Справа № 806/484/17
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Романченко Є.Ю.
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"25" жовтня 2017 р. Справа № 806/484/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

представника апелянта ОСОБА_3

позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційну скаргу Національної служби посередництва і примирення на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "30" березня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Національної служби посередництва і примирення про визнання протиправним і скасування наказу від 27.01.2017 р. №07, зобов'язання поновити на роботі та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з вказаним позовом, у якому просив визнати протиправним і скасувати наказ Національної служби посередництва і примирення від 27 січня 2017 року № 07 про звільнення його з роботи та зобов'язати відповідача поновити його на попередній роботі (посаді), а також виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 січня 2017 року до дня поновлення на роботі. В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_4 указував, що оскаржуваний наказ прийнято з порушенням чинного законодавства, порушує його права на працю та гарантії від незаконного звільнення, передбачені статтями 38,43 Конституції України. Вважає, що відповідачем під час його звільнення, застосовуючи передбачені п. 3 ч. 4 ст. 3 Закону України "Про очищення влади" критерії здійснення очищення влади (люстрації) не враховано, що посада головного спеціаліста відділення Національної служби посередництва і примирення в Житомирській області не належить до посад, передбачених пунктами 1-10 частини 1 статті 2 Закону України "Про очищення влади" щодо яких здійснюються заходи очищення влади (люстрації). При цьому наголошував, що Національна служба посередництва і примирення не відноситься ні до однієї з гілок державної влади в України, а також не є органом місцевого самоврядування.

Таким чином, на думку ОСОБА_4, його звільнення проведено відповідачем без законної на те підстави, відтак наказ належить скасувати як протиправний, а його поновити на попередні посаді із виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 30 березня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Національної служби посередництва і примирення від 27 січня 2017 року № 07-к "Про звільнення ОСОБА_4

Поновлено ОСОБА_4 на посаді головного спеціаліста відділення Національної служби посередництва і примирення в Житомирській області з 28 січня 2017 р.

Стягнуто з Національної служби посередництва і примирення на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.01.2017 до 30.03.2017 у розмірі 10497,16 грн.

Постанову в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді головного спеціаліста відділення Національної служби посередництва і примирення в Житомирській області з 28 січня 2017 р. та стягнення з Національної служби посередництва і примирення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі Національна служба посередництва і примирення , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову суду та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянт зокрема зазначив, що Національна служба посередництва та примирення є державним органом, посади працівників віднесені до відповідних категорій посад державних службовців. Призначення та звільнення з посад відбувається відповідно до Закону України " Про державну службу". Таким чином, щодо позивача правомірно призначена та проведена перевірка відповідно до Закону України " Про очищення влади". Просив скасувати постанову суду та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_4 з 23.10.2012 до 31.03.2015 та з 29.04.2016 до 27.01.2017 працював у Національній службі посередництва і примирення на різних посадах.

Так, зокрема, наказом голови Національної служби посередництва і примирення від 01.07.2016 № 119-к ОСОБА_4 переведено з 01 липня 2016 року на посаду головного спеціаліста відділення Національної служби посередництва і примирення в Житомирській області.

23 жовтня 2012 року позивач прийняв присягу державного службовця.

Наказом голови Національної служби посередництва і примирення від 27 січня 2017 року № 07-к, відповідно до п. 7-2 ст. 36 Кодексу законів про працю України, звільнено ОСОБА_4 27 січня 2017 року з посади головного спеціаліста відділення Національної служби посередництва і примирення в Житомирській області з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади".

Підставою звільнення в наказі визначено довідку про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади" та доповідна записка завідувача сектора управління персоналом Національної служби примирення ОСОБА_5 від 25.01.2017.

Фактичною підставою звільнення позивача слугувало те, що за результатами перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", проведеною Національною службою посередництва і примирення щодо ОСОБА_4 встановлено, що до нього застосовуються заборони, передбачені частиною третьою статті 1 Закону України "Про очищення влади", а саме: був штатним працівником в КДБ УРСР.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно зі статтею 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України).

У статті 36 КЗпП України наведено перелік підстав припинення трудового договору (звільнення з роботи).

За змістом пункту 7-2 частини першої вказаної статті КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені Законом України "Про очищення влади".

Відповідно до частини 2 статті 36 КЗпП України, у випадках, передбачених пунктами 7 і 7-1 частини першої цієї статті, особа підлягає звільненню з посади у триденний строк з дня отримання органом державної влади, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, а у випадку, передбаченому пунктом 7-2, особа підлягає звільненню з посади у порядку, визначеному Законом України "Про очищення влади".

У свою чергу, Закон України "Про очищення влади" від 16.09.2014 № 1682-VII, який набрав чинності з 16.10.2014, визначає правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні.

