Справа № 813/5260/13-а
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/6796/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінда О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25.01.2017 року у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Інспекції державно - будівельного контролю у м. Львові, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1, приватного підприємства "Петробуд", Львівської міської ради, про визнання протиправними дій та скасування реєстрації декларацій,

ВСТАНОВИЛА :

Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України , Інспекції державно - будівельного контролю у м. Львові , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 , приватного підприємства "Петробуд" , Львівської міської ради , в якому, згідно поданих уточнень, просить визнати неправомірними дії Інспекції ДАБК у Львівській області та скасувати реєстрацію декларації про початок виконання підготовчих робіт від 02.06.2011 року № ЛВ та реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 08.11.2011 року № ЛВ 08311070, а також враховуючи заяву про зміну позовних вимог від 21.12.2016 року (вх. № 32010), просить визнати незаконною та скасувати декларацію Департаменту ДАБІ України у Львівській області про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І - ІІІ категорії складності, зареєстрованої 02.12.2015 року № ЛВ 78.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем 1 зареєстровано оскаржувані декларації про початок виконання підготовчих робіт та про початок виконання будівельних робіт по реконструкції офісних приміщень за адресою АДРЕСА_1, в той час як третьою особою ОСОБА_1 на орендованій у Львівської міської ради земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1, знесено офісну будівлю, яка підлягала реконструкції та розпочато нове самовільне будівництво. Крім цього, позивач вважає, що до оскаржуваних декларацій внесено неправдиві відомості про наказ директора департаменту містобудування від 18.10.2010 року №А-355 "Про затвердження ОСОБА_1 вимог до архітектурно-планувальної частини проекту реконструкції офісних приміщень на АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок надбудови", оскільки рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 23.09.2011 року №863 такий наказ було скасовано. Враховуючи наведені аргументи, позивач вважає дії відповідача стосовно реєстрації декларацій неправомірними та просить скасувати таку реєстрацію.

Оскаржуваною постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25.01.2017 року в задоволенні позовної заяви - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, що відповідачем 1 зареєстровано оскаржувані декларації про початок виконання підготовчих робіт та про початок виконання будівельних робіт по реконструкції офісних приміщень за адресою АДРЕСА_1, в той час як третьою особою ОСОБА_1 на орендованій у Львівської міської ради земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1, знесено офісну будівлю, яка підлягала реконструкції та розпочато нове самовільне будівництво. Крім цього, позивач вважає, що до оскаржуваних декларацій внесено неправдиві відомості про наказ директора департаменту містобудування від 18.10.2010 року №А-355 "Про затвердження ОСОБА_1 вимог до архітектурно-планувальної частини проекту реконструкції офісних приміщень на АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок надбудови", оскільки рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 23.09.2011 року №863 такий наказ було скасовано. Враховуючи наведені аргументи, позивач вважає дії відповідача стосовно реєстрації декларацій неправомірними та просить скасувати таку реєстрацію.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що станом на дату винесення рішення в цій справі спірний об'єкт, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (громадський будинок офісні приміщення) перебуває у приватній власності ОСОБА_1 Вказане підтверджується наявною у справі копією свідоцтва про право власності № 50768116 від 24.12.2015 року. Таким чином, задоволення позову та скасування реєстрації декларації про початок виконання підготовчих робіт від 02.06.2011 року № ЛВ, реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 08.11.2011 року № ЛВ 08311070, а також скасування декларації про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І - ІІІ категорії складності, зареєстрованої 02.12.2015 року № ЛВ 78, жодним не призведе до захисту порушених, на думку позивача, його прав і свобод саме в публічній сфері. Тобто, ним (позивачем) обрано не той спосіб захисту.

Крім того, суд вважає за необхідне наголосити на твердженні позивача про те, що підставою для звернення його як органу місцевого самоврядування до органу виконавчої влади щодо визнання незаконними його рішень (дій, бездіяльності) є обмеження у зв'язку з цим права територіальних громад, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування (зокрема, ч.4 ст.71 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"). На переконання суду, позивачем не наведено, яким чином оскаржувані рішення та дії обмежують права територіальної громади м. Львова, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування, відтак, не є доведеним порушення прав Галицької РА ЛМР тими діями та рішеннями відповідача 1, що є предметом розгляду у даній справі.

