Справа № 553/5418/14-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року м. Київ К/800/8329/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого судді Мороза В.Ф.,

суддів: Калашнікової О.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Лохвицької міської ради Полтавської області, третя особа - ОСОБА_3, про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити дії, скасування рішення Лохвицької міської ради Полтавської області від 23 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Лохвицької міської ради Полтавської області, третя особа - ОСОБА_3, про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити дії, скасування рішення Лохвицької міської ради Полтавської області від 23 грудня 2014 року.

Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 02 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено частково. Постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 02 квітня 2015 року - скасовано, а провадження у справі - закрито. Роз'яснено сторонам, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з судовими рішенням суду апеляційної інстанції, позивач, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 18 грудня 2014 року подав на розгляд сесії Лохвицької міської ради заяву, в якій просив надати дозвіл для виготовлення технічної документації та в подальшому передати йому земельну ділянку у власність площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на полі площею 29 га біля села Крииниця, з лівого боку від дороги Лохвиця-Криниця, та знаходиться в межах населеного пункту Лохвицької міської ради.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію права власності № 14117652, виданого реєстраційною службою Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області, земельна ділянка рілля площею 29 га, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Лохвицький район, с. Криниця, кадастровий номер НОМЕР_1 належить Територіальній громаді с. Криниця в особі Лохвицької міської ради на праві комунальної власності, цільове призначення для ведення фермерського господарства, дата реєстрації земельної ділянки 30.10.2013 року, дані обставини також підтверджуються викопіюванням земельної ділянки.

В листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Лохвицької міської ради із заявою про надання йому в оренду земельної ділянки сільськогосподарського значення загальною площею 29 га ріллі кадастровий номер НОМЕР_1 та 26, 83 багаторічних насаджень кадастровий номер :01:001:0051 для ведення фермерського господарства, в межах населеного пункту с. Криниця, строком на 5 років.

Рішенням Лохвицької міської ради Лохвицького району Полтавської області № 9 від 23 грудня 2014 року, вирішено:

- укласти договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення під ріллею для ведення фермерського господарства (загальна площа 29,00 га. кадастровий номер НОМЕР_1), яка розташована в межах населеного пункту сщ.Криниця, з ОСОБА_3 з 1 січня 2015 року терміном на 5 років;

- укласти договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення під багаторічними насадженнями для ведення фермерського господарства (загальна площа 26.83 га., кадастровий номер :01:001:0051), яка розташована в межах населеного пункту с. Криниця, з ОСОБА_3 з 1 січня 2015 року терміном на 5 років;

- передати в користування (оренду) земельні ділянки суб'єкту господарювання у відповідності до пунктів 1 та 2 цього рішення;

- зобов'язати ОСОБА_3 провести державну реєстрацію права оренди;

- рекомендовано ОСОБА_3 після виконання пункту 3 цього рішення провести державну реєстрацію фермерського господарства в місті Лохвиця в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

Рішення Лохвицької міської ради Лохвицького району Полтавської області № 9 від 23 грудня 2014 року в частині укладення договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення під ріллею для ведення фермерського господарства (загальна площа 29,00 га. кадастровий номер НОМЕР_1), яка розташована в межах населеного пункту с. Криниця, з ОСОБА_3 з 1 січня 2015 року терміном на 5 років реалізовано не було.

Ухвалою Ленінськогорайонного суду м. Полтави від 31 грудня 2014 року по справі № 553/5418/14-а вжито заходів щодо забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Лохвицької міської ради Лохвицького району Полтавської області від 23 грудня 2014 року в частині питання про надання землі ОСОБА_3, заборони Лохвицькій міській раді вчиняти будь-які дії щодо укладення договору оренди землі з ОСОБА_3 до вирішення справи по суті.

З витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 14119705 від 06 грудня 2013 року вбачається, що 06 грудня 2013 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис за № 8751592 про державну реєстрацію договору оренди землі від 01 листопада 2013 року відповідно до якого земельна ділянка площею 29,0 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована за адресою Полтавська обл., Лохвицький р-н, с. Криниця, надана в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_4

30 вересня 2014 року Лохвицькою міською радою прийнято рішення № 15 про розірвання договорів оренди земельних ділянок з ОСОБА_4 на підставі його заяви.

Однак, в подальшому ОСОБА_4 відмовився відрозірвання договору, тому зазначене вище рішення також реалізовано не було, зокрема, угоду про припинення договірних відносин з приводу оренди земельної ділянки площею 29,0 га з кадастровим номером НОМЕР_1 між ОСОБА_4 та Лохвицькою міською радою не укладено. Отже, орендаремвищезазначеної земельної ділянки є ОСОБА_4, між орендарем та Лохвицькою міською радою продовжуються договірні відносини.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень ( пункт 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У зв'язку з цим у постанові від 17 лютого 2015 року у справі №21-551а14 Верховний Суд України висловив правову позицію, яка полягає у тому, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення, на підставі якого виникають цивільні права та обов'язки особи та такі права підтверджуються чи оформленні відповідним правовстановлюючим документом, подальше оспорювання іншою особою правомірності набуття фізичною чи юридичною особою права має вирішуватись у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Такого ж висновку Верховний Суд України дійшов у постановах від 24 лютого 2015 (справа № 21-34а15), від 16 грудня 2014 року (справа № 21-544а14) від 09 грудня 2014 року (справа № 21-308а14), від 11 листопада 2014 року (справа № 21-493а14).

Відповідно до статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Суд першої інстанцій не звернув уваги на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються права та підстав набуття у власність нерухомого майна (земельної ділянки), яка перебуває в оренді у третьої особи.

Так, у даному випадку міська рада, здійснюючи повноваження власника нерухомого майна, вільна у виборі суб'єкта щодо надання йому цього права в порядку, встановленому законом.

Водночас, при цьому відповідач владних управлінських функцій не здійснював.

Таким чином, даний спір не носить характеру публічно-правового і не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.

За суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду загальним судом у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладені обстави, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку скасувавши рішення суду першої інстанції, закривши провадження у справі, роз'яснивши сторонам право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року - без змін.

Рішення набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді: В.Ф. Мороз

О.В. Калашнікова

Е.Ю. Швед