Справа № 823/369/17
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/369/17 Головуючий у 1-й інстанції: Тимошенко В.П. Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

24 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Муханьковій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Колос Чигиринщини» до державного реєстратора Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області Грицаєнко Оксани Анатоліївни, Чигиринської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до державного реєстратора Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області Грицаєнко Оксани Анатоліївни, Чигиринської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон», в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області Грицаєнко Оксани Анатоліївни (індексний номер 28603970) щодо реєстрації за ТОВ СП «Нібулон» на підставі договору від 04 березня 2010 року права оренди земельної ділянки, площею 1,8971 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року даний адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, третьою особою, ТОВ СП «Нібулон», подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення питання, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити розгляд за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 30 травня 2011 року між ОСОБА_4, як орендодавцем, та приватним підприємством «Колос Чигиринщини», як орендарем, укладено договір оренди щодо оренди земельної ділянки НОМЕР_2 з кадастровим номером НОМЕР_1 строком на 5 років, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області (у Державному реєстрі земель запис від 04 серпня 2011 року).

Право власності ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку підтверджується державним актом серії НОМЕР_3.

30 травня 2015 року між цими ж сторонами укладено додатковий договір до договору оренди землі № НОМЕР_2 від 30 травня 2011 року. За умовами вказаного договору сторони погодили збільшення строку дії договору оренди на 10 років.

З метою державної реєстрації права оренди земельної ділянки на підставі додаткового договору від 30 травня 2015 року в 2017 році позивачем було подано документи до державного реєстратора прав на нерухоме майно.

08 лютого 2017 року державним реєстратором Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області Грицаєнко О.А. було прийнято рішення № 33763999 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, обґрунтоване наявністю суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, оскільки заявлене право вже зареєстровано за іншим орендарем (ТОВ СП «Нібулон») та термін дії зареєстрованого договору оренди не закінчився.

Так, між ОСОБА_4 (Орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» укладено договір оренди землі №б/н від 04 березня 2010 року.

Відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується внесення запису №13570608 про інше речове право. Підставою його виникнення зазначено договір оренди б/н від 04 березня 2010 року. Підстава внесення запису - рішення від 04 березня 2016 року (індексний номер 28603970) державного реєстратора Грицаєнко О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Зміст іншого речового права полягає в передачі в строкове платне користування вищевказаної земельної ділянки терміном на 7 років з правом пролонгації. При цьому, право власності зареєстроване у вказаному реєстрі 25 лютого 2016 року о 14:34:18.

Посилаючись на ту обставину, що у спірних правовідносинах мала місце подвійна реєстрація права оренди на одну і ту ж земельну ділянку, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції погодився з такою позицією позивача.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, третя особа посилалася на той факт, що постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2011 року по справі №2а-4126/11/1470 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон» до відділу Держкомзему в Чигиринському районі про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, адміністративний позов задоволено в повному обсязі, зокрема, зобов'язано відділ Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області скасувати державну реєстрацію договорів оренди землі у тому числі договору щодо земельної ділянки з кадастровим НОМЕР_1; зобов'язано відділ Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області здійснити державну реєстрацію договорів оренди землі, зокрема щодо земельної ділянки з кадастровим НОМЕР_1, який уклали ТОВ СП «Нібулон» і власник земельної ділянки - ОСОБА_4 Вказане рішення суду набрало законної сили 04 липня 2011 року.

Крім того, апелянт послався на рішення Верховного Суду України від 08 грудня 2010 року у справі № 6-49064св10 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/12988227) та додаткове рішення Верховного Суду України від 02 березня 2011 року у справі №6-49064св10 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/14222776), яким витребувано від приватного підприємства «Колос Чигиринщини» та повернуто належну ОСОБА_4 земельну ділянку.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Статтею 17 цього Закону передбачено, що об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Згідно статті 126 цього кодексу право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року N 1952-IV (далі по тексту - Закон N 1952-IV).

Відповідно до ч.1 статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр).

Згідно п. 2 ч. 1 статті 4 Закону № 1952-IV державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

За приписами п.1 ч.2 статті 9 цього Закону державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Згідно ч.4 статті 15 Закону № 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до пункту частини 3 статті 10 цього Закону державний реєстратор

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

- відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

- відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

- відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

- наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

- наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;

7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує реєстраційні справи у паперовій формі.

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Таким чином, згідно п.4 ч.3 статті 10 Закону № 1952-IV під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки державний реєстратор використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Наведену правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 29 вересня 2015 року по справі № 802/37191.

У відповідності до ч. 1 статті 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з матеріалів справи, вимоги адміністративного позову ПП «Колос Чигиринщини» обґрунтовує тим, що станом на час проведення державної реєстрації договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 від 03 березня 2010 року, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ СП «Нібулон» у 2016 році, право оренди на вказану земельну ділянку вже було зареєстроване за ПП «Колос Чигиринщини» на підставі договору від 30 травня 2011 року, укладеного ПП «Колос Чигиринщини» з ОСОБА_4

На підтвердження вказаних доводів позивачем надано лист відділу Держгеокадастру у Чигиринському районі Черкаської області Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, в якому зазначено, що згідно з даними Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, яка велась згідно постанови КМУ від 09 вересня 2009 року № 1021, право оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_4, зареєстровано за ПП «Колос Чигиринщини» 04 серпня 2011 року.

