Справа № 805/2275/17-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2017-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2017 р. Справа №805/2275/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аляб'єва І.Г., при секретарі судового засідання Филиппенко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» про стягнення адміністративно-господарських санкцій,

в с т а н о в и в:

20 червня 2017 року до Донецького окружного адміністративного суд надійшов адміністративний позов Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - Відділення Фонду) до Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (далі - КП «Маріупольське ВУВКГ»), в якому Позивач просить стягнути з Відповідача на користь Державного бюджету України адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2016 році, у сумі 333 510,06 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Відділення Фонду зазначило, що згідно зі звітом про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік, наданим КП «Маріупольське ВУВКГ», середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу становила 1 201 особи. Таким чином, впродовж 2016 року відповідачем мало бути забезпечене працевлаштування 48 інвалідів, фактично ж у трудових відносинах з КП «Маріупольське ВУВКГ» перебувало 42 інвалідів, про що зазначено у звіті.

Оскільки відповідачем не виконаний норматив по створенню 6 робочих місць, призначених для працевлаштування осіб, яким встановлено інвалідність, чинним законодавством на нього покладений обов'язок нарахувати і сплатити адміністративно-господарські санкції в розмірі 333 510,06 грн, однак зазначена сума у добровільному порядку КП «Маріупольське ВУВКГ» не сплачена.

Представники сторін до судового засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Від Відповідача надійшли письмові заперечення, сутність яких полягала у наступному.

КП «Маріупольське ВУВКГ» стверджує, що ним вжиті всі необхідні заходи для забезпечення працевлаштування інвалідів відповідно до Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», проте протягом 2016 року Відповідачем фактично не працевлаштувало необхідну кількість інвалідів з незалежних від нього причин, а саме через відсутність інвалідів, які потребують роботи та бездіяльності державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню інвалідів.

З'ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Комунальне підприємство «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (ідентифікаційний код 03361508) зареєстроване як юридична особа 16 лютого 1994 року, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис за номером 1 000199 (а.с.21-32).

Відповідно до штатного розпису КП «Маріупольське ВУВКГ» на 2016 рік від 04 січня 2016 року у службі господарського обслуговування планова численність робочих за спеціальністю прибиральник виробничих приміщень складає 4 особи, нормативна - 4 особи, а у службі біологічної очистки стоків планова численність робочих за спеціальністю прибиральник виробничих приміщень складає 1 особу, нормативна численність робочих - 2 особи (а.с.155-156).

Також, у пункті 1.27 «Автогараж» міститься планова численність робочих за спеціальністю слюсар з ремонту автомобілів 4 розряду складає 4 особи, нормативна - 4 особи (а.с.156).

З табелю обліку використання робочого часу вбачається, що у службі біологічної очистки стоків у січні, квітні, травні, червні, липні, серпні, листопаді та грудні 2016 року працювала одна особа.

У табелі обліку використання робочого часу по службі господарського обслуговування зазначено, що у січні працювало 6 осіб, у лютому, березні, травні, червні, липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді та грудні 2016 року - 5 осіб.

У звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік за формою № 10-ПІ від 28 лютого 2017 року відображено наступну інформацію:

- середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за рік складає 1 201 особу;

- середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 42 особи;

- кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - 48 осіб;

- фонд оплати праці штатних працівників - 66 757,60 тис. грн;

- середньорічна заробітна плата штатного працівника - 55 585 грн;

- сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів - 333 510,07 грн (а.с. 7).

Використовуючи вихідні дані, наведені КП «Маріупольське ВУВКГ» у звіті, Відділення Фонду здійснило розрахунок суми адміністративно-господарських санкцій за нестворені робочі місця для забезпечення працевлаштування інвалідів у 2016 року, яка за розрахунком Позивача становить 333 510,07 грн. Розрахунок здійснений наступним чином.

Середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу - 1 201 особи; середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, - 42 осіб; фонд оплати праці штатних працівників 66 757,60 тис. грн; перераховано коштів адміністративно-господарських санкцій за нестворені робочі місця для інвалідів - 0,00 грн.