Згідно зі ч. 1 ст. 1 Закону України "Про очищення влади" від 16.09.2014 № 1682-VII, який набрав чинності з 16.10.2014 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1682-VII), очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

У відповідності до частини другої згаданої статті Закону № 1682-VII, очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_6, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Перелік посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади (люстрації) наведено у статті 2 Закону № 1682-VII.

Так, частиною першою цієї статті визначено, що заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо:

1) Прем'єр-міністра України, Першого віце-прем'єр-міністра України, віце-прем'єр-міністра України, а також міністра, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, Голови Національного банку України, Голови Антимонопольного комітету України, Голови Фонду державного майна України, Голови Державного комітету телебачення і радіомовлення України, їх перших заступників, заступників;

2) Генерального прокурора, Голови Служби безпеки України, Голови Служби зовнішньої розвідки України, начальника Управління державної охорони України, керівника центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, керівника податкової міліції, керівника центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, їх перших заступників, заступників;

3) військових посадових осіб Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців служби за призовом під час мобілізації;

4) членів Вищої ради правосуддя, членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, суддів, Голови Державної судової адміністрації України, його першого заступника, заступника;

5) Глави Адміністрації Президента України, Керівника Державного управління справами, Керівника Секретаріату Кабінету Міністрів України, Урядового уповноваженого з питань антикорупційної політики, їх перших заступників, заступників;

6) начальницького складу органів внутрішніх справ, центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту;

7) посадових та службових осіб органів прокуратури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Національного банку України;

8) членів Центральної виборчої комісії, Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, голів та членів національних комісій, що здійснюють державне регулювання природних монополій, державне регулювання у сферах зв'язку та інформатизації, ринків цінних паперів і фінансових послуг;

9) керівників державних, у тому числі казенних, підприємств оборонно-промислового комплексу, а також державних підприємств, що належать до сфери управління суб'єкта надання адміністративних послуг;

10) інших посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування;

11) осіб, які претендують на зайняття посад, зазначених у пунктах 1 - 10 цієї частини.

Частиною 3 статті 1 Закону № 1682-VII закріплено, що протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Згідно зі частиною 4 статті 3 Закону № 1682-VII, заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які:

1) були обрані і працювали на керівних посадах Комуністичної партії Радянського Союзу, Комуністичної партії України, Комуністичної партії іншої союзної республіки колишнього СРСР починаючи з посади секретаря районного комітету і вище;

2) були обрані і працювали на керівних посадах починаючи з посади секретаря ЦК ЛКСМУ і вище;

3) були штатними працівниками чи негласними агентами в КДБ СРСР, КДБ УРСР, КДБ інших союзних республік колишнього СРСР, Головному розвідувальному управлінні Міністерства оборони СРСР, закінчили вищі навчальні заклади КДБ СРСР (крім технічних спеціальностей).

Порядок проведення перевірки, передбаченої Законом № 1682-VII, урегульовано статтею 5 цього Закону.

Відповідно до положень частини 4 ст. 5 Закону № 1682-VII, організація проведення перевірки осіб (крім суддів та осіб, зазначених в абзаці третьому цієї частини) покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка.

Згідно зі ч. 5 згаданої статті Закону, перевірці підлягають:

1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону;

2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Частиною 14 статті 5 Закону № 1682-VII визначено, що керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що працівник може бути звільнений з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади", а саме на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої статті 5 цього Закону, в разі одночасного існування двох складових: по-перше, зайняття особою посади, указаної у ст. 2 Закону № 1682-VII; по-друге, за умови відповідності його критеріям здійснення очищення влади (люстрації), передбаченим ст. 3 цього ж Закону.

Відсутність однієї з цих умов унеможливлює звільнення працівника на підставі Закону № 1682-VII.

Вирішуючи питання чи належить позивач до осіб щодо яких здійснюються заходи з очищення влади (люстрації) та, відповідно, можливість його звільнення з посади головного спеціаліста відділення Національної служби посередництва і примирення в Житомирській області на підставі п. 7-2 ст. 36 КЗпП України та Закону № 1682-VII, суд зважав на таке.

29 квітня 2016 року позивачем на ім'я голови Національної служби посередництва і примирення подано заяву про проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» (а.с. 33). У цій заяві ОСОБА_4 повідомив, що заборони, передбачені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади» не застосовуються щодо нього та надав згоду на проведення перевірки, оприлюднення відомостей щодо себе відповідно до вимог Закону України «Про очищення влади».

Служба Безпеки України листом від 06.07.2016 № 24/148396-Л (а.с. 36) повідомила відповідача, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 01.09.1985 по 27.02.1992 проходив військову службу на штатних посадах КДБ УРСР. У зв'язку з чим відомості, повідомлені ОСОБА_4 про незастосування до нього заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону, на підставі критерію, визначеного п. 3 ч. 4 ст. 3 цього Закону, є недостовірними.

