Справа № 821/1178/17
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1178/17
11 год. 00 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Попова В.Ф.,

секретар: Васильєва В.В.,

за участю:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний завод "Віпос" арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

встановив:

ТОВ «Автомобільний завод «Віпос» (далі - позивач) звернулось з адміністративним позовом до Головного управління ДФС України у Херсонській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 29.06.2017 р. № НОМЕР_1, яким позивачеві відмовлено у бюджетному відшкодуванні з ПДВ за квітень 2017 року у сумі 955 538 грн.

Спірне податкове повідомлення - рішення складене на підставі висновків Акту камеральної перевірки позивача від 16.06.2017 № 142/142/21-22-12-02-06/34074667 (далі - Акт № 142) з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування з ПДВ на поточний рахунок платника за квітень 2017 року.

За висновками Акту перевірки № 142 встановлено порушення позивачем п. 200.1 ст. 200 ПКУ, внаслідок чого у платника податку відсутнє право на бюджетне відшкодування у сумі 955 538 грн, що привело до заниження відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (р. 21 декларації) за квітень 2017 року на 955 538 грн. В Акті зазначено, що позивач при складенні розрахунку суми бюджетного відшкодування з ПДВ визначив період виникнення відємного значення - лютий 2015 року, у той же час, за даними особового рахунку, період виникнення такого відємного значення липень-вересень 2009 року та січень 2010 року. Відомості про періоди виникнення відємного значення відповідачем отриманні виходячи з матеріалів попередніх перевірок.

Крім того, відповідач стверджує, що позивач при складенні декларації з ПДВ за квітень 2017 року у розрахунку бюджетного відшкодування визначив, що відємне значення, використане для визначення розміру бюджетного відшкодування і сплачене постачальникам у складі вартості товарів (робіт, послуг) у лютому 2015 року, у той же час, в декларації з ПДВ за лютий 2015 року відсутнє декларування позивачем податкових зобовязань та податкового кредиту у цьому податковому періоді.

Сукупність вказаних обставин, на думку відповідача, свідчить про протиправність декларування позивачем бюджетного відшкодування у квітні 2017 року.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, стверджував, що на квітень 2017 року мав переплату з ПДВ у сумі 955 538 грн на електронному рахунку з ПДВ.

Наявність вказаної переплати підтверджено постановою ХОАС від 27.10.2016 року, яка набрала законної сили ухвалою ОААС від 22.02.2017 року.

Позивач стверджує, що відповідач під час перевірки не спростував дані про правомірність декларування відємного значення з ПДВ за лютий 2015 року і тому ці дані могли бути використанні для розрахунку бюджетного відшкодування з ПДВ за квітень 2017 року.

За таких підстав позивач вважає, що правомірно задекларував бюджетне відшкодування з ПДВ у квітні 2017 року і просить суд скасувати спірне ППР.

При вивчені декларації з ПДВ за квітень 2017 року встановлено, що позивач за рядком 20 задекларував суму відємного значення з ПДВ, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 ПКУ у розмірі 955 539 грн. Вказану суму відємного значення позивач використав для декларування бюджетного відшкодування з ПДВ. У розрахунку бюджетного відшкодування позивачем визначено, що вказана сума відємного значення сплачена постачальникам у складі вартості товарів (робіт, послуг) у лютому 2015 року.

З наданої суду декларації з ПДВ за лютий 2015 року та уточнюючого розрахунку за цей податковий період, відємне значення з ПДВ у сумі 965 133 грн визначене позивачем за рядком 16 декларації, обсяги податкових зобовязань та податкового кредиту не декларувались, механізм обчислення цього відємного значення не визначений.

Судом встановлено, що декларування відємного значення та участі його в електронному адмініструванні з ПДВ було предметом судового розгляду Херсонського окружного адміністративного суду. Так, постановою ХОАС від 27.10. 2016 року, яка набрала законної сили 22.02.2017 року, було визнано право позивача використовувати відємне значення з ПДВ лютого 2015 року у сумі 965 133 грн, задеклароване платником за уточнюючим розрахунком з ПДВ за червень 2016 року для електронного адміністрування ПДВ. Суть спору полягала у тому, що під час введення в дію електронного адміністрування з ПДВ, для визначення права на реєстрацію податкових накладних, до уваги приймалось лише задеклароване відємне значення з ПДВ станом на 01.07.2015 року. У той же час, відємне значення з ПДВ у сумі 965 133 грн було визначено позивачем у червні 2016 року, тобто на рік пізніше. Суд своєю постановою від 27.10.2016 року підтвердив право позивача на уточнення показників своєї звітності за попередні податкові періоди та врахування уточнених показників для електронного адміністрування з ПДВ, але сплата відємного значення, період його виникнення, судом при розгляді зазначеної справи не досліджувались.

В судовому засіданні та в Акті перевірки № 142 відповідач стверджував, що відємне значення з ПДВ, задеклароване позивачем у лютому 2015 року, утворилось у липні-вересні 2009 року та у січні 2010 року. Ці обставини позивач не спростовував в судовому засіданні.

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 ПКУ при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Таким чином, позивач при декларуванні уточненого відємного значення за лютий 2015 року у червні 2016 року мав дослідити фактичну сплату його постачальникам і при наявності такої сплати обчислити, задекларувати бюджетне відшкодування з ПДВ та визначити напрями його використання.

Відповідно до ст. 50 ПКУ виправлення помилок у тому числі і у декларуванні бюджетного відшкодування може здійснюватись шляхом подачі уточненої звітності, або включення уточнених показників до поточної звітності такого платника податків. При цьому уточнення показників має відбуватись з дотриманням строків давності, визначених ПКУ. Податковим кодексом України встановлено строки давності для декларування податкових обовязків та преференцій, у тому числі бюджетного відшкодування з ПДВ і відємного значення з ПДВ, це 1095 днів з моменту виникнення такого права або обовязку.

Із системного аналізу норм ПКУ витікає, що податкові зобовязання платника ПДВ у більшості випадків це податковий кредит іншого платника податку, а відємне значення це сума перевищення податкового кредиту над податковими зобовязаннями платника податку. Отже, відємне значення це сума задекларованих (сплачених до бюджету) зобовязань з ПДВ платників податків, які з тих чи інших причин не були фактично сплачені платником податку, отримувачем товарів (робіт, послуг). З цих причин для позбавлення права платника ПДВ щодо використання відємного значення у наступних податкових періодах необхідним є коригування податкових зобовязань контрагентів-постачальників такого платника податку. Після спливу термінів давності таке коригування є неможливим. Після спливу строків давності платник податку отримує економічний зиск у вигляді відсутності обовязків здійснювати розрахунки по простроченим платежам, а постачальник - збитки у звязку з відсутністю оплати вартості проданих товарів (робіт, послуг).

Зазначене відповідно до приписів ПКУ не є підставою для коригування зобовязань та податкового кредиту цих платників податків і тому, суд вважає, що ліквідація боргу у звязку з відсутністю права вимоги про його сплату не може прирівнюватись до його сплати для обчислення бюджетного відшкодування з ПДВ.

З цих причин, суд вважає, що позивач запізно задекларував бюджетне відшкодування з ПДВ у квітні 2017 року і тому відмовляє йому у задоволенні позовних вимог.

Податковим органом не було допущено порушень податкового законодавства при призначенні та проведені камеральної перевірки, а висновки, викладені в Акті перевірки № 142 є обґрунтованими та такими, що відповідають нормам ПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161-163 КАС України, суд,

постановив:

В задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний завод "Віпос" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення -рішення від 29.06.2017 № НОМЕР_1 - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 25 жовтня 2017 р.

Суддя Попов В.Ф.

кат. 8.3.4.