Кількість робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування інвалідів, відповідно до нормативу - 48 особа; кількість нестворених робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування інвалідів 48-42 = 6 одиниць; середньорічна заробітна плата штатного працівника 66 757,60 х 1000 : 1 201 = 55 585,01 грн; сума адміністративно-господарських санкцій 55 585,01 грн х 6 одиниць = 333 510,06 грн; залишкова сума заборгованості з адміністративно-господарських санкцій 333 510,06 грн - 0,00 грн = 333 510,076 грн. (а.с. 8).

Судом встановлено, що впродовж 2016 року КП «Маріупольське ВУВКГ» надавало до Маріупольського міського центру зайнятості звітність за формою № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», що підтверджено звітами від 25 грудня 2015 року, 20 січня 2016 року, 25 січня 2016 року, 23 лютого 2016 року, 22 березня 2016 року, 18 квітня 2016 року, 12 травня 2016 року, 25 травня 2016 року, 08 червня 2016 року, 23 червня 2016 року, 12 липня 2016 року, 28 липня 2016 року, 10 серпня 2016 року, 30 серпня 2016 року, 14 вересня 2016 року, 29 вересня 2016 року, 12 жовтня 216 року, 27 жовтня 2016 року, 14 листопада 2016 року, 16 листопада 2016 року, 30 листопада 2016 року, 12 грудня 2016 року, 29 грудня 2016 року (а.с.71-118).

У звітах в розділі І «Основні дані про вакансії» підприємство щомісячно повідомляло про наявність 1 вакансії за професією (посадою) «прибиральник виробничих приміщень» чи 1 вакансії за професією (посадою) «водій автотранспортних засобів», чи 1 вакансії за професією (посадою) «слюсар з ремонту автомобілів», укомплектування яких має здійснюватися за сприяння Державної служби зайнятості України.

В розділі ІІ «Характеристики вакансії(й) та вимоги до претендента(ів) (для укомплектування вакансій Державною службою зайнятості) відповідач повідомляв про наявність 1 вакансії за професією «прибиральник виробничих приміщень», «водій автотранспортних засобів», «слюсар з ремонту автомобілів», на яку можуть бути працевлаштовані громадяни, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню (відповідно до статті 14 Закону України «Про зайнятість населення»), а саме інваліди.

Наведене зумовлює висновок, що щомісячно впродовж 2016 року КП «Маріупольське ВУВКГ» надавало до Маріупольського міського центру зайнятості інформацію про наявність 1 вакансії, придатної для працевлаштування інвалідів.

Безробітним інвалідам впродовж 2016 року неодноразово видавалися направлення на працевлаштування у КП «Маріупольське ВУВКГ», але вони відмовлялися від роботи, у зв'язку з тим, що подані підприємством вакансії у своїй більшості не відповідали стану здоров'я осіб (а.с.40-69).

У матеріалах справи також наявне направлення на працевлаштування де у корінці зазначено, що особа відмовилася від роботи, але нижче міститься її власноручний напис про те, що вказана особа мала намір працювати у Відповідача, але їй було відмовлено у прийнятті на роботу.

Також до суду надійшов лист від Маріупольського міського центру зайнятості від 22 травня 2017 року № 07-3674, у якому зазначається, що на підприємство направлялися особи з інвалідністю, відмови в працевлаштуванні з боку підприємства не було.

Здійснивши оцінку обставин справи, надавши їм юридичної кваліфікації, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого.

Статтею 5 Закону України «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року № 5067-VI (далі - Закон № 5067-VI), який набрав чинності з 01 січня 2013 року, встановлені гарантії у сфері зайнятості населення.

Зокрема відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону № 5067-VI держава гарантує у сфері зайнятості додаткове сприяння у працевлаштуванні окремих категорій громадян.