24 січня 2017 року до Національної служби посередництва і примирення надійшов висновок Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» щодо ОСОБА_4 від 27.06.2016 № 6689/10/06-25-13-06 (а.с. 37-38).

У висновку зафіксовано, що результатами перевірки встановлено достовірність відомостей, визначених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади», вказаних ОСОБА_4 у Декларації.

На підставі отриманої інформації Завідувачем сектора управління персоналом Національної служби посередництва і примирення ОСОБА_5 складено довідку про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», в якій, посилаючись на повідомлення Служби безпеки України, зазначено, що за результатами проведеної перевірки встановлено, що до ОСОБА_4 застосовуються заборони, передбачені частиною 3 статті 1 Закону України «Про очищення влади», а саме: був штатним працівником в КДБ УРСР.

Відповідно до роз'яснень Міністерства юстиції України, оприлюднених на офіційному веб - сайті Міністерства, штат органів КДБ складався з працівників, а саме: військовослужбовців, робітників, службовців, а тому всі вищезазначені категорії працівників є штатними працівниками в розумінні частини четвертої статті 3 Закону України «Про очищення влади».

Факт проходження позивачем військової служби на штатних посадах КДБ УРСР у судовому засіданні ОСОБА_4 не заперечував і підтверджено матеріалами справи.

За наведених обставин, суд першої інстанції вірно констатував, що на позивача поширюється заборона обіймати протягом десяти років з дня набрання чинності Закону України «Про очищення влади», певні посади (перелік наведено у ст. 2 Закону № 1682-VII) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

При цьому суд першої інстанції відмітив, що посаду, яку обіймав позивач - головний спеціаліст відділення Національної служби посередництва і примирення в Житомирській області в ст. 2 Закону № 1682-VII самостійно не виокремлено.

Водночас, перевіряючи можливості віднесення позивача під час перебування на вказаній посаді до інших посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування в розумінні п. 10 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682-VII, суд зазначив, що законодавство України не містить визначення органу державної влади.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 1 Закону України «Про державну службу» закріплено, що державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до положень статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Колегією суддів встановлено , що Національна служба посередництва і примирення утворена у складі центрального апарату та регіональних відділень указом Президента України № 1258/98 від 17.11.1998.

Пунктом 1 Положення про Національну службу посередництва і примирення, затвердженого Указом Президента України від 17 листопада 1998 року N 1258/98 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Положення), визначено, що Національна служба посередництва і примирення (далі - НСПП) є постійно діючим державним органом, створеним Президентом України для сприяння врегулюванню колективних трудових спорів (конфліктів).

Основними завданнями НСПП, згідно зі п. 3 Положення, є: сприяння взаємодії сторін соціально-трудових відносин у процесі врегулювання колективних трудових спорів (конфліктів), що виникли між ними; прогнозування виникнення колективних трудових спорів (конфліктів) та сприяння своєчасному їх вирішенню; здійснення посередництва і примирення під час вирішення колективних трудових спорів (конфліктів); забезпечення здійснення соціального діалогу, вироблення узгоджених пропозицій щодо розвитку соціально-економічних та трудових відносин в Україні; здійснення заходів із запобігання виникненню колективних трудових спорів (конфліктів); підвищення рівня правової культури учасників соціально-трудових відносин.

Колегією суддів достовірно встановлено, що позивач був прийнятий саме на державну службу, прийняв присягу державного службовця, а отже на нього розповсюджуються вимоги Законів України " Про очищення влади" та " Про очищення влади".

Більш того, 29.04.2016 року позивачем на ім"я голови Національної служби подана заява про проведення перевірки , передбаченої Законом України " Про очищення влади".

Аналіз положень про Національну службу посередництва і примирення свідчить на користь висновку, що вказаний орган є саме органом державної влади.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач, обіймаючи посаду головного спеціаліста відділення Національної служби посередництва і примирення в Житомирській області, займав посаду державної служби в державному органі, посада ОСОБА_4 підпадає під перелік посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади (люстрації), наведений у ст. 2 Закону № 1682-VII, зокрема у п. 10 ч. 1 цієї статті.

За таким обставин, коли заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо посадових та службових осіб інших державних органів, висновок апелянта щодо необхідності люстрації позивача за критерієм, наведеним у п. 3 ч. 4 ст. 3 Закону України "Про очищення влади", є правильним .

Колегія суддів вважає підставними доводи апелянта стосовно того, що внаслідок відкриття провадження в адміністративній справі за даним позовом ОСОБА_4 суд першої інстанції фактично визнав те, що Національна служба посередництва і примирення є суб'єктом владних повноважень.

З урахуванням викладеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення - про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національної служби посередництва і примирення задовольнити, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "30" березня 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "25" жовтня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_4 АДРЕСА_1,10014

3- відповідачу: Національна служба посередництва і примирення вул. Басейна, 1/2 А,м.Київ 4,01004

4-ОСОБА_7. АДРЕСА_2 - ,