.10.2015.

Розрахунки між підприємствами здійснені на підставі платіжних доручень №67 від 01.02.2015, №372 від 20.05.2015.

Взаємовідносини із ПФ "САС" () проводились на підставі укладеного між сторонами договору про розміщення наружної реклами №327 від 27.04.2015р, за яким, виконавець (ПФ "САС") зобов'язується провести рекламну кампанію .

Фактичне виконання послуг підтверджується актами прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №ОУ-00726 від 30.11.2015, №ОУ-00752 від 30.11.2015, №ОУ-00752 від 31.10.2015, №ОУ-0000380 від 30.06.2015, №ОУ-0000381 від 30.06.2015, №ОУ-0000382 від 30.06.2015, №ОУ-0000379 від 30.06.2015, №ОУ-0000337 від 31.05.2015, №ОУ-0000336 від 31.05.2015.

Розрахунки між підприємствами здійснені на підставі платіжних доручень №790 від 16.10.2015, №1028 від 06.01.2016, №70 від 01.02.2015, №304 від 29.04.2015, №383 від 26.05.2015 (76000,00), від 26.05.2015р, виписка банка від 27.05.2015р(повернення коштів 76000,00.

Взаємовідносини із ПП "Алгол-2003" () проводились на підставі укладеного між сторонами договору про надання рекламних послуг та рахунків фактур.

Фактичне виконання послуг підтверджується актами прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №3850 від 30.06.2016, №759 від 31.05.2016, №671 від 30.04.2016, №548 від 31.03.2016, №218 від 29.02.2016, №104 від 31.01.2016, №4687 від 31.12.2015, №4473 від 30.11.2015, №4366 від 31.10.2015, №4163 від 30.09.2015, №4004 від 31.08.2015, №3809 від 31.07.2015, №3621 від 30.06.2015, №3319від 06.05.2015, №3047 від 30.04.2015, №456 від 28.02.2015, №160 від 31.01.2015.

Розрахунки між підприємствами здійснені шляхом перерахування безготівкових коштів.

Факт реальності договорів про виконання робіт (надання послуг) підтверджується наданими первинними документами та податковими накладними, які оформлені відповідно до приписів чинного Законодавства. Первині бухгалтерські документі містять всі необхідні для цілей оподаткування відомості про обсяг, зміст та вартість спірних операцій та підтверджують їх фактичне виконання, поряд з іншими наданими первинними документами вони не можуть бути підставою для визнання договорів нікчемними, а господарських операцій безтоварними.

Крім того, реальність отримання послуг підтверджено також аналітичним звітом (довідкою) про стан та динаміку продажу товарів в перевіряємий період звітами про надання послуг.

Виходячи з визначення терміна "маркетинг", наведеного в Інструкції щодо заповнення форми державного статистичного спостереження N 1-інновація "Обстеження технологічних інновацій промислового підприємства", затвердженій наказом Держкомстату України від 28.11.2005 р. N 382, можна зробити висновок, що маркетинг проводиться з метою вдосконалення збуту продукції на ринку.

Так, з визначення мерчандайзингу вбачається, що це комплекс заходів, спрямованих на збільшення обсягів продажу товарів у роздрібній торгівлі. Мерчандайзинг розвиває популярність торгових марок шляхом впливу на споживача. Сутність мерчандайзингу полягає у проведенні спеціальних робіт з розміщення й викладення товару, оформленню місць продажів, і створенню ефективного запасу з метою впливу на потенційного покупця.

Тобто, для досягнення ділової мети, якою є підвищення рентабельності продажу товарів і збільшення доходу підприємства, ТОВ "Юніпет" замовляло в своїх контрагентів комплекс заходів спрямованих на збільшення обсягів продажу товарів у роздрібній торгівлі, оскільки рівень споживчого попиту прямо впливає на ділову мету підприємства.