Більше того, судом встановлено, що у позивача фактично існує спір з третьою особою ОСОБА_1

Визначення поняття "справа адміністративної юрисдикції" наведено у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України , під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Стаття 17 КАС України встановлює категорії спорів, на які поширюється компетенція адміністративних судів, щодо вирішення адміністративних справ. Так, зокрема, згідно ч. 1 вказаної статті, юрисдикція адміністративного суду поширюється на спори осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Поняття "суб'єкт владних повноважень" визначено у статті 3 КАС України - це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

В частині 6 вищевказаної статті вказано, що адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Тобто, з вищенаведеного випливає те, що публічно правовий спір виникає із публічно-правових відносин між суб'єктом владних повноважень з приводу прийняття ним рішення, вчинення дії або допущення бездіяльності і саме в тих правовідносинах, учасником яких є фізична або юридична особа, яка звернулась з позовом до суду.

З матеріалів справи вбачається, що публічно-правові відносини у зв'язку із реєстрацією декларації про початок виконання підготовчих робіт від 02.06.2011 року № ЛВ, декларації про початок виконання будівельних робіт від 08.11.2011 року № ЛВ 08311070 та декларації про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І - ІІІ категорії складності, зареєстрованої 02.12.2015 року № ЛВ 78, виникли саме між суб'єктом владних повноважень відповідачем 1 ДАБІ України та третьою особою ОСОБА_1

Позивач Галицька РА ЛМР не є учасником вказаних правовідносин у публічно-правовій сфері, адже відповідач не здійснював і не здійснює щодо неї жодних управлінських функцій. Крім того, як уже зазначалося, у ОСОБА_1 зареєстроване право власності на спірний об'єкт, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується наявним у справі свідоцтвом про право власності № 50768116 від 24.12.2015 року.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.2008 року нежитлові приміщення загальною площею 735,1 кв.м., які знаходяться у м. Львові на АДРЕСА_1, належать ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 на підставі договору оренди земельної ділянки від 31.12.2009 року, укладеного з Львівською міською радою, користується земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: м. Львов, вул. Лижв'ярська, 42, загальною площею 0,1022 га, кадастровий номер НОМЕР_2. Строк дії договору сторони погодили до 03.12.2019 року.

02.06.2011 року ОСОБА_1 подано до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області декларацію про початок виконання підготовчих робіт з реконструкції офісних приміщень на АДРЕСА_1 з розширенням. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області 02.06.2011 року зареєстровано вказану декларацію за № ЛВ .

08.11.2011 року ОСОБА_1 подано до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області декларацію про початок виконання будівельних робіт з реконструкції офісних приміщень на АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок надбудови у м. Львові. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області 11.11.2011 року зареєстровано вказану декларацію за № ЛВ 08311070. Позивач не погоджуючись з діями відповідача щодо реєстрації оскаржених декларацій, звернувся з даним позовом до суду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2012 року позов задоволено повністю; скасовано проведену Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області реєстрацію Декларації про початок виконання підготовчих робіт від 02.06.2011 року №ЛВ та Декларації про початок виконання будівельних робіт від 08.11.2011 року №ЛВ 08311070 по вул. Лижв'ярській,42 у м. Львові.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2012 року задоволено апеляційні скарги ОСОБА_2 та ПП "Петробуд"; постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2012 року скасовано; в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.06.2013 року задоволено частково касаційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради; скасовано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2012 року та постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2012 року; справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду постановою Львівського окружного адміністративного суду у даній справі від 10.06.2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

В подальшому, вищевказана постанова була залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2015 року.

Вищий адміністративний суд України своєю ухвалою від 07.04.2016 року касаційні скарги Львівської міської ради та Галицької районної адміністрації задовольнив частково, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10.06.2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2015 року скасував та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вищий адміністративний суд України, скасовуючи рішення попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд зазначив, що висновки судів попередніх інстанцій зроблені без належного дослідження та без відображення у судових рішеннях будь-яких мотивів щодо зазначених позивачем обставин відносно фактичного зайняття будівництвом на момент подання на реєстрацію декларації про початок будівельних робіт земельної ділянки значно більшого розміру, ніж належної замовнику за договором оренди, самовільного зайняття замовником заповідної території парку культури і відпочинку.

