Справа № 569/4738/17
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Панас О.В.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
ПОСТАНОВА

іменем України

"26" жовтня 2017 р. Справа № 569/4738/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "13" липня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції про скасування постанови ,

ВСТАНОВИВ:

27.03.2017 року ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м.Рівне Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії АР№693090 від 13.03.2017 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 та ч.126 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В обгрунтування позовних вимог вказував на те, що зазначений у постанові автомобіль LexusRX350, номерний знак НОМЕР_1, належить його дружині ОСОБА_4, яка була за кермом. Він зі своїм колегою ОСОБА_5 їхав у автомобілі Volkswagen Touareg, номерний знак НОМЕР_2 попереду. Однак, йому зателефонувала дружина і попросила, щоб він пересів за кермо у її автомобіль, оскільки вона погано себе почувала.

При зупинці автомобіля LexusRX350, інспектор поліції ОСОБА_6 вимагав негайно надати посвідчення водія, але в силу психологічних факторів позивач розгубився і виявив певну затримку у його наданні.

Незважаючи на прохання позивача дати кільки хвилин на пошук посвідчення, інспектором поліції було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення передбаченого ст.125 та ч.126 КУпАП.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 липня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у м.Рівне Департаменту патрульної поліції про скасування постанови - задоволено частково.

Постанову серії АР № 693090 від 13.03.2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.125 та ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в сумі 425 грн. скасовано частково, в частині накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн., звільнивши його від адміністративної відповідальності в силу малозначності та обмежитись усним зауваженням.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Управління патрульної поліції у м.Рівне Департаменту патрульної поліції звернулося до суду з апеляційною скаргою, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що незважаючи на встановлений судом факт правопорушення, передбаченого п.9.8 ПДР, ст.125, ч.1 ст.126 КУпАП, суд звільнив ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності, втрутившись таким чином у дискреційні повноваження органів та осіб, уповноважених вирішувати справи про адміністративні правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13.03.2017 року була винесена постанова серії АР № 693090 по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_3, який керував транспортним засобом LexusRX350, номерний знак НОМЕР_1, 13.03.2017 року о 13 год. 50 хв. на 357 км. автодороги Київ-Чоп поза населеним пунктом, у якому не горіло ближнє світло фар або денні ходові вогні, чим порушив п.9.8 ПДР. У подальшому на вимогу поліцейського водій не надав для перевірки посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п.2.1; 2.4 (а) ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.125, ч.1 ст.126 КУпАП.

Із даних в позовній заяві пояснень та з постанови АР № 693090 вбачається, що позивач не визнав правопорушення та вважаючи дії інспектора протиправними, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, даючи оцінку спірним правовідносинам, дійшов висновку, що при винесенні постанови відносно ОСОБА_3 за ст.125, ч.1 ст.126 КУпАП та накладенні адміністративного стягнення, інспектором всупереч вимогам ст.33, 280 КУпАП, не враховано тих обставин, що вчинене ним правопорушення не заподіяло істотної шкоди правам та інтересам інших осіб, а також те, що він притягується до адміністративної відповідальності вперше.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_3 мало місце адміністративне правопорушення, так як на вимогу інспектора Червонюком О.К. не було надано на момент перевірки посвідчення водія, яке він дійсно має та яке через певний час було надано інспектору, доказів, які б спростовували порушення в частині керування транспортним засобом, в якому не горіло ближнє світло фар або денні ходові вогні, позивачем не надано, а судом таких доказів не встановлено. У зв'язку з цим суд першої інстанції вирішив, що постанова в частині накладеного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. підлягає скасуванню зі звільненням ОСОБА_3 на підставі ст.22 КУпАП від адміністративної відповідальності в силу малозначності вчиненого адміністративного правопорушення.

Колегія суддів частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції.

Правила дорожнього руху у відповідності до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху України, що затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - Правила дорожнього руху України) встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Щодо факту правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор УПП в м.Рівне ОСОБА_6 показав, що у автомобілі, на якому рухався ОСОБА_3 не горіло ближнє світло фар, у зв'язку з чим транспортний засіб позивача і було зупинено. У подальшому на його вимогу водій ОСОБА_3 не надав для перевірки посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Судом першої інстанції також встановлено і підтверджено факт наявності у ОСОБА_3 посвідчення відповідної категорії на право керування транспортним засобом, що свідчить про неправомірність постанови серії АР № 693090 в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Однак, доведеним є факт порушення позивачем п.9.8 ПДР, що передбачає правопорушення, визначене ст.125 КУпАП. Отже, в цій частині постанова є законною.

У зв'язку з вищезазначеним, колегія суддів приходить до висновку про визнання неправомірною постанови серії АР № 693090 від 13.03.2017 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. У іншій частині спірна постанова є законною та правомірною.

Щодо втручання суду першої інстанції у дискреційні повноваження органів та осіб, уповноважених вирішувати справи про адміністративні правопорушення.

Зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб'єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб'єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб'єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Так, повноваженнями щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення приписів ст.125, 126 КУпАП, як і визначення одного з допустимих видів стягнення, за таке правопорушення, наділені виключно посадові особи - працівники відповідних підрозділів Національної поліції, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання, а тому зміна судом оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.

У справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Аналогічна позиція підтримується Вищим адміністративним судом України у постанові від 12.03.2015 року у справі № К/9991/28251/11.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було здійснено втручання у дискреційні повноваження органів національної поліції щодо визначення санкції за вчинене правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "13" липня 2017 р. змінити та викласти в наступній редакції.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у м.Рівне Департаменту патрульної поліції про скасування постанови - задовольнити частково.

Постанову серії АР № 693090 від 13.03.2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності визнати неправомірною та скасувати в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 - АДРЕСА_1,33016

3- відповідачу/відповідачам: Управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції вул.Ст.Бандери,14-А,м.Рівне,33028

- ,