Згідно п.52.6. ст.52 Податкового кодексу України, Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, проводить періодичне узагальнення індивідуальних податкових консультацій, а також аналізує обставини, що свідчать про неоднозначність окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, шляхом надання узагальнюючих податкових консультацій, які затверджуються наказом цього органу.

Узагальнюючі податкові консультації підлягають оприлюдненню на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, протягом пяти календарних днів з дня їх надання.

Наказом Державної податкової служби України від 15.02.2012 N 123 була затверджена Узагальнююча податкова консультація щодо віднесення витрат на оплату маркетингових та рекламних послуг до складу витрат. Так, відповідно до даної консультації, рекламні та маркетингові послуги можуть, зокрема, оплачуватись та проводитись за ініціативи власника торговельної марки, виробника продукції, дистриб'ютора, торговельної мережі.

Відповідно до п. 53.1 Податкового кодексу України, не може бути притягнуто до відповідальності, включаючи фінансової (штрафні санкції та/або пеня), платника податків (податкового агента та/або його посадову особу), який діяв відповідно до індивідуальної податкової консультації, наданої йому у письмовій формі, а також узагальнюючої податкової консультації, за діяння, що містить ознаки податкового правопорушення, зокрема на підставі того, що у подальшому така податкова консультація була змінена або скасована..

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 (далі П(С)БО 16).

Згідно з п. 5 П(С) БО 16 (Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 р. № 318) витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов'язань

Відповідно до п.7 П(С)БО 16 витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Відповідно до п.19 П(С)БО 16 витрати на збут включають такі витрати, пов'язані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг):

витрати пакувальних матеріалів для затарювання готової продукції на складах готової продукції;

витрати на ремонт тари;

оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут;

витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг);

витрати на передпродажну підготовку товарів;

витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом;

витрати на утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів, пов'язаних зі збутом продукції, товарів, робіт, послуг (операційна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона);

витрати на транспортування, перевалку і страхування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки;

витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування;

витрати на страхування призначеної для подальшої реалізації готової продукції (товарів), що зберігається на складі підприємства;

витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів (філій, представництв) підприємства;

інші витрати, пов'язані зі збутом продукції, товарів, робіт, послуг.

Витрати, які неможливо прямо пов'язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

В досліджених договорах позивача з його контрагентами при встановленні ціни договору не використовується критерій погодинної ціни надання послуг та виконання робіт та кількість витрачених годин для надання послуг (виконання робіт). Договори позивача з його контрагентами містять заздалегідь обумовлену між сторонами ціну за певний вид послуг або за одиницю товару. Вказаний спосіб формування договірної ціни не суперечить чинному законодавству України. Таким чином, посилання відповідача на ту обставину, що у взаємовідносинах між позивачем та його контрагентами неможливо встановити погодинну ціну та кількість витрачених годин для надання послуг, не можна оцінити як порушення позивачем приписів податкового законодавства, оскільки в досліджених договорах використовувався інший спосіб формування договірної ціни.

Жодною нормою Податкового кодексу України не зазначено, якими саме документами має бути підтверджена господарська операція, зокрема, що надання маркетингових (мерчандайзингових) послуг, послуг з ексклюзивного розміщення товару на полках (стелажах), внесення відомостей про замовника до інформаційної бази виконавця, послуг по організації просування товарів постачальника тощо, має підтверджуватися саме письмовими звітами виконавців.

ОСОБА_6, відповідач помилково встановлює та поширює додаткові обмеження щодо формування витрат на проведенні маркетингові послуги, послуги з мерчандайзингу та інших послуг із просування товару позивача до споживача лише при наявності письмового звіту виконавця, оскільки такі обмеження заборонені.

В межах здійснення податкового контролю відповідач лише перевіряє реальність операцій з придбання послуг, наявність у платника належним чином оформлених первинних документів на підтвердження факту понесення витрат за цими операціями, однак без оцінювання економічної доцільності цих послуг, їх ефективності та практичного впливу на результат діяльності платника.

