Справа № 807/2206/16
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/7745/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в:

Державна податкова інспекція у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі ДПІ у Тячівському районі ГУ ДФС у Закарпатській області ) 14.12.2016 звернулася в суд з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якому просила стягнути податковий борг перед бюджетом з фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (в розмірі 38709,00 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 травня 2017 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг в розмірі 38709,00 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ФОП ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати на прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт вказує, що суд не звернув увагу на ту обставину, що орендарями даної земельної ділянки являється не він один, а також інша особа - ОСОБА_2 та нарахований податковий борг необхідно було поділити наполовину. Окрім цього, судом не враховано ту обставину, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зважаючи на укладений Договір оренди даної земельної ділянки, не мали змоги фактично використовувати вказану земельну ділянку, так як дана земельна ділянки згідно Рішень Нижньоапшанської сільської ради №19 від 18.10.2012, №15 від 12.12.2013 та №11 від 18.10.2012 була надана в користування на умовах оренди ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.1 ст.41, ч.4 ст.196 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд даної справи за відсутності представника ДПІ у Тячівському районі ГУ ДФС у Закарпатській області.

Представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду даної справи на іншу дату, у зв'язку з тим, що його представник - ОСОБА_5, задіяний у судовому засіданні Апеляційного суду Закарпатської області. Однак, дане клопотання колегія суддів не бере до уваги, оскільки жодних доказів на підтвердження участі представника в іншому судовому процесі та неможливості прибути на розгляд даної справи суду не представлено. А відтак вважає розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки з орендодавцем в особі в.о. сільського голови Нижньоапшанської сільської ради щодо надання земельної ділянки загальною площею 1,0000 га для будівництва та обслуговування об'єктів рекреаційного призначення, яка знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 12-17).

Відповідно до пункту 9 договору оренди земельної ділянки, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 5% від затвердженої грошової оцінки земельної ділянки, а саме в розмірі 15910,00 грн в рік (а.с. 14).

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що заявлена до стягнення сума є узгодженою та являється податковим боргом відповідача перед бюджетом, який ним не сплачено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає правильно встановленим обставинам справи та нормам чинного законодавства з огляду на наступне.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Положення Податкового Кодексу України регулюють відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з п.п. 41.2 ст. 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Відповідно до пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

За змістом п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний орган державної податкової служби про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Згідно вимог ст. 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

У відповідності до п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (пункти 288.2, 288.3 та 288.4 ст. 288 Податкового Кодексу України).

У п. 288.7 ст. 288 Податкового Кодексу України зазначено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього Кодексу.

Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (п. 287.1 ст. 287 Податкового Кодексу України).

У разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

Відповідно до п. 289.1 ст. 289 Податкового Кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

У відповідності до п. 286.5 ст. 286 Податкового Кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному ст. 58 цього Кодексу.

Згідно з п. 287.5 ст. 287 Податкового Кодексу України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

З матеріалів справи видно, що підставою для нарахування відповідачу орендної плати за землю був Договір за умовами якого орендна плата за рік повинна була становити 15910,00 грн, однак така ним не сплачувалась та у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість зі сплати орендної плати за землю з фізичних осіб у розмірі 38709,00 грн, що підтверджується обліковою карткою відповідача (а.с. 19).

На підставі цього ДПІ у Тячівському районі ГУ ДФС у Закарпатській області було винесено податкові повідомлення-рішення від 16 червня 2015 року №1100-20, яким визначено суму податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб в сумі 15910,00 грн (а.с. 8) та від 26 травня 2016 року № 68-1702, яким визначено суму податкового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб в сумі 22799,00 грн (а.с. 9).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази оскарження даних податкових повідомлень-рішень, а відтак, узгоджені грошові зобов'язання з сплати орендної плати за земельну ділянку в розмірі 38709,00 грн, утворюють податковий борг відповідача, який підлягає сплаті.

Таким чином, у зв'язку з наявністю у відповідача податкового боргу визначеного вказаними податковими повідомленнями-рішеннями було сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 22 вересня 2016 року №14260-17, яка ним отримана особисто 10 жовтня 2016 року, про що свідчить підпис на рекомендованому повідомлені про вручення (а.с. 10), яка також не оскаржувалась.

Вищевказані обставини вказують про невиконання відповідачем свого податкового обов'язку щодо сплати податків та зборів у строки та розмірах, встановлених Податковим кодексом України.

Посилання апелянта на те, що орендарями даної земельної ділянки є також інша особа - ОСОБА_2 і нарахований податковий борг необхідно було поділити наполовину, колегія суддів не бере до уваги , позаяк договором оренди спірної земельної ділянки частки цих осіб не визначено.

Окрім цього, апелянт зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зважаючи на укладений Договір оренди даної земельної ділянки, не мали змоги фактично використовувати вказану земельну ділянку, так як дана земельна ділянки згідно Рішень Нижньоапшанської сільської ради №19 від 18.10.2012, №15 від 12.12.2013 та №11 від 18.10.2012 була надана в користування на умовах оренди ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

З матеріалів справи видно, що спірна земельна ділянка була надана позивачу для обслуговування бази відпочинку правомірно (а.с. 52-54), договір її оренди не припинявся, а тому борг по орендній платі належить сплаті позивачем.

При цьому, позивач не позбавлений права звернутися до суду за відшкодуванням понесених витрат, як до ОСОБА_2, так і до інших осіб.

Таким чином, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що факт наявності спірного податкового боргу із земельного податку в сумі 38709,00 грн. є доведеним, тому судом першої інстанції правомірно стягнено з ОСОБА_1 в дохід місцевого бюджету вказану суму податкового боргу.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 41, 160, 195, 196, 198 п. 1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 травня 2017 року у справі №807/2206/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. І. Рибачук

Повний текст судового рішення виготовлено 24.10.2017