Категорії громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню, визначені статті 14 Закону № 5067-VI. Так, згідно з пункту 6 частини першої статті 14 Закону № 5067-VI до категорій громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню, належать інваліди, які не досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За правилами частини другої статті 14 Закону № 5076-VI для працевлаштування зазначених у частині першій цієї статті громадян (крім інвалідів, які не досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», норматив працевлаштування на роботу яких встановлюється згідно із Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні») підприємствам, установам та організаціям з чисельністю штатних працівників понад 20 осіб встановлюється квота у розмірі 5 відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників за попередній календарний рік.

Частиною третьою статті 14 Закону № 5076-VI визначено, що роботодавці самостійно розраховують квоту, зазначену в частині другій цієї статті, з урахуванням чисельності громадян, які на умовах повної зайнятості вже працюють на підприємствах, в установах та організаціях і належать до таких, що неконкурентоспроможні на ринку праці (крім інвалідів), та забезпечують їх працевлаштування самостійно. Роботодавці можуть звернутися за сприянням для працевлаштування даної категорії громадян до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ (далі - Закон № 875-ХІІ) підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати до Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 19 Закону № 875-ХІІ встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

За правилами частини другої статті 19 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого ч.1 цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Згідно з частини третьої, п'ятої, дев'ятої статті 19 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Виконання нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, порядок його встановлення визначаються виключно цим Законом, що встановлено частиною одинадцятою статті 19 Закону № 875-ХІІ.

При цьому частиною першою статті 18 Закону № 875-ХІІ визначено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Аналіз наведених вище правових норм зумовлює висновок, що КП «Маріупольське ВУВКГ» зобов'язане виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати до Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Процедуру подання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів відділенням Фонду соціального захисту інвалідів та інформації про наявність вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів - центру зайнятості визначає Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70 «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі - Порядок № 70).

Відповідно до абзаців 1-2 пункту 2 Порядку № 70 звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 01 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом. Датою надходження звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів вважається дата подання роботодавцем звіту до відділення Фонду, а у разі надсилання його поштою - дата на поштовому штемпелі.

На виконання цього обов'язку 28 лютого 2017 року КП «Маріупольське ВУВКГ» надало Відділенню Фонду Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2016 рік за формою № 10-ПІ, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10 лютого 2007 року № 42.

Згідно з абзацу 3 пункту 2 Порядку № 70 інформація про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 «Про затвердження форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» та Порядку її подання» (далі - наказ № 316), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 червня 2013 року за № 988/23520, затверджені форма звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» та Порядок подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)».

Згідно з пунктом 2.1. Порядку подання форми звітності № 3-ПН форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Відповідно до підпункту 2.2.6. пункту 2.2. Порядку подання форми звітності № 3-ПН у графі 5 розділу І форми проставляється «Так», якщо роботодавцем передбачається укомплектування вакансій за сприяння територіальних органів, або «Ні» - у разі укомплектування вакансії роботодавцем самостійно.

У разі згоди роботодавця на укомплектування вакансій за сприяння територіальних органів (у графі 5 розділу І зазначено «Так») для кожного такого запису заповнюється розділ ІІ, у якому відображається порядковий номер відповідного запису у розділі І, а також характеристики такий вакансій, умови праці та вимоги до претендентів, що передбачено п. 3.1. Порядку заповнення форми звітності № 3-ПН.

У пункті 3 розділу ІІ форми вказується кількість вакансій, на які можуть бути працевлаштовані громадяни, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню, визначені статтею 14 Закону № 5067-VI), і за необхідності зазначаються категорії таких громадян, (в тому числі «інваліди»), що визначено підпунктом 3.1.3. пункту 3.1. Порядку заповнення форми звітності № 3-ПН.

Формою звітності № 3-ПН, затвердженою наказом № 316, визначений термін її подання, а саме: «за наявності попиту на робочу силу (вакансії): не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й)».

Згідно з статтею 20 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів).

