Справа № 752/7455/17
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 752/7455/17 Головуючий у 1-й інстанції: Колдіна О.О Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

24 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Скаленку Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 18.08.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати дії та рішення Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 21.03.2017 щодо відмови ОСОБА_2 у здійсненні виплати пенсії за червень 2015 року та 22 дні липня 2015 року протиправними;

- зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату пенсії ОСОБА_2 за вислугу років за червень 2015 року та 22 дні липня 2015 року відповідно до п. 5 розділу Ш Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.08.2017 позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, та з липня 2008 року отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ у розмірі 71 % суми місячної заробітної плати.

Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати і була звільнена з органів прокуратури України наказом Генерального прокурора України від 22.07.2015 № 1161ц у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці на підставі п. 1 ч. 1 статті 40 КЗпП України.

З 01.04.2015 позивачу не виплачувалась пенсія на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213, котрим внесено зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме абз. 2 ч.1 ст. 47, відповідно до якого - тимчасово, у період з 01.04.2015 по 31.12.2015 у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії призначені відповідно до цього закону не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Після звільнення з органів прокуратури розпорядженням Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 23.07.2015 виплату пенсії поновлено.

06.03.2017 позивач звернулась до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою щодо виплати їй пенсії за червень 2015 року та 22 дні липня 2015 року.

Рішенням начальника Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 21.03.2017, яке надійшло 29.03.2017, позивачу відмовлено у виплаті пенсії за червень 2015 року та 22 дні липня 2015 року на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213, яким внесено зміни до ч. 15 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують її конституційні права, звернулась до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що пенсія позивачу призначалась та виплачувалась на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», а тому до ОСОБА_2 не можуть застосовуватись положення Законів України від 02.03.2015 № 213-УІІІ, від 24.12.2015 № 911 -VIII, якими внесено зазначені вище зміни до Закону України «Про прокуратуру», оскільки дія закону не має зворотної сили у часі, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що з 01.04.2015 пенсія позивачу була тимчасово припинена, оскільки з 01.04.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213, яким, зокрема, встановлено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам, тимчасово, у період роботи з 01.04.2015 по 31.12.2015 особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії призначені відповідно до цього закону не виплачуються.

Колегія суддів вважає доводи апелянта частково обґрунтованими та не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду 06.04.2017, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду першої інстанції (а.с. 2).

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_2 про порушення своїх прав та інтересів, а саме щодо невиплати їй за червень 2015 року та 22 дні липня 2015 року пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», дізналась (або повинна була дізнатись) саме з моменту неотримання останньою такої пенсії за спірні періоди, тобто в кінці червня 2015 та липня 2015 року.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду першої інстанції 06.04.2017, колегія суддів приходить до висновку, що позов про визнання дії та рішення Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 21.03.2017 щодо відмови ОСОБА_2 у здійсненні виплати пенсії за червень 2015 року та 22 дні липня 2015 року протиправними та зобов'язання Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату пенсії ОСОБА_2 за вислугу років за червень 2015 року та 22 дні липня 2015 року відповідно до п. 5 розділу Ш Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 підлягає залишенню без розгляду, оскільки він поданий після закінчення строків, визначених ч. 2 ст. 99 КАС України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що позивач до суду першої інстанції не звертався із заявою про поновлення строку звернення до суду, жодних доказів поважності причин пропуску строку з вищенаведеними позовними вимогами не наддав.

Таким чином, оскаржуваною постановою суду першої інстанції безпідставно вирішено позовні вимоги, які з урахуванням вказаних положень КАС України та відсутності підстав для поновлення строку звернення до суду підлягають залишенню без розгляду, що не було враховано судом першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 205 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив скасувати її, залишивши позовні вимоги без розгляду, оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 198, 202, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити частково.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 18.08.2017 скасувати та позовні вимоги ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 26.10.2017.