Справа № 161/7555/17
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8540/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП старшого сержанта поліції Молочка Сергія Віталійовича, Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції про скасування постанови за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області з адміністративним позовом до поліцейського роти №3 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП старшого сержанта поліції Молочка Сергія Віталійовича, Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 411082 від 06.05.2017.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2017 року задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову серії АР № 411082 від 06.05.2017 року про накладення поліцейським роти № 3 батальйону УПП у місті Луцьку Департаменту патрульної поліції старшим сержантом поліції Молочком Сергієм Віталійовичем адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу на вищевказану постанову суду. В апеляційній скарзі вказує, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати її та ухвалитити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідачем з дотриманням вимог, встановлених чинним законодавством, винесено законну та обґрунтовану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Представники сторін у судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 06.05.2017 року постановою поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Луцьку Департаменту патрульної поліції Молочко С.В. серії АР № 411082 у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн, за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 6).

З даної постанови вбачається, що позивач 06.05.2017 року о 12 год. 55 хв., керуючи автомобілем марки Audi A 4, номерний знак НОМЕР_1 по пр. Волі в м. Луцьку Волинської області, здійснила зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 (зупинку заборонено), чим порушила п. 8.4 «в» ПДР України.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні належні та достатні докази для констатування факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, відповідно, і вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Згідно пп. «в» п. 8.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - Правила) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Підпунктом 3.34 пункту 3 Розділу 33 Правил передбачено заборонний знак «Зупинку заборонено», відповідно до якого забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Вимогами ч. 1 та 2 ст. 222 КУпАП України передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об'єктивну сторону, об'єкт, суб'єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб'єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Частинами 1, 2 статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження порушення позивачем правил дорожнього руху шляхом зупинки в зоні дії дорожнього знаку 3.34, що є обов'язковою кваліфікуючою ознакою об'єктивної сторони інкримінованого правопорушення, а тому у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги щодо порушення позивачем Правил дорожнього руху є безпідставними, належним чином не підтверджені.

З урахуванням вищенаведеного та вимог чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що при винесенні відповідачем постанови про адміністративне правопорушення порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, тому вірним є висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягали задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2017 року у справі № 161/7555/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст виготовлено 24 жовтня 2017 року.