Справа № 824/698/17-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 р. м. Чернівці справа № 824/698/17-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.

за участю секретаря судового засідання Бідней О.В.

сторін:

позивач - не з'явився

представника відповідача - ОСОБА_1

представника третьої особи - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області

про зобов'язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач) повернути безпідставно сплачений збір у розмірі 8803,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу укладеного між ним та товариством з обмеженою відповідальністю "МС ІМПЕРІАЛ БУД" від 29.05.2017 р. він придбав квартиру АДРЕСА_1. Під час вчинення нотаріальної дії з реєстрації договору купівлі-продажу він сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості об`єкта купівлі продажу, що становить 8803,75 грн. Сплату вказаного збору вважає помилковою, оскільки він придбав житло вперше, а тому відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування", відповідач повинен повернути сплачені кошти.

Відповідач подав заперечення проти адміністративного позову, відповідно до яких вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та таким, що суперечать нормам чинного законодавства України. Зазначає, що позивач звертаючись із заявою про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, не надав жодного документу, який підтверджував би, те що він придбав житло і перебував у черзі на одержання житла або придбав житло вперше.

06.10.2017 р. позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Водночас вказував, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову та просив суд в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 03.10.2017 р. занесеною до журналу судового засідання залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області у судовому засіданні заперечувала проти позову та просила суд в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи приписи ст. 122 КАС України, суд вважає, що подання до суду позивачем клопотання про розгляд справи без його участі не є перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

29.05.2017 р. між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "МС ІМПЕРІАЛ БУД" укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Половинською О.Б. та зареєстрований у реєстрі за №1360. Відповідно до умов вказаного договору, позивач придбав квартиру за АДРЕСА_1 (а.с. 11-12).

Відповідно до виписки з архіву про проведення операції №64, 29.05.2017 р. позивачем перераховано збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції придбавання (купівлі-продажу) нерухомого майна у розмірі 8803,75 грн (а.с. 6).

17.08.2017 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення сплаченого збору на обов`язкове пенсійне страхування у сумі 8803,75 грн, до якої додав копію виписки з архіву про проведення операції №64 від 29.05.2017 р. (а.с. 13).

За наслідками розгляду заяви, 05.09.2017 р. відповідач направив на адресу позивача лист (вх. № 14996/03), в якому повідомив, що законом не передбачено порядку визначення осіб, які придбавають житло вперше, а тому рекомендував звернутися до суду, з метою визнання його особою, що придбаває житло вперше (а.с. 10).

Вважаючи відмову протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 р. №400/97-ВР (далі - Закон №400/97-ВР) платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Згідно з п. 15-1 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 р. №1740 (далі - Порядок №1740), збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 8 ст. 2 Закону №400/97-ВР передбачено, що для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону об'єктом оподаткування є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Із системного аналізу змісту вищенаведених норм нормативно-правових актів, суд приходить до висновку, що пільги щодо сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна мають громадяни, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Згідно абзацу 2 п. 9 ст. 1 Закону №400/97-ВР та п. 15-1 Порядку №1740, нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до п.п. 14.1.129 ст. 14 ПК України об'єкти житлової нерухомості - будівлі, віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, дачні та садові будинки.

Згідно п.п. 14.1.129.1 ст. 14 ПК України будівлі, віднесені до житлового фонду, поділяються на такі типи: житловий будинок; прибудова до житлового будинку; квартира; котедж; кімнати у багатосімейних (комунальних) квартирах.

Квартира - ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання (п.п. "в" п.п. 14.1.129.1 ПК України).

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулює Закон України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав (ч. 2 ст. 2 Закону № 1952-IV).

Згідно ст. 4 Закону № 1952-IV державній реєстрації прав підлягають: право власності; речові права, похідні від права власності; право власності на об'єкт незавершеного будівництва; заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

У відповідності до ст. 5 Закону № 1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Дослідженням Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 14.09.2017 р. № НОМЕР_3 встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_2, яка належить йому на праві приватної спільної сумісної власності (а.с. 8-9).

Відповідно до ордера на квартиру НОМЕР_2 від 09.04.1979 р. та свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 10.01.2000 р., квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної, спільної сумісної власності позивачу та членам його сім'ї ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а.с. 34, 35).

Крім того, як видно із Інформаційної довідки, на підставі договору купівлі-продажу від 29.05.2017 р., за позивачем також зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 8-9).

Отже, доказом придбання позивачем житла вдруге є Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 14.09.2017 р. № НОМЕР_3, яка свідчить про те, що позивачем вдруге зареєстровано право власності на житло.

Окрім того, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на дату придбання житла (29.05.2017 р.) позивач у черзі на одержання житла не перебував (а.с. 36).

Враховуючи встановлені по справі обставини, суд приходить до переконання, що позивач не підпадає під пільгу щодо сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки на час придбання житла не перебував у черзі на одержання житла, а також придбав вказане житло вдруге.

Стосовно позовної вимоги позивача про повернення безпідставно сплаченого збору у розмірі 8803,75 грн, суд зазначає наступне.

Пунктом 15-3 Порядку №1740 передбачено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Судом встановлено, що 29.05.2017 р. під час нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири, позивач сплатив збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції придбавання (купівлі-продажу) нерухомого майна у розмірі 8803,75 грн (а.с. 6).

Згідно із ч. 13 ст. 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне стрхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), суми надміру сплачених чи помилково сплачених страхових внесків до солідарної системи повертаються страхувальникам або за їх згодою зараховуються в рахунок майбутніх платежів страхових внесків у порядку і в строки, визначені правлінням Пенсійного фонду.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Процедуру повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначено Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 р. №787 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 р. за №1650/24182 (далі - Порядок №787).

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, зокрема, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Подання в довільній формі подається платником до органу Казначейства, разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов'язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи готівкою.

Аналіз вказаного свідчить, що підставою, яка обумовлює повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів є подання наступних документів: заяви платника; подання органу, що контролює справляння відповідних надходжень до бюджету; платіжних доручень, що підтверджують зарахування коштів до відповідного бюджету.

Враховуючи, що до Головного управління державної казначейської служби України в Чернівецькій області заяви від ОСОБА_3 та/або подання від Головного управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області про повернення помилково сплачених коштів не надходило, суд вважає, що позовна вимога про повернення сплаченого збору в сумі 8803,75 грн є передчасною, а відтак - такою, що не підлягає задоволенню.

Крім того, суд вважає, що позивач, з урахуванням встановлених по справі обставин, в силу вимог Закону № 400/97-ВР зобов'язаний сплати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, а тому відсутні підстави для повернення сплаченого збору в сумі 8803,75 грн.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Нормами ч. 2 ст. 72 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - покладено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ч. 2 ст. 106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази.

З огляду на встановлені в справі обставини, а також те що відповідач не наділений повноваженнями щодо визнання особи такою, що придбаває житло вперше, відтак на переконання суду, на позивача покладається обов`язок доведення того, що він є особою, яка придбаває житло вперше або під час придбання житла перебував у черзі на отримання житла.

Під час судового розгляду справи позивач, не довів належними засобами доказування, того, що він є особою, яка придбаває житло вперше, або під час придбання житла перебував у черзі на отримання житла, а тому позов не підлягає задоволенню.

Оскільки, спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат відповідача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України стягненню з позивача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 69 -72, 86, 94, 106, 122, 158,160 - 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У відповідності до ст. ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно ст. 254 КАС України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.К. Левицький

Постанова в повному обсязі складена 23.10.2017 р.