Справа № 825/1087/17
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

20 жовтня 2017 року м. Київ К/800/33952/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання незаконним та скасування наказу,

встановив:

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області від 04 квітня 2017 року № 29 про призупинення розгляду заяви громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Судами встановлено, що наказом начальника управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області Лукянець К.В. від 04 квітня 2017 року № 29 призупинено розгляд заяви ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також визнано недійсною довідку про звернення за захистом в Україні № 006002. Підставою для прийняття оскаржуваного наказу став висновок відповідача про те, що ОСОБА_1 03 квітня 2017 року без поважних причин не прибув до управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області для проведення співбесіди, про дату та час проведення якої був повідомлений 27 березня 2017 року, в телефонному режимі.

Судові рішення мотивовані тим, що наказ управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області від 04 квітня 2017 року № 29 про призупинення розгляду заяви громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, був прийнятий за відсутності підстав, визначених законом для призупинення розгляду відповідних заяв.

Оскільки, повідомлення про проведення співбесіди 03 квітня 2017 року о 10 годині 00 хвилин було направлене ОСОБА_1 29 березня 2017 року та вручене йому 10 квітня 2017 року, то позивач не був належним чином повідомлений про дату та час її проведення і неприбуття його на співбесіду не могло бути підставою для призупинення розгляду його заяви.

Доводи відповідача про те, що 27 березня 2017 року позивач був повідомлений про дату та час проведення співбесіди у телефонному режимі є не обґрунтованими, так як доказом належного повідомлення позивача про проведення співбесіди є підпис у особовій справі, здійснений заявником та його законним представником (за наявності). При цьому, передача повідомлення про проведення співбесіди засобами телефонного зв'язку не передбачена Правилами розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 вересня 2011 року № 649 (далі - Правила).

Суспільні відносини у сфері визнання особи біженцем, особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, втрати та позбавлення цього статусу, а також встановлення правового статусу біженців та осіб, які потребують додаткового захисту і яким надано тимчасовий захист в Україні регулює Закон України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Відповідно до частини 1 статті 9 вказаного Закону розгляд заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, протягом двох місяців з дня прийняття рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Згідно із частиною 8 статті 29 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, затверджує, зокрема, правила розгляду заяв про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Абзацом 3 пункту 5.3 Правил визначено, що розгляд заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, може бути призупинено за ініціативою територіального органу Державної митної служби у випадку неприбуття заявника до територіального органу Державної митної служби, належним чином повідомленого про дату та час здійснення процедури, передбаченої цими Правилами, без поважних причин або без повідомлення ним причин неприбуття. У разі призупинення розгляду заяви довідка про звернення за захистом в Україні визнається недійсною.

Зазначена норма права вказує на те, що обов'язковою умовою для призупинення розгляду заяви є неприбуття до територіального органу Державної митної служби особою, яка була належним чином повідомлена про дату та час здійснення процедури, передбаченої цими Правилами.

Згідно з підпунктом «ж» пункту 3.1 Правил інформація про дату та час проведення співбесіди повідомляється заявникові та його законному представникові (за наявності) під підпис в особовій справі.

У касаційній скарзі управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ці судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що позивач був повідомлений про дату та час проведення співбесіди у телефонному режимі 27 березня 2017 року та знав, що ця співбесіда відбудеться 03 квітня 2017 року.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень, в яких надана відповідна оцінка доказам, у тому числі доводам касатора, які він зазначав також у судах попередніх інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній аргументи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання незаконним та скасування наказу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак