Справа № 820/2641/17
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 р.Справа № 820/2641/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І. Машури

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2017р. по справі № 820/2641/17

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області

про визнання протиправними дій та стягнення суддівської винагороди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області, в якому з урахуванням уточнюючих позовних вимог просила суд:

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області щодо нарахування з 01.01.2017 року судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Юр'євій А. М. суддівської винагороди, виходячи з приписів п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

- стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, , на користь ОСОБА_1 суддівську винагороду за січень-травень 2017 року в сумі 109525,34 грн.

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області щодо нарахування з 01.06.2017 року по 17.07.2017 року судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Юр'євій А. М. суддівської винагороди, відпускних виплат, матеріальної допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги у розмірі 3 місячних суддівських винагород, виходячи з приписів п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

- стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області на користь ОСОБА_1 суддівську винагороду з 01.06.2017 року по 17.07.2017 року, а також відпускні, матеріальну допомогу на оздоровлення, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу у розмірі 3 місячних суддівських винагород, в сумі 147665,96 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до ч.3 ст.133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI, посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат. Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України" на 2017 рік встановлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 3200.00 грн. Відтак, посадовий оклад судді місцевого суду, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання визначається відповідно до розміру визначеного ч.3 ст.133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI. Однак, за січень-травень 2017 року територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області в порушення зазначених норм, нарахувало та виплатило позивачеві суддівську винагороду у меншому розмірі, ніж передбачено законодавством.

Протокольною ухвалою від 21.08.2017 року відмовлено у прийнятті до розгляду доповнень до позовної заяви, а саме в частині уточнених позовних вимог про визнання протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області щодо нарахування з 01.06.2017 року по 17.07.2017 року судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Юр'євій А. М. суддівської винагороди, відпускних виплат, матеріальної допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги у розмірі 3 місячних суддівських винагород, виходячи з приписів п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області на користь ОСОБА_1 суддівську винагороду з 01.06.2017 року по 17.07.2017 року, а також відпускні, матеріальну допомогу на оздоровлення, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу у розмірі 3 місячних суддівських винагород, в сумі 147665,96 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області, про визнання протиправними дій та стягнення суддівської винагороди задоволено частково.

- визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області щодо нарахування з 01.01.2017 року судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Юр'євій А. М. суддівської винагороди, виходячи з приписів п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

- зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області нарахувати ОСОБА_1 суддівську винагороду з січня по травень 2017 року виходячи з розміру посадового окладу в сумі 32000 (тридцять дві тисячі) гривень та провести виплати нарахованої суддівської винагороди з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині відмовлено.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. ст. 41 КАС Украіни.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 рішенням 5-ої сесії Харківської обласної Ради народних депутатів від 13.09.1991 року обрана народним суддею Комінтернівського районного суду м. Харкова. Наказом Управління міністерства юстиції України в Харківській області №02-7/74 від 18.09.1991 року зарахована народним суддею Комінтернівського районного народного суду м. Харкова.

Постановою Верховної Ради України №2613-111 від 05.07.2001 року обрана на посаду Комінтернівського районного народного суду м. Харкова безстроково.

Наказом Харківського обласного управління юстиції №02-7/72 від 25.07.2001 року ОСОБА_1 зараховано до штату Комінтернівського районного суду м. Харкова на посаду судді.

Відповідно до наявних в матеріалах справи довідки про нарахування суддівської винагороди, розрахункового листа позивач отримав у січні - травні 2017 року суддівську винагороду, розраховану з розміру посадового окладу 16000,00 грн.

Колегія суддів зазначає, що призначення позивача на посаду судді, відбувалося в порядку, передбаченому Законом України "Про судоустрій та статус суддів " (у редакції Закону від 15 грудня 1992 року), а отже вона не проходила кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді).

Доказів проходження позивачем кваліфікаційного оцінювання судді до суду не надано.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того, що дії відповідача щодо невиплати суддівської винагороди відповідно до Закону України Про судоустрій і статус судді, виходячи з посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат, визначених ст.8 Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік, ч. 3 ст.133 Закону №2453, за період січень-травень 2017 року є протиправними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 130 Конституції України визначено, що розмір винагороди судді встановлюється Законом "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до ч.1ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402) суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 частини 3 статті 135 Закону №1402, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до а. 1 ст. 22 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402 обумовлено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Пунктом 23 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402 визначено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 року, №№41 - 45, ст.529; 2015 р., №№18 - 20, ст.132 із наступними змінами).

Відповідно до ч.3 ст.133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI (далі - Закон №2453) посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 року №1801-VIII встановлено, що у 2017 році розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня становить 3200,00 гривень.

З аналізу зазначених норм права колегія суддів доходить висновку, що законодавцем визначено регулювання суддівської винагороди виключно відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", що узгоджується з приписом ч.2 ст.130 Конституції України.

Відповідно до вимог ст.130 Конституції України, ч.1 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VIII, ч.1 ст.133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI, це повинно бути передбачено виключно у Законі України "Про судоустрій і статус суддів", а не в інших нормативно-правових актах.

Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.16 №1774-VIII відповідно до ст.130 Конституції України, ч.1 ст.135 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року №1402-VIII не можуть регулювати питання розміру суддівської винагороди.

Крім того, колегія суддів зазначає, що Законом №1774-VIII не внесено змін до Закону №1402-VIII чи Закону №2453 від 07.07.2010 року, в частині регулювання розміру суддівської винагороди суддів, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання, а тому зважаючи на приписи ч.1 ст.135 Закону №1402-VIII, відсутні законодавчі підстави враховувати п.3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1774-VIII при обчисленні розміру та нарахуванні суддівської винагороди.

Одже, колегія суддів, не приймає посилання відповідача на застосування пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 року №1774-VIII (далі - Закон №1774-VIII), що мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі 1600,00 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 01.06.2017 року, позивач ще не проходив кваліфікаційне оцінювання судді.

Відтак, посадовий оклад судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання визначається відповідно до розміру посадового окладу, що визначено ч.3 ст.133 Закону №2453, а саме розмір суддівської винагороди повинен обраховуватись виходячи із розміру 10 мінімальних заробітних плат.

Оскільки Законом України Про Державний бюджет на 2017 рік встановлено місячний розмір мінімальної заробітної плати 3200,00 гривень, іншого розміру мінімальної заробітної плати не передбачено, відтак розмір суддівської винагороди повинен обраховуватись виходячи із розміру 10 мінімальних заробітних плат (10 х 3200 грн.) і дорівнювати 32000,00 грн.

Крім того, колегія суддів не бере до уваги посилання відповідача на приписи ч.1,2 ст.51 Бюджетного кодексу, що розпорядники бюджетних коштів, до яких відносять Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, беруть бюджетні зобов'язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, виходячи з наступного.

Відповідно до п. п. 7, 8 ч. 5 ст. 48 Закону №1402-VIII принцип незалежності судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом і належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Гарантії незалежності суддів встановлено у ст. ст. 48, 52 розділу, ст. 117 розділу, розділах, Закону №2453-VI в редакції Закону №192, зі змісту яких вбачається, що однією з гарантій незалежності суддів є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, зокрема надання суддям за рахунок держави суддівської винагороди, а суддям у відставці - щомісячного довічного грошового утримання або пенсії за вибором. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань, відсутність додаткових коштів для проведення перерахунку суддівської винагороди з окладом у розрахунку мінімальної заробітної плати та не застосування відповідачем вимог п.23 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIІІ є необґрунтованими та суперечать позиції Європейського суду з прав людини, викладеній у п.23 рішення від 10.03.2011 року (заява 10972/05) у справі Сук проти України, відповідно до якої держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 154 Закону №1402-VІІІ визначено, що територіальне управління є територіальним органом Державної судової адміністрації України. Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом (ч.1 ст.151 Закону №1402-VІІІ).

Таким чином, саме на відповідача, як територіальний орган Державної судової адміністрації покладено обов'язок щодо нарахування та виплати суддям грошового забезпечення в розмірі визначеному Законом України Про судоустрій і статус суддів.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч.1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи довідки про нарахування суддівської винагороди, розрахункових листів, позивач отримав у січні - травні 2017 року суддівську винагороду 16000.00 грн./а.с.12-16/.

Колегія суддів дійшла висновку, що дії відповідача щодо невиплати суддівської винагороди за період січень-травень 2017 року розмірі посадового окладу, який повинен складати 32000.00 грн. є протиправними.

А тому позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області щодо нарахування з 01.01.2017 року судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Юрєвій А. М. суддівської винагороди, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2017 року по справі № 820/2641/17 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, , 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2017р. по справі № 820/2641/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений 25.10.2017 р.