Справа № 808/750/17
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2017 рокусправа № 808/750/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

представників сторін:

позивача : - ОСОБА_2 (дог.від 11.04.2017 року)

відповідача: - ОСОБА_3 (28.11.2016 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 червня 2017 р. у справі № 808/750/17

за позовом ОСОБА_4

до Голови Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_5

про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

"21" березня 2017 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Голови Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_5 в якому просив

- визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо подання декларації за 2015 рік, відповідно до вимог розділу VII Закону України «Про запобігання корупції»;

- зобовязати відповідача подати декларацію за 2015 рік, відповідно до вимог розділу VII Закону України «Про запобігання корупції» шляхом оприлюднення її на сайті Національного агентства з питань запобігання корупції в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю бездіяльності відповідача щодо невиконання обовязку з подання декларації покладеного на нього вимогами Закону України «Про запобігання корупції».

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26 червня 2017 р. у справі № 808/750/17 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Голови Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_5 про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено.

На підставі аналізу норм Закону України «Про запобігання корупції», суд дійшов висновку, що суд не може примусити особу подати декларацію. Невиконання обовязку щодо подачі декларації тягне за собою кримінальну відповідальність. Факт умисного неподання декларації встановлюється компетентними органами у визначеному законом порядку. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права та відповідно вимоги не підлягають задоволенню.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 червня 2017 р. у справі № 808/750/17, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував обовязку покладеного законом на відповідача подати декларацію з достовірними відомостями. Наведене на думку скаржника є належним способом відновлення порушеного права та відповідає приписам ст..162 КАС України.

Представниками сторін надано ґрунтовні пояснення щодо обставин по справі та підтримано позиції викладені в апеляційній скарзі та запереченнях до неї.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, у звязку з незнаходженням декларації голови Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_5 в Єдиному Державному реєстрі декларацій осіб, вповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 року, позивач неодноразово звертався до різних державних установ та безпосередньо до самого відповідача з вимогою подати декларацію про майновий стан за 2015 рік.

Листами Національного агентства з питань запобігання корупції, на запити позивача, повідомлялось, що ОСОБА_5 є субєктом декларування в розумінні приписів Закону України «Про запобігання корупції», та відповідно до покладеного на нього законом обовязку належним чином звітує про власний майновий стан. Проте, з огляду на службу відповідача в Службі безпеки України, порядок оприлюднення декларацій осіб, що займають посади, перебування на яких становить державну таємницю, дещо інший, відповідно до вимог чинного законодавства.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права на отримання інформації.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів доходить наступних висновків.

Законом України «Про запобігання корупції» N 1700-VII від 14.10.2014 (далі Закон №1700), визначено правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Згідно ст. 1 Закону №1700, суб'єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідач є суб'єктом декларування, який протягом 60 календарних днів з дня початку роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (01.09.2016) зобовязаний подати декларацію за 2015 рік відповідно до Закону №1700.

Разом з тим, відповідно до ст. 52-1 Закону №1700, стосовно осіб, зазначених у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які належать до кадрового складу розвідувальних органів України та/або займають посади, перебування на яких становить державну таємницю, зокрема, у військових формуваннях та державних органах, що здійснюють оперативно-розшукову, контрозвідувальну, розвідувальну діяльність, а також осіб, які претендують на зайняття таких посад, заходи, передбачені розділом VII цього Закону, організовуються і здійснюються у спосіб, що унеможливлює розкриття їх належності до зазначених органів (формувань), у порядку, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції за погодженням із зазначеними органами (формуваннями).

Згідно наявної в матеріалах справи відповіді Служби безпеки України вих. №9/5857 від 08.06.2017, громадянин України ОСОБА_5 проходив військову службу в Службі безпеки України у період з 26.02.2014 по 24.05.2017, що підтверджується копіями доданих до відповіді витягів з наказів по особовому складу.

