Справа № 335/10267/17
Суддя: Воробйов А. В.
Дата ухвалення: 2017-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Огневюк Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Запорізької міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В

28 серпня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати дії виконавчого комітету Запорізької міської ради щодо внесення неповної та викривленої інформації до карти аналізу проекту ОСОБА_1 за назвою «Всеукраїнський електронний реєстр порушених прав громадян «Зворотній звязок» протиправними та зобовязати виконавчий комітет Запорізької міської ради виправити інформацію, яка внесена до карти аналізу проекту ОСОБА_1 за назвою «Всеукраїнський електронний реєстр порушених прав громадян «Зворотній звязок».

Разом із позовною заявою 28.08.2017 року позивачем надано до суду заяву про забезпечення адміністративного позову шляхом заборони Координаційній раді з питань Громадського бюджету проводити голосування з 01.09.2017 року та визначати перелік проектів переможців.

Клопотання обґрунтоване тим, що незастосування заходів забезпечення позову фактично унеможливить виконання рішення суду у даній справі. Згідно з пунктом 5.4. «Положення про Громадський бюджет» голосування по проектах починається з 01 вересня 2017 року та триватиме протягом 30 календарних днів і у випадку, якщо судом будуть знайдені правові підстави для задоволення адміністративного позову, фактичне виконання рішення по даній справі про зобовязання Відповідача виправити інформацію, яка внесена до карти аналізу проекту за назвою Всеукраїнський електронний реєстр порушених прав громадян «ЗВОРОТНІЙ ЗВЯЗОК» та допущення проекту до загальноміського голосування стане неможливим з огляду проведення голосування без участі мого проекту і визначення проектів переможців, фактичне виділення грошових коштів тощо.

Розглянувши заявлене клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Приймаючи рішення про забезпечення позову, суд оцінює наявність обставин, що зумовлює винесення відповідної ухвали, з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах справи та керуючись законом.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивач зіслався на існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Відповідно до положень ч.3 та ч.4 ст. 117 КАС України, у порядку забезпечення адміністративного позову суд може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Адміністративний позов, крім вказаного способу, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Застосування заходів забезпечення позову є виправданим у разі, якщо наявне достатньо обґрунтоване припущення, що їх невжиття може у подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіянням шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову судом здійснено оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вид забезпечення позову має відповідати заявленим позивачем вимогам. Заходи забезпечення позову, що застосовуються судом, визначаються їх відповідністю вимогам, на забезпечення яких такі вживаються. Оцінка такої відповідності здійснена судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з наслідками заборони вчиняти певні дії.

З огляду на приписи наведеної статті небезпека заподіяння шкоди до вирішення справи по суті не є фактом, який підлягає встановленню, а є елементом аргументації або оціночною категорією.

В силу статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

У п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України „Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ № 2 від 06.03.2008 р., Пленум надав розяснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

На думку суду, подання адміністративного позову, предметом якого є визнання протиправним та зобовязання вчинити певні дії рішення, не є єдиним та беззаперечним доказом того, що рішення субєкта владних повноважень є протиправним.

Розглядаючи клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, суддя враховує, що позивачем не було надано жодних доказів необхідності їх застосування, та які б підтверджували існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

Так, позивач у клопотанні про забезпечення позову зазначив те, що незабезпечення позову призведе до заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, однак у клопотанні не зазначено і не обґрунтовано в чому саме полягає очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення у справі, так само як і обставин, які вказують на те, що для відновлення порушених прав позивачу необхідно буде докласти значних зусиль у разі невжиття відповідних заходів.

Проте, при розгляді клопотання про забезпечення позову судом, із його змісту не встановлено існування підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Крім того, згідно п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 року застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Наведені позивачем обґрунтування необхідності вжиття заявлених заходів забезпечення позову є обґрунтуванням предмету позову та підлягають перевірці й оцінці під час судового розгляду справи, тоді як заходи забезпечення позову вживаються судом з метою охорони прав та інтересів позивача на час розгляду справи та не можуть вирішувати спірні правовідносини по суті.

Таким чином, під час забезпечення позову суд не має законних підстав наперед вирішувати питання, які під час розгляду позову по суті будуть предметом дослідження та фактично є предметом самого адміністративного позову, оскільки спір між сторонами ще не вирішений, правова оцінка рішенням які є предметом спору буде надана судом саме за результатами розгляду справи, а не на стадії вирішення клопотання про забезпечення позову і підстави вважати, яке саме рішення буде прийнято судом, у позивача відсутні.

Отже, щодо доводів позивача про протиправність оскаржуваних дій, то суд вважає їх передчасними.

Поряд із цим, вжиття заходів забезпечення позову може призвести і до порушення інтересів інших учасників конкурсу. Відтак, рішення про застосування заходів забезпечення позову із вказаних позивачем підстав, спричинить порушення справедливого балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Також суд зазначає, що згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Отже вказана норма чітко встановлює обов'язок учасників судового процесу щодо виконання судового рішення.

Тобто загроза правам позивача, про захист яких він просить, може існувати лише у випадку невиконання відповідачем судового рішення, у разі задоволення позовних вимог.

Також, необхідно зазначити, що однією із вимог до рішення суб'єкта владних повноважень, є своєчасність його прийняття.

Крім того, забезпечення судом позову та заборона особі, яка не бере участь у справі вчиняти дії, які вони зобов'язані вчинити у визначені строки, призведе до втручання у повноваження державного органу, та стане перешкодою для прийняття ним відповідних рішень (вчинення дій) у регламентовані строки.

Таким чином, враховуючи, матеріали та предмет справи, на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, суддею не встановлено очевидних ознак небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, отже, підстав для задоволення клопотання позивача про забезпечення позову судом не встановлено.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується лише як гарантія задоволення законних вимог позивача, останній повинен довести суду ймовірність припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може заподіяти шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову. Тягар доказування покладається на особу, яка подала таку заяву. Доказування здійснюється за загальними правилами відповідно до статті 71 КАС України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання представника позивача про вжиття заходів для забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 117, 118, 165, 254 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Запорізької міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали (якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, то в 5-денний строк з дня отримання цією особою копії ухвали) апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя: А.В. Воробйов