Справа № 752/16935/17
Суддя: Шевченко Т. М.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/752/502/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Конельської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об"єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов"язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними дії Правобережного об"єднаного управління Пенсійного фонду в м. Києві щодо відмови позивачу у здійсненні виплати пенсії на загальних підставах за заявою від 30 травня 2017 року. Визнати позивача таким, що не має статусу внутрішньо переіщеної особи з 23 травня 2017 року, а саме з моменту відмови від соціальних виплат та зняття з обліку як внутрішньо переміщеної особи в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Зобов"язати відповідача нарахувати та здійснювати виплату пенсії позивачу на загальних підставах з моменту припинення, а саме з 01 червня 2017 року шляхом перерахування належних йому виплат на поточний рахунок з урахуванням заборгованості у відповідності до вимог Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він з 25 грудня 2000 року є пенсіонером за віком, яка призначена та нараховуваласяї йому за місцем реєстрації Управлінням Пенсійного фонду України у м. Торезі Донецької області. У зв"язку з початком антитерористичної операції на території Донецької області діяльність пенсійних органів в м. Торезі була припинена.

Внаслідок зазначених обставин з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, порушень прав людини та як наслідок неможливості отримання пенсії у м. Торез позивач у грудні 2014 року покинув своє постійне місце проживання м. Торез та перемістився в Солом"янський район м. Києва, де став на облік, як внутрішньо переміщена особа, та перевів пенсійні виплати, а також став на облік та отримав довідку внутрішньо переміщеної особи в УПСЗН Солом"янської РДА в м. Києві.

У травні 2017 року позивач перемістився у Голосіївський район м. Києва, зареєструвавшись за адресою: АДРЕСА_1.

23 травня 2017 року позивач подала заяву в УПСЗН Солом"янської РДА та отримав рішення про зняття з обліку в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщеної осіб.

Після зміни місця реєстрації позивач 30 травня 2017 року подав заяву про виплату пенсії на загальних підставах до Правобережного об"єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, де перебуває на обліку.

Листом № 1054/03/В-905 від 08.06.2017 р. відповідач повідомив позивача про обов"язок надати довідку внутрішньо переміщеної особи або відмову у взятті на облік позивача, як внутрішньо преміщену особу для можливості отримувати надалі пенсію.

Таку відмову позивач вважає незаконною, у зв"язку з чим звернувся у суд з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав.

Відповідач в судове засідання не забезпечив явку свого представника, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином.

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 25 грудня 2000 року позивачу видано пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 Управлінням соціального захисту населення Торезької міської ради. (а.с. 18)

У зв»язку з проведенням антитерористичної операції позивач перемістився з тимчасово окупованої території (м.Луганськ) з м. Торез Донецької області в м. Київ, де стала на облік та отримав в Управлінні праці та соціального захисту населення Солом"янської районної в м. Києві державної адміністрації довідку від 22.12.2014 р. № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. (а.с. 25)

16 травня 2017 року позивач зареєструвався в місті Києві, після чого 23 травня 2017 року звернулася до УПСЗН Солом"янської РДА із заявою про відмову від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Відповідним рішенням заява ОСОБА_1 задоволена. Постановлено скасувати довідку № від 22.12.2014 р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 (а.с. 26)

30 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Правобережного об"єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про здійснення пенсійних виплат за місцем реєстрації. (а.с. 29)

Листом № 1054/03/В-905 від 08.06.2017 р. Правобережного об"єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві позивачу відмовлено у виплаті пенсії. (а.с. 30) Також повідомлено, що для взяття його на облік та виплати пенсії необхідно надати довідку або письмову відповідь з відповідного структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у взятті на облік внутрішньо переміщеної особи в порядку, встановленому Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою 509.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) та від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), зокрема, у статтях 1 і 8 відповідно.

Зазначеними правовими нормами Законів визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених Законом № 1788-XII. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами. Право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого Законом № 1058-IV пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Позивач є громадянином України і у відповідності до частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV за наявності відповідного страхового стажу набув право на отримання пенсії за віком, яка була йому призначена у лютому 2011 р.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV, якими є: виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону № 1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Пунктом 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі - Порядок), поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Пунктом 2.9 Порядку передбачено, що подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

В той же час, Законом № 1058-IV не передбачено такої підстави припинення виплати раніше призначеної пенсії, як відсутність довідки внутрішньо переміщеної особи

При цьому, з моменту реєстрації позивачем постійного місця проживання у м. Київ і відмови від статусу внутрішньо переміщеної особи характер правовідносин між ним та УПФУ змінився, а відтак і їх законодавче регулювання також.

Зокрема, з вказаного часу до спірних правовідносин не підлягало застосуванню законодавство, яким врегульовано питання виплати (відновлення) пенсії внутрішньо переміщеним особам за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, як от Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365.

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.05.2017 року по справі № К/800/9994/17.

Таким чином, у відповідача були відсутні законні підстави для відмови позивачу у виплаті йому пенсії та покладення на нього обов'язку щодо надання довідки про взяття на облік, як внутрішньо переміщеної особи.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, як обгрунтовані.

Керуючись ст.ст. 2, 17, 69, 71, 99, 158, 159, 160, 162, 163, 165, 167, 183-2 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Правобережного об"єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про припинення виплати пенсії ОСОБА_1.

Зобов"язати Правобережне об"єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити виплату пенсії ОСОБА_1 на загальних підставах за місцем реєстрації з моменту припинення, зокрема 01 червня 2017 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 640 грн. 00 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: