Справа № 686/14745/17
Суддя: Стефанишин С. Л.
Дата ухвалення: 2017-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2017 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого - судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі Ніколайчук А.В. за участю представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 4 батальйону роти №3 УПП у м. Одеса сержанта поліції Павленко О.М., Управління патрульної поліції м. Одеси про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що при виявленні правопорушення та розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем не дотримано вимоги чинного законодавства України.

У судове засідання представник позивача з'явився, підтримав позовні вимоги та надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника позивача суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Інспектора 4 батальйону роти №3 УПП у м. Одеса Сержанта поліції Павленко О.М. серії ЕАА №127340 від 18 липня 2017 року до адміністративної відповідальності притягнуто ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 Кодексу України у виді штрафу у розмірі 225 гривень.

Згідно постанови 18 липня 2017 року позивач керуючи автомобілем НОМЕР_1 у м. Одеса перетнув подвійну суцільну лінію розмітки п.1.3. ПДР чим порушив п.8.5,1 ПДР України.

Відповідно до вимог частини 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч. 2 цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено доказів правомірності прийнятої постанови, з таких підстав.

Відповідно до ст. 9 КупАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КупАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачем не надано суду доказів того, що позивач 18 липня 2017 року керуючи автомобілем НОМЕР_1 у м. Одеса перетнув подвійну суцільну лінію розмітки. Зазначені обставини відповідними доказами відповідачем спростовані не були.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до зазначених вимог, відповідачем не надано доказів події адміністративного правопорушення в розумінні ч.1 ст.122 КУпАП.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем пояснення позивача не були спростовані, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в силу вимог ч. 2 ст. 71 КАС України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються і повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії, бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач, їх не спростує, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача, і вважає за можливе покласти їх в основу як докази тих обставин, що позивач не порушував вимоги ч.1 ст.122 КУпАП.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не представив доказів правомірності прийнятої постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, внаслідок чого дана постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ч.3 ст.160 КАС України, ст. ст. 247, 284, 292, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову Інспектора 4 батальйону роти №3 УПП у м. Одеса Сержанта поліції Павленко О.М. серії ЕАА №127340 від 18 липня 2017 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі 255 гривень.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя С. Стефанишин