Також чинне податкове законодавство України не пов'язує можливість обліку витрат з метою оподаткування прибутку з наявністю або відсутністю права власності на товари, щодо яких здійснюються відповідні дії, що тягнуть такі витрати.

Як свідчать матеріали справи, позивачем із контрагентами, які надавали йому маркетингові (мерчандайзингові) та рекламні послуги тощо, були укладені договори поставки товару (виробом та корма для тварин), що мали множинний та регулярний характер (Договір поставки з ТОВ «ГОРЯЦ-Т» №070415/1 від 07.04.2015, ,Договір поставки з ЧП «ТАВРІЯ -В» №480 від 11.10.2010, Договір поставки з ВКФ "Юна-Сервіс" № 060415/1 від 06.04.2015 р ). У зв'язку з цим, метою отримання позивачем таких послуг є збільшення об'ємів майбутніх поставок товару до відповідних торговельних мереж. ОСОБА_6 послуги, передбачені договорами про надання маркетингових, мерчандайзингових та інших послуг, які були укладені між позивачем та його контрагентами, пов'язані з продажем і придбанням продукції позивача та стосуються продукції (товару), постачання якої є господарською діяльністю позивача, що дає підстави віднести їх вартість до складу витрат підприємства.

За відсутності придбання та оплати таких послуг постачальником товари постачальника, з метою продажу яких такі послуги придбаваються, не будуть розміщені в торговельній залі (та, відповідно, не будуть продаватися в магазині) або будуть розміщені таким чином, що порівняно з товарами іншої/аналогічної групи вони матимуть менш привабливий споживчий вигляд, оскільки не виділятимуться візуально та будуть менш помітними для споживачів, що не сприятиме їх купівлі та не дасть змоги досягнути постачальником його головної мети - отримання максимального доходу, підтримання та збільшення попиту на товар. ОСОБА_6, обов'язковість придбання послуг з метою здійснення поставок товарів на адресу вказаних вище контрагентів та отримання доходів від таких продажів є ще одним підтвердженням використання придбаних послуг у господарській діяльності позивача.

Крім того, на час виконання договорів та складання відповідних податкових накладних контрагенти позивача не були припинені чи визнані фіктивним згідно з рішенням суду у кримінальній справі.

TOB « ЮНІПЕТ » у відповідних податкових періодах, на виконання умов Договору надання послуг № б/н від 05 січня 2015 року включено до складу витрат, транспортні послуги від ФОП ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_5).

Фактичне надання послуг підтверджується належним чином складеними актами здачі-приймання виконаних робіт від 06.01.2015, від 14.01.2015, від 04.02.2015, від 11.02.2015, від 18.02.2015, від 25.02.2015, від 04.03.2015, від 11.03.2015, від 18.03.2015, від 25.03.2015, від 01.04.2015, від 08.04.2015, від 15.04.2015, від 22.04.2015, від 29.04.2015, від 10.08.2015, від 10.06.2015 із зазначенням маршрутів перевезень та відстані а також належним чином складеними товар-транспортними накладними.

Проведення розрахунків підтверджується платіжними дорученнями №7 від 08.01.2015,№31 від 14.01.2015,№76 від 04.02.2015, №106 від 13.02.2015,№122 від 18.02.2015,№135 від 25.02.2015 ,№154 від 05.03.2015, №191 від 20.03.2015,№217 від 27.03.2015,№226 від 01.04.2015,№251 від 08.04.2015,№293 від 24.04.2015,№343 від 13.05.2015,№544 від 20.07.2015,№604 від 19.08.2015.

TOB « ЮНІПЕТ » у відповідних податкових періодах, на виконання умов Договору надання послуг № б/н від 01 лютого 2015 р. включено до складу витрат, транспортні послуги від ФОП ОСОБА_5 (податковий номер).

Фактичне надання послуг підтверджується належним чином складеними актами надання послуг від 23.06.2016, від 20.07.2016, від 23.07.2016, від 13.07.2016, від 16.01.2015, від 23.01.2015, від 29.01.2015, від 06.02.2015, від 23.02.2015, від 13.02.2015, від 23.02.2015, від 06.03.2015, від 20.03.2015, від 11.03.2015, від 13.03.2015, від 17.03.2015, від 30.03.2015, від 27.03.2015, від 10.04.2015, від 03.04.2015, від 17.04.2015, від 24.04.2015, від 30.04.2015, від 08.04.2015, від 15.05.2015, від 25.05.2015, від 29.05.2015, від 05.06.2015, від 08.06.2015, від 12.06.2015, від 15.06.2015, від 19.06.2015, від 22.06.2015, від 26.06.2015, від 03.07.2015, від 06.07.2015, від 13.07.2015, від 15.07.2015, від 16.07.2015, від 20.07.2015, від 23.07.2015, від 27.07.2015, від 30.07.2015, від 06.08.2015, від 13.08.2015, від 17.08.2015, від 24.08.2015, від 26.08.2015, від 31.08.2015, від 08.08.2015, від 09.08.2015, від 22.08.2015, від 28.08.2015, від 27.08.2015, від 23.11.2015, від 30.11.2015, від 01.12.2015, від 08.12.2015, від 09.12.2015, від 16.12.2015 із зазначенням маршрутів перевезень та відстані а також належним чином складеними товар-транспортними накладними.

Проведення розрахунків підтверджується платіжними дорученнями №348 від 15.05.2015, №466 від 30.06.2015, №727 від 30.06.2015, №992 від 25.12.2015.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерську та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити, зокрема, зміст та обсяг господарської операції.

Всі акти прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) містять реквізити передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерську та фінансову звітність в Україні", у тому числі містять вказівку на зміст господарських операцій, зокрема: транспортні послуги, маркетингові послуги, мерчандайзингові послуги, послуги з ексклюзивного розміщення товару постачальника на полках (стелажах), внесення відомостей про замовника до інформаційної бази виконавця, послуги по організації просування товарів постачальника та обсяг цих господарських операцій , маршрут перевезення, відстань (вартість наданих послуг).

Відповідно до п. 8 ст. 19 Господарського кодексу України, забороняється вимагати від суб'єктів господарювання надання статистичної інформації та інших даних, не передбачених законом або з порушенням порядку, встановленого законом.

Вищий адміністративний суд України в своїх ухвалах від 5 серпня 2015 року у справі № К/800/40727/14 та від 5 серпня 2015 року у справі № К/800/68410/14 притримується наступної позиції: «Недостатність відомостей про зміст поставлених позивачеві послуг у поданих Товариством актах виконаних робіт (наданих послуг) також об'єктивно були відхилені апеляційним судом. Адже ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту. Власне відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій.».

Відповідачем не надані в акті перевірки докази того, що в актах прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) повинні міститися більш детальний зміст та обсяг господарської операції. А також не надано доказів, які підтверджують та встановлюють спеціальні вимоги по обов'язковому складанню та наявності інших документів (письмових звітів тощо).

Враховуючи викладене, акти прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) є належною документальною підставою для віднесення сум вартості відображених цими актами послуг (робіт) до складу витрат.

Суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

А згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.

При зазначених обставинах, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІПЕТ" до ОСОБА_3 управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень -задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення ОСОБА_3 управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 17.02.2017 року № НОМЕР_1.

Скасувати податкове повідомлення - рішення ОСОБА_3 управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 17.02.2017 року № НОМЕР_2.

Скасувати податкове повідомлення - рішення ОСОБА_3 управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 02.06.2017 року № НОМЕР_3.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІПЕТ" (61093, м. Харків, вул. Полтавський шлях 115, ) судові витрати в загальному розмірі 8813,13 (вісім тисяч вісімсот тринадцять ) грн. 13 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_3 управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська 46, ).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 27.10.2017 року.

Суддя О.М. Тітов