Крім цього, на думку Вищого адміністративного суду України, судами не з'ясовані обставини відповідності здійснюваної третьою особою забудови вимогам проектної документації, вказаної у деклараціях, в тому числі з урахуванням фактичного повного знесення офісної будівлі, про що зазначає позивач, та передбаченого робочим проектом реконструкції офісних приміщень по АДРЕСА_1 у м. Львові з розширенням розбирання конструкцій 3 та 2 поверхів та перекриття над 1 поверхом, демонтажем внутрішніх цегляних стін, колон та перегородок, влаштування залізобетонних монолітних фундаментів та залізобетонного каркасу будівлі із цегляними стінами 1-3 поверхів та стін 4 поверху із газобетон них блоків. Тому, оскільки судами порушені вимоги щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості і таке неправильне вирішення справи не може бути усунено судом касаційної інстанції, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд.

Відповідно до ч. 5 ст. 227 КАС України, висновки і мотиви, з яких скасовано рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Враховуючи наведене, Львівським окружним адміністративним судом враховані вищевказані висновки Вищого адміністративного суду України.

Водночас, приймаючи рішення у даній справі, суд виходив з наступного.

Судом встановлено, що станом на дату винесення рішення в цій справі спірний об'єкт, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (громадський будинок офісні приміщення) перебуває у приватній власності ОСОБА_1 Вказане підтверджується наявною у справі копією свідоцтва про право власності № 50768116 від 24.12.2015 року.

Таким чином, задоволення позову та скасування реєстрації декларації про початок виконання підготовчих робіт від 02.06.2011 року № ЛВ, реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 08.11.2011 року № ЛВ 08311070, а також скасування декларації про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І - ІІІ категорії складності, зареєстрованої 02.12.2015 року № ЛВ 78, жодним не призведе до захисту порушених, на думку позивача, його прав і свобод саме в публічній сфері. Тобто, ним (позивачем) обрано не той спосіб захисту.

Крім того, суд вважає за необхідне наголосити на твердженні позивача про те, що підставою для звернення його як органу місцевого самоврядування до органу виконавчої влади щодо визнання незаконними його рішень (дій, бездіяльності) є обмеження у зв'язку з цим права територіальних громад, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування (зокрема, ч.4 ст.71 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"). На переконання суду, позивачем не наведено, яким чином оскаржувані рішення та дії обмежують права територіальної громади м. Львова, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування, відтак, не є доведеним порушення прав Галицької РА ЛМР тими діями та рішеннями відповідача 1, що є предметом розгляду у даній справі.

Більше того, судом встановлено, що у позивача фактично існує спір з третьою особою ОСОБА_1

Визначення поняття "справа адміністративної юрисдикції" наведено у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Стаття 17 КАС України встановлює категорії спорів, на які поширюється компетенція адміністративних судів, щодо вирішення адміністративних справ. Так, зокрема, згідно ч. 1 вказаної статті, юрисдикція адміністративного суду поширюється на спори осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Поняття "суб'єкт владних повноважень" визначено у статті 3 КАС України - це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

В частині 6 вищевказаної статті вказано, що адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Тобто, з вищенаведеного випливає те, що публічно правовий спір виникає із публічно-правових відносин між суб'єктом владних повноважень з приводу прийняття ним рішення, вчинення дії або допущення бездіяльності і саме в тих правовідносинах, учасником яких є фізична або юридична особа, яка звернулась з позовом до суду.

З матеріалів справи вбачається, що публічно-правові відносини у зв'язку із реєстрацією декларації про початок виконання підготовчих робіт від 02.06.2011 року № ЛВ, декларації про початок виконання будівельних робіт від 08.11.2011 року № ЛВ 08311070 та декларації про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І - ІІІ категорії складності, зареєстрованої 02.12.2015 року № ЛВ 78, виникли саме між суб'єктом владних повноважень відповідачем 1 ДАБІ України та третьою особою ОСОБА_1

Позивач Галицька РА ЛМР не є учасником вказаних правовідносин у публічно-правовій сфері, адже відповідач не здійснював і не здійснює щодо неї жодних управлінських функцій.

Крім того, як уже зазначалося, у ОСОБА_1 зареєстроване право власності на спірний об'єкт, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується наявним у справі свідоцтвом про право власності № 50768116 від 24.12.2015 року.

Тому, підсумовуючи наведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов переконання, що позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, відтак, у задоволенні позову відмовити повністю.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 199, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25.01.2017 року у справі № 813/5260/13-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
В. Я. Качмар