Справа № 825/1102/17
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1102/17 Головуючий у 1-й інстанції: Скалозуб Ю.О. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

24 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Лічевецького І.О. Сорочко Є.О.

за участю секретаря Кривохижої О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, в якому просив:

- визнати необґрунтовано та скасувати відповідь Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області від 17.03.2017 року № К-3939/0-2190/6-17;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Чернігівській області надати позивачу земельну ділянку 2 (два) гектари для ведення особистого селянського господарства на території Дубогаївської сільської ради на площах 53 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_3); 26 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_1); 17 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_2), на підставі схем розташування земельних ділянок виданих Управлінням Прилуцьким Держгеокадастром.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити позов в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, без фіксації судового процесу.

Відповідно до положень ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 17.02.2016 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства площею 2,0 га на території Дубовогаївської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, за рахунок земельної ділянки площею 17,7094 га (кадастровий номер НОМЕР_4).

Розглянувши заяву ОСОБА_2 Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області листом № К-3939/0-2190/6-17 від 17.03.2017 повідомило позивачу, що немає правових підстав для надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, оскільки відповідно до інформації, наданої Управлінням Держгеокадастру у Прилуцькому районі Чернігівської області земельна ділянка, стосовно якої звернувся позивач, розташована на території Дубовогаївської сільської ради за межами населеного пункту передана в оренду для ведення фермерського господарства іншій особі (а.с. 8).

Не погоджуючись з діями Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області, які були викладені у відповіді від 17.03.2017 року № К-3939/0-2190/6-17, ОСОБА_2 вважаючи, що він має право на отримання земельної ділянки та є інша вільна земля звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову прийшов до висновку, що дії відповідача викладені у відповіді від 17.03.2017 року № К-3939/0-2190/6-17 є правомірними, оскільки прийнята на підставах в межах та у спосіб передбачений чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Стаття 116 Земельного кодексу України визначає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Положеннями пункту 5 статті 116 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи у користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Пунктом 6 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що до клопотання додається погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, земельна ділянка, щодо якої звернувся ОСОБА_2, розташована на території Дубовогаївської сільської ради за межами населеного пункту передана в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_4, що підтверджується листом Управління Держгеокадастру у Прилуцькому районі Чернігівської області та Витягом з публічної кадастрової карти України (а.с. 54, 55).

Таким чином при розгляді заяви ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Дубовогаївської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області діяло в межах своїх повноважень на підставі чинного земельного законодавства та у спосіб передбачений законом і не вчиняло жодних порушень інтересів позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність дій Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області, які були викладені в оскаржуваній відповіді від 17.03.2017 № К-3939/0-2190/6-17 та як наслідок відсутність правових підстав до задоволення позовних вимог.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач за вказаних обставин діяв в межах повноважень передбачених законодавством.

Посилання апелянта на ту обставину, що на території Дубовогаївської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області є інша вільна земельна ділянка площею 17 гектарів та відповідач мав надати йому іншу земельну ділянку площею 2 гектари для ведення особистого селянського господарства, оскільки позивач ще у 2016 році звертався за наданням земельної ділянки на цій площі та вона ще не була передана в оренду іншій особі, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки надання дозволу на розробку проекту землеустрою належить до виключної компетенції Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, а посилання ОСОБА_2 не звернення з належним чином оформленою заявою про надання земельної ділянки в 2016 році не підтверджено документально.

Так суд не повноважений перебирати функції іншого суб'єкта владних повноважень віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України справа №21-87а13 від 21 травня 2013 року.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: І.О. Лічевецький

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 25 жовтня 2017 року.