Також, згідно доданого до вказаної відповіді Служби безпеки України листа Національного агентства з питань запобігання корупції вих. №51-03/3713 від 28.10.2016, для осіб, які належать до вказаних у ст. 52-1 категорій, у тому числі посадових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, обов'язок подання декларацій наступає після затвердження Національним агентством відповідного порядку та набрання ним чинності.

Листом від 02.12.2016 №9/12024 СБУ підтверджено факт подання ОСОБА_5 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у строк, встановлений абзацем третім пункту 2 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції».

Так само дані декларації ОСОБА_5, як і інших посадових осіб з числа керівництва облдержадміністрації за 2015 рік належним чином оприлюднено на офіційному веб-сайті Запорізької облдержадміністрації.

З наведеного вище вбачається, що обовязок щодо декларування виконаний відповідачем належним чином, в строки та у спосіб передбачені законом. Відсутність декларації ОСОБА_5 в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування не може перешкодити реалізації права позивача на отримання інформації з огляду на наявність даних декларації на офіційному веб-сайті Запорізької ОДА.

Непогодження позивача зі способом оприлюднення даних декларації, суд не приймає до уваги, оскільки обраний відповідачем спосіб оприлюднення задекларованих даних відповідає вимогам чинного законодавства, та жодним чином не порушує прав ОСОБА_4 на отримання інформації.

Щодо вимоги про зобовязання відповідача подати декларацію за 2015 рік, відповідно до вимог розділу VII Закону України «Про запобігання корупції» шляхом оприлюднення її на сайті Національного агентства з питань запобігання корупції в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобовязати субєкта владних повноважень здійснити передбачені законом дії, тільки в разі встановлення у відповідача відповідного обовязку та факт невиконання або неналежного виконання даного обовязку. В даному випадку судом не встановлено порушення відповідачем передбаченого законом зобовязання щодо декларування майнового стану.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.. 48 Закону України «Про запобігання корупції» питання щодо своєчасності подання, правильності та повноти заповнення, а також логічний та арифметичний контроль поданих декларацій, покладено на Національне антикорупційне бюро України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» , Національне бюро є державним правоохоронним органом, на який покладається попередження, виявлення, припинення, розслідування та розкриття корупційних правопорушень, віднесених до його підслідності, а також запобігання вчиненню нових.

Статтею 49 Закону №1700 передбачено, що державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов'язані перевіряти факт подання суб'єктами декларування, які в них працюють (працювали), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

Якщо за результатами контролю встановлено, що суб'єкт декларування не подав декларацію, Національне агентство письмово повідомляє такого суб'єкта про факт неподання декларації, і суб'єкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному частиною першою статті 45 цього Закону.

Одночасно Національне агентство письмово повідомляє про факт неподання декларації керівнику державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний суб'єкт декларування, та спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції.

Відповідно до ст. 366-1 КК України, подання суб'єктом декларування завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України "Про запобігання корупції" , або умисне неподання суб'єктом декларування зазначеної декларації караються штрафом від двох тисяч п'ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п'ятдесяти до двохсот сорока годин, або позбавленням волі на строк до двох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Частиною 4 статті 45 Закону №1700 передбачено, що у разі притягнення суб'єкта декларування до відповідальності за неподання, несвоєчасне подання декларації або в разі виявлення у ній недостовірних відомостей суб'єкт декларування зобов'язаний подати відповідну декларацію з достовірними відомостями.

З наведеного вбачається, що декларування має свій особливий порядок, та відповідальність за його порушення, також чинним законодавством визначено спеціально вповноважений орган, що здійснює контроль за дотриманням субєктами декларування приписів антикорупційоного законодавства, зокрема в частині подання декларацій.

Також з наведеного вбачається, що притягати субєкта декларування до відповідальності за неналежне подання декларації лежить поза межами компетенції адміністративного суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Оскільки, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 червня 2017 р. у справі № 808/750/17 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 червня 2017 р. у справі № 808/750/17 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко