Справа № 616/130/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 жовтня 2017 року м. Київ К/800/34646/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Смокович М.І., розглянувши касаційну скаргу Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на постанову Великобурлуцького районного суду Харківської області від 17 липня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення відповідача від 03 лютого 2017 року про відмову призначенні пенсії за вислугу років, зобов'язати відповідача призначити пенсію за вислугу років відповідно до абзацу 12 пункту «е» частини першої статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту звернення, тобто з 03 листопада 2016 року та стягнути на користь позивача не отриману внаслідок невиконання останнім вимог законодавства України суму заборгованості з пенсії за період із 03 листопада 2016 року по день набрання постановою законної сили.

Великобурлуцького районного суду Харківської області від 17 липня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Великобурлуцькому районі Харківської області від 03 лютого 2017 року за № 284-02/07 щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до вимог п.«е» ч.1 ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язано Чугуївське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області зарахувати до стажу роботи позтвачу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до вимог п.«е» ч.1 ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи на посаді медичної сестри в медичному профілакторії колгоспу ім. Димитрова, КСП ім. Димитрова Великобурлуцького району Харківської області з 28 листопада 1988 року по 19 квітня 1995 року.

Зобов'язано Чугуївське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, відповідно до вимог п.«е» ч.1 ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 03 листопада 2016 року та провести відповідні виплати.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області судові витрати зі сплати судового збору на користь позивача в розмірі 640,00 гривень.

В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року постанову Великобурлуцького районного суду Харківської області від 17 липня 2017 року змінено, виклавши абзац другий резолютивної частини в наступній редакції:

"Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Великобурлуцькому районі Харківської області від 27.01.2017 р.".

Абзац шостий резолютивної частини постанови Великобурлуцького районного суду Харківської області від 17.07.2017 р. по справі № 616/130/17 викладено в наступній редакції:

"Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чугуївського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на користь позивача витрати зі сплати судового збору в сумі 480,00 (чотириста вісімдесят) грн.".

В іншій частині постанову Великобурлуцького районного суду Харківської області від 17 липня 2017 року залишено без змін.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга, в якій скаржник просить скасувати постанову Великобурлуцького районного суду Харківської області від 17 липня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

З оскаржуваних судових рішень вбачається, що ОСОБА_1 05 червня 1986 року закінчила Аркаликське медичне училище за спеціальністю "медична сестра", що підтверджується дипломом серія НОМЕР_1.

Відповідно до записів трудової книжки позивач працювала: з 20.08.1986 р. по 12.02.1987 р. - на посаді медичної сестри Жаксинської районної лікарні; з 09.09.1987 р. по 06.06.1988 р. - на посаді медичної сестри Великобурлуцької ЦРЛ; з 28.11.1988 р. по 19.04.1995 р. - на посаді медичної сестри в медичному профілакторії колгоспу імені Димитрова Великобурлуцького району Харківської області; з 22.04.1995 р. по 26.05.2001 р. - на посаді медичної сестри хірургічного відділення Великобурлуцької ЦРЛ; з 15.04.2003 р. по 24.10.2016 р. - на посаді медичної сестри Великобурлуцької ЦРЛ.

Із довідки від 17.10.2016 р. вих. № 148, виданої ПСП "Маяк" Великобурлуцького району Харківської області вбачається, що позивач працювала в колгоспі ім. Димитрова (колгосп ім. Димитрова реорганізовано в КСП "Димитрова", згідно з протоколом № 2 від 25.03.1993 р., КСП "Димитрова" реорганізовано в ПСП "Маяк" відповідно до рішення загальних зборів 22.02.2000 р. і є правонаступником КСП "Димитрова") згідно з поданою заявою про прийняття на роботу від 28.11.1988 р. медсестрою.

03 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Великобурлуцькому районі Харківської області із заявою про призначення пенсії за вислугою років, за наслідками розгляду якої відмовлено у призначенні пенсії посилаючись на те, що Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. № 909, не містить такий заклад охорони здоров'я як медичний профілакторій, про що повідомлено її листом від 03.02.2017 р. за вих. №284-02/07.

Враховуючи, що період трудової діяльності позивача з 28.11.1988 р. по 19.04.1995 р. пов'язаний з наданням медичної допомоги та виконанням функцій медичної сестри на посаді завідуючої профілакторієм колгоспу «ім. Димитрова» Великобурлуцького району Харківської області, що, в свою чергу, надає їй право на пенсію за вислугу років, судами попередніх інстанцій позовні вимоги задоволено частково.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, такий висновок судів попередніх інстанцій відповідає обставинам справи та положенням пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в якому передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років, на 31 грудня 2015 року - 25 років 6 місяців.

Згідно з наказом Міністерства охорони здоров'я СРСР № 621 від 01.06.1984 року «Про затвердження положення про медичний профілакторій» медичний профілакторій це спеціально облаштоване приміщення, яке надається колгоспами з метою максимального наближення фізіотерапевтичної медичної допомоги дояркам, тваринникам і механізаторам сільського господарства. Медичні профілакторії організовується в складі центральних районних лікарень, районних лікарень, дільничних лікарень, амбулаторій або фельдшерсько-акушерських пунктів, залежно від особливостей місцевості. Відповідальність за діяльність медичних профілакторіїв несуть головні лікарі установ (завідуючі фельдшерсько-акушерськими пунктами), в складі яких вони організовуються. Заклади охорони здоровя призначають на посади медичних сестер медичного профілакторію осіб, які мають середню медичну освіту (фельдшера, акушера, медичної сестри) , які пройшли спеціальну підготовку.

Отже, відповідно до пунктів 2 приміток до Переліку закладів, установ, організацій і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого наказом по Міністерству соціального забезпечення УРСР від 31.12.1959 року № 135, так і затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909, зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку із ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись частинами 5, 6 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на постанову Великобурлуцького районного суду Харківської області від 17 липня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чугуївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого

адміністративного суду України М. І. Смокович

Суддя М.І. Смокович