Таким чином, станом на час державної реєстрації права оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, належної ОСОБА_4, за товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» на підставі договору оренди землі від 04 березня 2010 року у 2016 році, право оренди на цю земельну ділянку вже було зареєстроване за ПП «Колос Чигиринщини».

Державний реєстратор вказані обставини в порушення п. 4 ч. 3 статті 10 Закону № 1952-IV не перевірив, що призвело до подвійної реєстрації права оренди однієї і тієї ж земельної ділянки за різними юридичними особами.

Стосовно посилання апелянта на рішення Верховного Суду України від 08 грудня 2010 року у справі № 6-49064св10 та додаткове рішення Верховного Суду України від 02 березня 2011 року у цій справі за позовом ОСОБА_4 та інших до приватного підприємства «Колос Чигиринщини», треті особи: Чигиринська районна державна адміністрація Черкаської області, Топилівська сільська рада Чигиринського району Черкаської області, державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», відділ Державного комітету України по земельних ресурсах у Чигиринському районі Черкаської області про розірвання договорів оренди земельних ділянок, колегія суддів зазначає наступне.

У цих рішеннях судом було встановлено, що договори оренди земельних ділянок, укладені ПП «Колос Чигиринщини» з позивачами, зокрема, ОСОБА_4, не є укладеними. Предметом розгляду у даному спорі були договори, укладені ПП «Колос Чигиринщини», з громадянами-позивачами, зокрема, ОСОБА_4, протягом 2004-2008 рр. Цим рішенням, зокрема, було витребувано від приватного підприємства «Колос Чигиринщини» та повернуто належну ОСОБА_4 земельну ділянку.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що дане рішення не стосується спірних правовідносин, оскільки у позовній заяві ПП «Колос Чигиринщини» посилається на договір оренди земельної ділянки з ОСОБА_4 від 30 травня 2011 року. При цьому спірні правовідносини не стосуються договору оренди, що був укладений ПП «Колос Чигиринщини» з ОСОБА_4 раніше (2006 рік), питання щодо якого було предметом судового розгляду по справі № 6-49064св10.

Крім того, посилання скаржника на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2011 року по справі №2а-4126/11/1470 за позовом ТОВ СП «Нібулон» до відділу Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії колегія суддів вважає необґрунтованим з огляду на наступне.

Судовою колегією досліджено текст вказаного судового рішення та встановлено, що суд визнав протиправною бездіяльність відділу Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області, що полягає у не скасуванні державної реєстрації, зокрема, договору оренди № 65 від 22 серпня 2006 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 (укладений ОСОБА_4 з ПП «Колос Чигиринщини»); зобов'язано відділ Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області скасувати державну реєстрацію договорів оренди землі, зокрема, договору №65 від 22 серпня 2006 року щодо земельної ділянки з кадастровим НОМЕР_4; визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення реєстрації договору оренди землі від 25.02.2010 щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, який уклали ТОВ СП «Нібулон» і власник ОСОБА_4 та зобов'язано відділ Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області здійснити державну реєстрацію, зокрема, договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, який уклали ТОВ СП «Нібулон» і власник ОСОБА_4

При вирішенні вказаної справи Миколаївський окружний адміністративний суд як на підставу для задоволення позовних вимог щодо скасування реєстрації договорів послався на рішення Верховного суду України по справі № 6-49064св10.

Таким чином, у вказаному судовому рішення йдеться про скасування реєстрації договору №№ 65 від 22 серпня 2006 року щодо земельної ділянки з кадастровим НОМЕР_4, укладеного між ОСОБА_4 та ПП «Колос Чигиринщини».

Крім того, на час державної реєстрації 25 лютого 2016 року права оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_4, належної ОСОБА_4, за товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» на підставі договору оренди землі від 04 березня 2010 року, право оренди на цю земельну ділянку вже було зареєстроване за ПП «Колос Чигиринщини» 04 серпня 2011 року на підставі договору оренди від 30 травня 2011 року, що був укладений на 5 років, недійсним не визнавався та дія якого станом на 25 лютого 2016 року не закінчилася.

Таким чином, виникла ситуація, коли одночасно зареєстровано право користування двох юридичних осіб однією і тією ж земельною, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки право користування виникає з моменту реєстрації цього права, та порушує права позивача як користувача спірної земельної ділянки на законних підставах.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що позовні вимоги ПП «Колос Чигиринщини» ґрунтуються на протиправності дій державного реєстратора як суб'єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, у зв'язку з недотриманням ним вимог Порядку, а саме проведення державної реєстрації права оренди на за відсутності правових підстав. Тобто, у цій справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії державного реєстратора, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень.

Враховуючи викладене, даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Отже суд першої інстанції при винесенні постанови було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.