Справа № 817/1458/17
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 жовтня 2017 р.Рівне №817/1458/17
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Ковальчук Г.М та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши клопотання представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову в справі за позовом

ОСОБА_3
доГоловного управління Держгеокадастру в Рівненській області
про зобов'язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області про зобов'язання відповідача затвердити позивачеві ОСОБА_4 землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Великожитинської сільської ради Рівненського району площею 0,1091 га кадастровий номер :08:001:0111 та про зобов'язання відповідача передати позивачеві у власність дану земельну ділянку площею 0,1091 га кадастровий номер :08:001:0111.

Ухвалою від 02.10.2017 року позовну заяву залишено без руху. Позивачу встановлювався строк для усунення недоліків позовної заяви до 20.10.2017 року.

У вказаний строк позивач допущені недоліки усунув і ухвалою судді від 23.10.2017 року відкрито провадження у справі.

Одночасно з позовною заявою 02.10.2017 року позивачем подано клопотання про забезпечення даного адміністративного позову, призначене до розгляду в судовому засіданні з урахуванням вимог частини першої статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник позивача в судовому засіданні клопотання підтримав повністю. Просив забезпечити позов шляхом заборони відповідачеві приймати будь-які рішення (накази) спрямовані на відведення земельної ділянки площею 0,1091 га кадастровий номер :08:001:0111 у власність, користування (в тому числі оренду) та надання дозволу на складання документації із землеустрою відносно вказаної ділянки, крім прийняття рішення про затвердження ОСОБА_4 землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва, громадянину ОСОБА_3 за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, на території Великожитинської сільської ради Рівненського району площею 0,1091 га кадастровий номер :08:001:0111 та передачі земельної ділянки площею 0,1091 га кадастровий номер :08:001:0111 йому у власність.

Вказав, що відповідач допустив очевидну протиправну бездіяльність, не затвердивши розроблений ОСОБА_4 землеустрою як того вимагає чинне законодавство, та спричинив реальну небезпеку спричинення шкоди правам, свободам та інтересам позивача, оскільки земельна ділянка, на яку він претендує через бездіяльність відповідача може бути перерозподілена і відведена іншим особам. Вважає, що без вжиття відповідних заходів забезпечення позову захист права позивача щодо безоплатної приватизації вказаної земельної ділянки стане неможливим, або для його відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, зокрема шляхом звернення з новим позовом.

Представник відповідача проти задоволення клопотання заперечив у повному обсязі, зазначивши, що відсутні передбачені законом підстави для забезпечення адміністративного позову, оскільки технічна документація із землеустрою не була затверджена через наявні в ній недоліки, про що розробник був повідомлений листом від 29.02.2016 року №Л-453/0-759/0/6-16. Крім того, вказав, що посилання представника позивача на ч.10 ст.24 Закону України "Про державний земельний кадастр" від 07.07.2011 року № 3613-VI є безпідставним, оскільки у відповідача відсутні функції державного реєстратора. Разом з тим, повідомив, що на даний час дозвіл на розроблення проекту землеустрою на дану земельну ділянку надавався лише для позивача, а тому жодна інша фізична особа не матиме можливості виготовити проект землеустрою та отримати дану земельну ділянку у власність.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали позовної заяви та документи, долучені до клопотання про забезпечення позову, суд прийшов до висновку, що у клопотанні представника позивача слід відмовити повністю з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень.

Отже, згідно зі статтею 117 КАС України підставами забезпечення позову є:

-очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

-неможливість захисту прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів. Неможливість захисту прав може мати місце, зокрема, у разі знищення предмету спору, відчуження його іншим особам;

-якщо для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Зокрема, необхідно буде звертатися до суду, визнавати недійсними договори чи рішення, вилучати майно тощо;

-очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень. Рішення, дії чи бездіяльність мають очевидні ознаки протиправності, якщо вони істотно суперечать чинному законодавству.

Частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України передбачено, що забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: 1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборони вчиняти певні дії. Наведений перелік є вичерпним.

Згідно з Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про узагальнення практики застосування адміністративними судами першої інстанції глав 1-4 розділу III Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду та вирішення адміністративних справ" від 29.09.2016 року №14 забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

З аналізу вищенаведеного слідує, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Представник позивача у клопотанні про забезпечення адміністративного позову вказує на те, що незважаючи на існування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 та висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Управління Держгеокадастру у Рівненському районі Рівненської області, Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області всупереч вимог ст.12, 15-17, ст.118, 186-1 Земельного кодексу України, не погодило вказаний проект або ж не повідомило про відмову у його погодженні протягом 10 робочих днів з дня отримання проекту землеустрою, чим порушило право позивача на безоплатну приватизацію земельної ділянки.

ОСОБА_4, суд не приймає дане твердження представника позивача з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Головного управління Держгеокадстру у Рівненській області від 22.09.2015 року позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, а розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_3 для індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, був погоджений висновком Управління Держгеокадастру у Рівненському районі Рівненської області від 26.10.2015 року №04-20/132.

Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області листом від 29.02.2016 року №Л-453/0-759/0/6-16 повідомило розробника про те, що технічна документація із землеустрою не затверджена через наявність недоліків у ній, чим спростовується твердження представника позивача про наявність очевидних ознак протиправної бездіяльності відповідача щодо затвердження проекту землеустрою.

Оскільки у позивача наявний наказ Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 22.09.2015 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та висновок від 25.10.2015 року №04-20/132 про погодження проекту землеустрою, а правовідносини щодо оформлення права власності є предметом розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про відсутність очевидної небезпеки заподіянню шкоди праву позивача на безоплатну приватизацію земельної ділянки або що захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Також суд не бере до уваги посилання позивача на ч.10 ст.24 Закону України "Про державний земельний кадастр" від 07.07.2011 року № 3613-VI, відповідно до якої державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, зокрема, якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника. Так, до повноважень відповідача не входить реєстрація земельних ділянок, що відноситься до компетенції лише Державного кадастрового реєстратора, а тому ознак очевидної небезпеки заподіяння діями відповідача шкоди правам, свободам та інтересам позивача з цих підстав не вбачається.

Судом встановлено, що на даний час дозвіл на розроблення проекту землеустрою на дану земельну ділянку надавався лише для позивача, а тому жодна інша фізична особа не матиме можливості виготовити проект землеустрою та отримати дану земельну ділянку у власність.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову не містить посилань на конкретні обставини, що свідчать про існування очевидної небезпеки заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам останнього, або що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, позивачем не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про очевидні ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень.

Таким чином, судом не встановлено наявності у даній адміністративній справі хоча б однієї з вичерпного переліку підстав, передбачених КАС України, для постановлення судом ухвали про забезпечення позову, а тому підстави для задоволення такого клопотання - відсутні.

За таких обставин, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Сплачена сума судового збору позивачу не присуджується.

Керуючись статтями 117, 118 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позивачу ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони відповідачеві приймати будь-які рішення (накази) спрямовані на відведення земельної ділянки площею 0,1091 га кадастровий номер :08:001:0111 у власність, користування (в тому числі оренду) та надання дозволу на складання документації із землеустрою відносно вказаної ділянки, крім прийняття рішення про затвердження ОСОБА_4 землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва, громадянину ОСОБА_3 за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, на території Великожитинської сільської ради Рівненського району площею 0,1091 га кадастровий номер :08:001:0111 та передачі земельної ділянки площею 0,1091 га кадастровий номер :08:001:0111 йому у власність, до набрання законної сили рішенням у даній справі, - відмовити повністю.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання нею законної сили за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Суддя Борискін С.А.