Справа № 574/1468/16-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 жовтня 2017 року м. Київ К/800/34323/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Мороз В.Ф., перевіривши касаційну скаргу Буринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Буринського районного суду Сумської області від 13 квітня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Буринсього об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання протиправними дій органу державної влади та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати розпорядження Буринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області №150136 від 26.04.2016 щодо припинення виплати їй пенсії призначеній згідно абзацу 6 пункту 3 Розділу ХV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» як дружині військовослужбовця, померлого внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи та зобов'язати поновити виплату зазначеної пенсії з 26 квітня 2016 року.

Постановою Буринського районного суду Сумської області від 13.04.2017 залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2017, позов задоволено. Визнано протиправним та скасувати розпорядження Буринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області №150136 від 26.04.2016 щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 призначеній згідно абзацу 6 пункту 3 Розділу ХV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» як дружині військовослужбовця, померлого внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Зобов'язано Буринське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 призначеній згідно абзацу 6 пункту 3 Розділу ХV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», як дружині військовослужбовця, померлого внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи з 26 квітня 2016 року.

У касаційній скарзі Буринське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Судами встанволено, що 26.02.2016 року ОСОБА_1 було призначено дострокову пенсію за віком згідно абзацу 6 пункту 3 Розділу ХV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» як дружині військовослужбовця, померлого внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Розпорядженням Буринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області №150136 від 26.04.2016 року виплату зазначеної пенсію було припинено з тих підстав, що її чоловік був призваний на військові збори для участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і не набув статусу військовослужбовця.

Згідно абзацу 6 пункту 3 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, що стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби (службових обов'язків), або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов'язку, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов'язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов'язків військової служби (службових обов'язків), захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов'язку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.

Статтею 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років мають, зокрема, дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ встановлює основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов'язок за межами України, та членів їх сімей; військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов'язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти; військовозобов'язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей (ст.3 Закону №2011-ХІІ).

Статтею 5 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що військовослужбовці - громадяни України, які проходять службу на території України, беруть участь у всеукраїнському і місцевих референдумах, обирають і можуть бути обраними до відповідних місцевих рад та інших виборних державних органів згідно з Конституцією України.

Судами встановлено, що чоловік позивачки ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорія 1, інвалідом третьої групи та мав право на пільги і компенсації, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується показами сторін, відповідними посвідченнями, свідоцтвом про укладення шлюбу, довідкою Буринської міської ради, свідоцтвом про смерть.

Згідно архівної довідки №4328 від 14.11.1995 року, виданої Центральним архівом Міністерства оборони України, мобілізаційного припису, військового квитка та картки обліку доз радіаційного опромінення, ОСОБА_2 у складі військової частин №18576 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період із 28.05.1986 року по 20.06.1986 року.

Експертним висновком центральної міжвідомчої експертної комісії від 17.12.2015 року встановлено, що захворювання, що призвело до смерті ОСОБА_2 пов'язане з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є спеціальним законом, який застосовується до спірних правовідносин та чітко визначає коло осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців *, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до примітки до вказаної статті до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов'язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Отже, в розумінні статті 10 Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» військовозобов'язані, призвані на військові збори для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є військовослужбовцями.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що померлий чоловік позивачки мав статус військовослужбовця відповідно до норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При цьому, можливість призначення пільгової пенсії, передбаченої абзацом шостим пункту 3 Розділу ХV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема, для дружини, якщо вона не взяла повторний шлюб, військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, не пов'язується з видом військової служби, тривалістю її проходження, військовим званням та посадою, а також часом, що сплинув після звільнення особи з військової служби.

Судами встановлено, що позивачка після смерті чоловіка повторний шлюб не брала, є дружиною військовослужбовця, який був призваний на військові збори та помер внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, досягла 50-річного віку, має загальний стаж роботи більше 20 років, що також вбачається з трудової книжки, відомостей пенсійного фонду про застраховану особу.

Системний аналіз наведених законодавчих норм та фактичних обставин справи встановлених судом дає підстави зробити висновок про наявність в позивачки права на призначення пенсії відповідно до абзацу шостого пункту 3 Розділу ХV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже суди дійшли правомірного висновку, що прийняте Буринським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області розпорядження №150136 від 26.04.2016 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судами встановлено, що повідомлення про прийняте рішення щодо припинення виплати позивачці пенсії було направлено лише 05.12.2016 року.

Між тим, відповідач, як суб'єкт владних повноважень який заперечує проти адміністративного позову, в порушення ч.2 ст.71 КАС України, не навів та не надав суду жодного доказу про те, що позивачка після прийняття рішення №150136 від 26.04.2016 року про припинення виплати їй пенсії, була належними чином повідомлена про це відповідно до вимог закону.

Суд погоджується з судами попередніх інстанцій, що з урахуванням дати звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом - 09.12.2016 року строк звернення до суду позивачкою не пропущено.

Пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті -пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, ця касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Буринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Буринського районного суду Сумської області від 13 квітня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Буринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання протиправними дій органу державної влади та зобов'язання вчинити певні дії.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя В.Ф. Мороз