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституції України, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Згідно з пунктом 2.3. Порядку нарахування пені та її сплати, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15 травня 2007 року № 223 (далі - Порядок № 223) адміністративно-господарська санкція - це грошове зобов'язання, альтернативне зобов'язанню самостійно здійснити працевлаштування інвалідів відповідно до Закону.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою цієї статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до частини третьої статті 18-1 Закону № 875-ХІІ державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Системне тлумачення положень Закону № 875-ХІІ дозволяє дійти висновку, що обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Крім того, аналізуючи норми Конституції та діючого законодавства України, суд відзначає, що основним органом працевлаштування громадян є центри зайнятості; людина самостійно обирає собі працю і не може бути примушена виконувати її; інваліди, реалізуючи своє право на працевлаштування, самостійно звертаються на підприємства або у центр зайнятості, вони є вільними у виборі професії та місця роботи.

З матеріалів справи вбачається, що протягом 2016 року КП «Маріупольське ВУВКГ» вживало заходи, спрямовані на недопущення правопорушення у сфері господарювання. Зокрема, при виникненні вакансії, придатної для працевлаштування інваліда, надавало до центру зайнятості звітність за формою № 3-ПН.

Разом з цим, надані звіти за формою 3-ПН свідчать, що будучи зобов'язаним створити 6 робочих місць, придатних для працевлаштування інвалідів, КП «Маріупольське ВУВКГ» повідомляло Маріупольський міський центр зайнятості про наявність лише 1 вакансії прибиральника виробничих приміщень.

У своїх поясненнях Відповідач зазначає, що вакансії прибиральника у звітах 3-ПН різні, але це твердження спростовується штатним розписом та табелями використання робочого часу, з яких вбачається існування на підприємстві 6 посад прибиральників, з яких 5 було зайнято переважну частину 2016 року.

Це свідчить про те, що КП «Маріупольське ВУВКГ» вжило достатніх заходів для працевлаштування інваліда тільки на одне робоче місце прибиральника.

Вакансія слюсаря 4 розряду з ремонту автомобілів у звіті за формою 3-ПН подана 20 січня 2016 року зайнята з 06 квітня 2016 року. Відповідач пояснює, що у зв'язку з тим, що на цю вакансію центром зайнятості не було направлено жодного інваліда, КП «Маріупольське ВУВКГ» прийнято особу, переміщену з тимчасово окупованої території.

Вакансія водія автотранспортних засобів у звіті за формою 3-ПН подана 14 листопада 2016 року зайнята 18 листопада 2016 року, що підтверджується направленням на працевлаштування від 16 листопада 2016 року № 0533.

Наведене зумовлює висновок, що відповідач не довів належними та допустимими доказами відсутність своєї вини у незабезпеченні створення 5 робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Таким чином, на користь Державного бюджету України з Відповідача слід стягнути адміністративно-господарські санкції та пеню за невиконання нормативу працевлаштування інвалідів (5 робочих місць).

Так, середньорічна заробітна плата штатного працівника становить: 66 757,60 х 1000 : 1 201 = 55 585,01 грн.

Отже, сума адміністративно-господарських санкцій за не створення 5 робочих місць становить: 55 585,01 грн х 5 одиниці = 277 925,05 грн.

Залишкова сума заборгованості з адміністративно-господарських санкцій, яка підлягає стягненню з відповідача, становить: 277 925,05 грн - 0,00 грн = 277 925,05 грн.

Решта вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 2-15, 17-20, 69-72, 94, 98, 159-163, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (ідентифікаційний код 03361508, місцезнаходження: 87500, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Соборна, 7) на користь Державного бюджету України (р/р 0001 в ГУ ДКСУ у Донецькій області, ЄДРПОУ ГУ ДКСУ 38033949, МФО 834016, код платежу 50070000, ЄДРПОУ відділення Фонду (стягувача) 13492430) адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2016 році, у сумі 277 925 (двісті сімдесят сім тисяч дев'ятсот двадцять п'ять) грн 05 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 25 жовтня 2017 року.

Суддя Аляб'єв І.Г.