Справа № 398/1350/17
Суддя: Бугайченко Т. А.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/1350/17
провадження №: 2-а/398/124/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

"25" жовтня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі - головуючої судді Бугайченко Т.А., за участю секретаря Величко Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Держаної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (а.с.39) та Головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Держаної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області ОСОБА_2 в якому просить визнати неправомірними дії Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області ОСОБА_2, постанову по справі про адміністративне правопорушення відносно нього від 16.06.2017 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 96 КУпАП скасувати та закрити відносно нього провадження в адміністративній справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно постанови його було притягнуто до відповідальності за проведення реконструкції квартири АДРЕСА_1 за рахунок об»єднання в одну кімнату кімнати поз 2 та балкову поз 6 за рахунок демонтажу віконного та балконного блоків без зареєстрованої декларації про початок будівельних робіт. Вважає дії відповідача неправомірними з тих підстав, що законодавством не передбачено отримання жодних документів на переобладнання та перепланування житлового приміщення. Крім того власником квартири АДРЕСА_2 окрім нього є його колишня дружина ОСОБА_3. Він особисто жодні ремонтні роботи у квартирі не виконував та докази того, що саме він здійснив перепланування квартири відсутні.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити. Пояснив, що дійсно він являється співвласником квартири АДРЕСА_2. Під час перевірки ОСОБА_2 особисто обстежив його квартиру і склав акт про виявлені порушення. Але на його думку жодних порушень вимог законодавства він не здійснив, оскільки лише витягнув віконну раму та двері, що відмежовують кімнату від балкону, але ніякого втручання у несучу стіну він не вчинив та після перевірки він все привів у попередній стан, але про це інспектора Подгорецького В.В. не повідомляв. Перевірка була здійснена на підставі заяви його колишньої дружини з якою у нього склались неприязні відносини.

Представник Державної архітектурно-будівельної інспекції України в судове засідання не з»явився, надіслав письмові пояснення в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність.

Головний інспектор будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Держаної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області ОСОБА_2 також в судове засідання не з»явився. Причини неявки не повідомив.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши в сукупності письмові докази, суд прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 01.03.2017 року до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області із заявою звернулась ОСОБА_4, яка просила здійснити перевірку щодо дотримання її чоловіком ОСОБА_1 будівельних норм, який без належного дозволу у квартирі АДРЕСА_2, що знаходиться на 6 поверсі, розібрав несучу стіну у кімнаті, яка виходить на балкон, чим створив загрозу обвалу дев»ятиповерхового будинку та життю і здоров»ю їхніх дітей.

22 березня 2017 року головного інспектора будівельного нагляду ОСОБА_5 з метою проведення перевірки викладених у заяві ОСОБА_4 обставин було направлено для проведення позапланової перевірки.

За результатами проведеної перевірки, яка здійснювалась на підставі технічної документації на квартиру із залученням представників Олександрійської міської ради , КП «Житлогосп», ОСОБА_4 та ОСОБА_1, головним інспектором будівельного нагляду ОСОБА_5 було складено акт, відповідно якого було встановлено, що ОСОБА_1 провів реконструкцію квартири АДРЕСА_2 за рахунок демонтажу віконного та дверного блоку між кімнатою поз2 та балконом, демонтажу частини стіни під віконним блоком та об»єднанням балкону поз 6 з житловою кімнатою поз 6, що є порушенням вимог п.2 ч.1 ст. 34 та ч.1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності». Зазначеними роботами здійснено втручання у несучу стіну житлового будинку « 162/1 по пр.Соборному в м.Олександрія. Категорія складності об»єкта ІІ.

24.03.2017 року головним інспектором будівельного нагляду ОСОБА_5 було складено протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.7 ст. 97 КУпАП, зі змісту якого вбачається, що про час та місце розгляду справи позивач був повідомлений під підпис.

06 квітня 2017 року головним інспектором будівельного нагляду ОСОБА_5 було винесено постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.7 ст. 96 КУпАП, зокрема у тому, що ОСОБА_1 було об»єднано в одну кімнату кімнату поз2 та балкон поз. 6 за рахунок демонтажу між ними віконного та балконного дверного блоків без зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт в квартирі АДРЕСА_2. Категорія складності об»єкта ІІ. Чим порушено вимоги п.2 ч.1 ст. 34 та ч.1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності».

Право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

На підставі пояснень позивача наданих у судовому засіданні судом встановлено, що у вказаній квартирі проживає ОСОБА_1 (позивач по справі) разом із своїми дітьми.

Згідно з вимогами ч.ч. 2, 4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний нагляд - сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню; складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обов'язкові для виконання приписи.

Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 року №150 «Питання функціонування територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції» ліквідована Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області.

Постановою Кабінету Міністрів України №294 від 09.07.2014 року затверджено «Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України», згідно з п.3 якої визначено основні завдання Держархбудінспекції, а саме: реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування у визначених законодавством випадках.

Згідно з п.6 «Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №294 від 09.07.2014 року, Держархбудінспекція для виконання покладених на неї завдань має право: вимагати у випадках, визначених законодавством, вибіркового розкриття окремих конструктивних елементів будинків і споруд, проведення зйомки і замірів, додаткових лабораторних та інших випробувань будівельних матеріалів, виробів і конструкцій; видавати у визначених законодавством випадках обов'язкові до виконання приписи; складати акти перевірок у сфері містобудівної діяльності; вносити замовникам пропозиції щодо припинення фінансування будівництва об'єктів на період до усунення виявлених у результаті архітектурно-будівельного контролю порушень.

Відповідно до п.п. 5-7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об'єкта; перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Частиною 7 ст. 96 КУпАП передбачена відповідальність за виконання будівельних робіт без дозволу на їх виконання, вчинене щодо обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів із значними наслідками (СС3).

П.2 ч.1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції чинній на час виявлення порушення) передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо обєктів будівництва, що належать до I-III категорій складності.

Право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на обєктах, що належать до I-III категорій складності, підключення обєкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт (ч.1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції чинній на час виявлення порушення)).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, якими є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, у ході розгляду справи встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем, на час здійснення перевірки інспектором будівельного нагляду було проведено будівельні роботи у квартирі АДРЕСА_2 за рахунок демонтажу віконної та дверної рами без декларації про початок виконання будівельних робіт, що не заперечувалося й самим позивачем.

Доводи позивача про те, що ним втручання у несучу стіну не здійснювалось спростовуються відомостями зазначеними в акті від 24.03.2017 року складеному за участі представників Олександрійської міської ради , КП «Житлогосп», ОСОБА_4 та самого позивача. Жодних зауважень до акту позивачем на час його складання та підписання не зазначено (а.с. 23). А посилання ОСОБА_1 на те, що раніше демонтовані ним віконна рама та дверний блок вмонтовані у стіну та всі недоліки усунуто не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог п. 2 ч.1 ст. 34 та ч.1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» за що передбачена відповідальність ч.7 ст. 96 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення суб'єкта владних повноважень, суд, відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України, перевіряє чи вчинено воно: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення ст.2 КАС України відповідачем були дотримані, тому суд не знаходить законних підстав для задоволення позову.

Також слід зазначити, що вимога позивача про закриття справи про притягнення його до відповідальності це один з видів постанов за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення і таке рішення може бути прийнято уповноваженою особою на розгляд справи про адміністративне правопорушення та до компетенції суду дане питання не відноситься, оскільки суд не може підміняти органи уповноважені державою на здійснення передбачених законом повноважень, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Керуючись ст.ст. 2, 6-14, 71, 159-163, 171-2, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом 10 днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Т.А.Бугайченко