Справа № 201/10920/17
Суддя: Ткаченко Н. В.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/201/324/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Карнаух І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 7-ї роти 3-го батальйону УПП в м. Дніпрі сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови від 31.07.2017р. про накладення адміністративного стягнення, визнання дій інспектора незаконними, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01.08.2017р. звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до поліцейського 7-ї роти 3-го батальйону УПП в м. Дніпрі сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови від 31.07.2017р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, а також з вимогами про визнання дій інспектора незаконними, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

17.08.2017р. позивач уточнив свої вимоги (а.с. № 18, 19-22).

В обґрунтування позову зазначив, що 31.07.2017р. інспектором винесено постанову, згідно із якою 31.07.2017р. о 18 год. 20 хв., позивач, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21083 рухався по вул. Набережна Заводська в районі буд. 21а був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3в Правил дорожнього руху, затверджені постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001р. Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Позивач не погоджується з даною постановою, вважає, що вона винесена із порушенням вимог ст. 254 КУпАП. Тому просив позов задовольнити.

Позивач 17.10.2017р. надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Просив розглянути справу 17.10.2017р. без його участі та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ст. 41 КАС України (а.с. № 47). Надав додаткові письмові пояснення (а.с. № 48-52).

Представник відповідача в судове засідання 17.10.2017р. не з,явився, про дату судового засіданні був повідомлений належним чином, в справі є поштове повідомлення (а.с. № 35). Представник департаменту патрульної поліції УПП в м. Дніпрі - ОСОБА_3 (діє за довіреністю від 04.01.2017р.) надала письмові заперечення на позов (а.с. № 39-45), в яких зазначила, що 31.07.2017р. о 18 год. 20 хв., позивач, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21083 рухався по вул. Набережна Заводська в районі буд. 21а був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3в Правил дорожнього руху.

Вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

Водію було розяснено положення ст. 307, 308 КУпАП, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП. На постанові є підпис про отримання її копії.

Враховуючи викладене, посилаючись на вказані норми КУпАП, ст.ст. 49, 51, 69 КАС України, просила відмовити у позові.

Ухвалою суду від 17.10.2017р. (винесена без виходу до нарадчої кімнати) було відмовлено представнику департаменту патрульної поліції УПП в м. Дніпрі - ОСОБА_3 в задоволенні клопотання від 09.10.2017р. про залучення Управління поліції у м. Дніпрі в якості співвідповідача по справі з огляду на положення ч. 3 ст. 50 КАС України

З урахуванням заяви позивача про розгляд справи за його відсутності та неявку представника відповідача, яка надіслала суду письмові заперечення, суд розглянув адміністративний позов за відсутності сторін та на підставі ст. 41 КАС України без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі спірної постанови, 31.07.2017р. о 18 год. 20 хв., позивач, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21083 рухався по вул. Набережна Заводська в районі буд. 21а та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3в Правил дорожнього руху. Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Позивач не був згоден з даною постановою, вважаючи, що вона винесена із порушенням вимог ст. 254 КУпАП.

Дійсно п. 2.3в Правил дорожнього руху, затверджені постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001р. передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний: в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Втім, суд критично відноситься до доводів інспектора, про те, що постанова та рапорт є безспірним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки на підтвердження порушення позивачем п. 2.3в ПДР України, відповідно, наявності у позивача складу адміністративного правопорушення інспектором не надано жодних доказів.

Також суд критично ставиться до заперечень представник департаменту патрульної поліції УПП в м. Дніпрі - ОСОБА_3, оскільки у вказаних запереченнях представник просить в задоволенні заяви ОСОБА_4 до Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції в особі інспектора роти №3 батальйону №3 ОСОБА_5 про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити в повному обсязі, проте вказані вимоги судом у цій справі не розглядаються (а.с. № 45).

За таких обставин, суд вважає, що постановою не підтверджується факт порушення позивачем п. 2.3в Правил дорожнього руху.

Згідно зі ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь яких фактичних даних, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Разом із тим, згідно ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно із п. 2. Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11. 2015 року № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 5 Розділу ІІІ даної Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема питання чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи.

За п. 9 Розділу ІІІ Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Згідно із п. Розділу IV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

За правилами ст. 283 КУпАП постанова, серед іншого, повинна містити дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

В силу ст.ст. 245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Винесення постанови, тим саме притягнення до відповідальності на підставі двох суперечливих доказах (протокол та пояснення особи), є необ'єктивним розглядом справи та відтак незаконним.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В даному випадку відповідачем не було надано суду належних та достатніх доказів вчинення позивачем правопорушення і, відповідно правомірності винесення спірної постанови.

Частиною 6 ст.71 КАС України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12. 2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За вимогами ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Винесення постанови, тим саме притягнення до відповідальності на підставі двох суперечливих доказах (протокол та пояснення особи), є необ'єктивним розглядом справи та відтак незаконним.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналіз законодавчих норм, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дає суду підстави дійти висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак достатніх доказів того, що ОСОБА_1 рухався по вул. Набережна Заводська в районі буд. 21а та був не пристебнутий ременем безпеки, зокрема, відповідного відеозапису, фото цього правопорушення, відповідачем до матеріалів справи не долучено.

Розглядаючи вимоги позивача в частині визнання дій інспектора з притягнення його до адміністративної відповідальності незаконними суд приходить до наступного.

Вказана постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку. Вказана постанова не підтверджена жодними доказами вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення.

Згідно ст. 293 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Крім того, жодних належних та достатніх доказів на підтвердження наявності незаконних дій інспектора суду не надано та судом не встановлено, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Також, вирішуючи позовні вимоги в частині закриття провадження по справі, слід звертати увагу, що завданням адміністративного судочинства, відповідно до ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатись у вільний розсуд субєкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ст. 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади.

Суд є правозастосовуючим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питання, що належать до компетенції такого субєкта владних повноважень.

Тож, в даному випадку питання закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення віднесено до виключної компетенції органів Національної поліції України, а тому в задоволенні вимог про закриття провадження по справі слід відмовити.

Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського 7-ї роти 3-го батальйону УПП в м. Дніпрі сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови від 31.07.2017р. про накладення адміністративного стягнення, а саме тільки в частині скасування постанови серії АР № 015005 від 31.07.2017р. винесену інспектором роти №7 батальйону №3 УПП в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2

На підставі ст. 94 КАС України, у зв'язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму ВАСУ від 23.01.2015р. № 2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI "Про судовий збір" щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку, що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 258, 288, 289, 293 КУпАП, ст.ст. 41, 70-71, 158-163 КАС України, ст. 62 Конституції України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського 7-ї роти 3-го батальйону УПП в м. Дніпрі сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови від 31.07.2017р. про накладення адміністративного стягнення, визнання дій інспектора незаконними, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову серії АР № 015005 від 31.07.2017р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, винесену інспектором роти №7 батальйону №3 УПП в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 скасувати.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Н.В. Ткаченко