Справа № 346/2380/15-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 року м. Київ К/800/24195/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Голяшкіна О.В. Єрьоміна А.В.
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року

у справі № 346/2380/15-а

за позовом ОСОБА_4

до Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області Федоріва Віталія Васильовича № 238 від 12 травня 2015 року.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою стаття 164-2 КУпАП закрито.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2015 року скасовано.

Прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити без змін постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2015 року.

Державна фінансова інспекція в Івано-Франківській області направила на адресу Вищого адміністративного суду України письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких просила залишити касаційну скаргу без задоволення, рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою заступника начальника Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області Федоріва В.В. № 238 від 12 травня 2015 року було притягнуто ОСОБА_4 до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 164-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 153 грн.

Суть адміністративного правопорушення полягає у тому, що керуючим санацією, головою правління ВАТ «Коломиясільмаш» ОСОБА_4 23 квітня 2015 року було здійснено перешкоджання працівникам органу державного фінансового контролю (недопущення) у проведенні ревізії фінансово-господарської діяльності ВАТ «Коломиясільмаш» за період з 01 квітня 2012 року по 31 березня 2015 року, яке виразилося у здійсненнні недопуску до її проведення при знаходженні інспекторів на об'єкті контролю.

Задовольняючи позов, суди першої інстанцій дійшов висновку, що заступником начальника Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області Федорівим В.В. при складанні протоколу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 не зовсім належно досліджено всі обставини, які б свідчили про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції зазначив, що позивачем, як керуючим санацією - головою правління ВАТ «Коломиясільмаш», допущено порушення статтей 10, 11 Закону України « Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та п. 23 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 559 від 29 квітня 2006 року, тому оскаржувана постанова про притягнення його до відповідальності є законною і підстав для визнання її протиправною та скасування немає.

Переглядаючи рішення, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з позицією суду апеляційної інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 164-2 КУпАП приховування в обліку валютних та інших доходів, непродуктивних витрат і збитків, відсутність бухгалтерського обліку або ведення його з порушенням установленого порядку, внесення неправдивих даних до фінансової звітності, неподання фінансової звітності, несвоєчасне або неякісне проведення інвентаризацій грошових коштів і матеріальних цінностей, несвоєчасне подання на розгляд, погодження або затвердження річного фінансового плану підприємства державного сектору економіки та звіту про його виконання, перешкоджання працівникам органу державного фінансового контролю у проведенні ревізій та перевірок, невжиття заходів щодо відшкодування з винних осіб збитків від недостач, розтрат, крадіжок і безгосподарності, - тягнуть за собою накладення штрафу від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Основні засади здійснення Держфінінспекцією України державного фінансового контролю регламентовано Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 року, № 2939-ХІІ.

Згідно статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 4 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» передбачено, що інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Постановою Кабінету Міністрів України № 550 від 20.04.2006 року затверджений Порядок проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами (далі - Порядок № 550), який визначає процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання.

Відповідно до п. 2 цього Порядку інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Частиною чотирнадцятою статті 11 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» передбачено, що посадові особи органу державного фінансового контролю вправі приступити до проведення ревізії за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання посадовим особам підконтрольних установ, інших суб'єктів господарської діяльності під розписку направлення на ревізію, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державного фінансового контролю, мета, вид, підстави, дата її початку та дата закінчення ревізії, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державного фінансового контролю, які проводитимуть ревізію. Направлення на ревізію є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державного фінансового контролю, скріпленого печаткою органу державного фінансового контролю;

Вказана норма кореспондується із п. 12 Порядку № 550, яким встановлено, що перед початком ревізії посадові особи контролюючого органу та залучені спеціалісти повинні під розписку на примірнику контролюючого органу видати керівнику об'єкта контролю чи його заступнику направлення та копію рішення суду (у разі проведення позапланової виїзної ревізії за рішенням суду). Якщо керівник об'єкта контролю чи його заступник відмовляється від підпису, але не заперечує проти проведення ревізії, про це зазначається у вступній частині акта ревізії.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною фінансовою інспекцією в Івано-Франківській області з метою виконання плану роботи на 1 квартал 2015 року ВАТ «Коломиясільмаш» було повідомлено про проведення ревізії з 26 січня 2015 року листом № 09-05-14-14/83 від 12 січня 2015 року. (а.с. 50) Підприємство надало відповідь про призупинення виробництва з 2 січня 2015 року по 31 березня 2015 року. (а.с. 51-52)

24 лютого 2015 року Державною фінансовою інспекцією в Івано-Франківській області було повторно надіслано повідомлення № 09-05-14-14/1004 про ревізію з 10 березня 2015 року. (а.с. 54)

27 лютого 2015 року ВАТ «Коломиясільмаш» було надіслано контролюючому органу лист про упереджене ставлення та обмеження перевірок. (а.с. 55)

6 квітня 2015 року Державною фінансовою інспекцією в Івано-Франківській області було надіслано керуючому санацією - голові правління ВАТ «Коломиясільмаш» ОСОБА_4 повідомлення про проведення ревізії з 23 квітня 2015 року по 9 червня 2015 року з проханням вжити заходів для реалізації прав та обов'язків працівників контролюючого органу з метою здійснення ревізії (а.с. 65).

На виконання п. 1.2.3.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області на ІІ квартал 2015 року та на підставі направлень від 22 квітня 2015 року № 308 та № 309 головні інспектори Галюк О.Р. та Веркалець О.І. прибули 23 квітня 2015 року на об'єкт контролю та надали відповідній посадовій особі - керуючому санацією підприємства направлення на проведення ревізії та програму ревізії. (а.с.61-64 )

Проте, 23 квітня 2015 року Державною фінансовою інспекцією в Івано-Франківській області було складено акт про неможливість проведення ревізії, згідно якого при виході на об'єкт контролю працівників органу державного фінансового контролю до проведення ревізії допущено не було. Акт підписано головними державними фінансовими інспекторами Держфінінспекції в Івано-Франківській області Галюком О.Р. та Веркалець О.І. (а.с. 7).

Той факт, що позивач, відмовився підписувати відповідний документ, не свідчить про неправдивість зазначених у ньому відомостей.

Натомість, 23 квітня 2014 року ВАТ «Коломиясільмаш» було подано зауваження до акту про неможливість проведення ревізії, згідно яких керуючий санацією та головний бухгалтер підприємства зазначили саме про відсутність підстав для проведення ревізії відповідно до Закону України № 71-9 від 28 грудня 2014 року. Також зазначено що підприємство призупинило роботу на період з 1 квітня 2015 року по 30 червня 2015 року (а.с. 8). При цьому жодних зауважень щодо відсутності самого факту не допуску інспекторів до проведення ревізії висловлено не було.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що факт перешкоджання позивачем у проведенні ревізії контролюючим органом є доведеним.

Також вірно зазначено судом апеляційної інстанції, що свідки, на покази яких послався суд першої інстанції у постанові, безпосередньо не спростовують факту відмови позивача у допуску інспекторів до здійснення перевірки і апеляційний суд відноситься до них критично, адже вищевказані особи є працівниками підприємства і знаходяться в підпорядкуванні позивача, що дає об'єктивні підстави сумніватися у їх неупередженості.

23 квітня 2015 року головним державним фінансовим інспектором відділу контролю у сфері матеріального виробництва та фінансових послуг Галюком О.Р. було складено протокол № 05-127 про адміністративне правопорушення, згідно якого виявлено порушення законодавства з фінансових питань, а саме здійснення 23 квітня 2015 року перешкоджання працівникам органу державного фінансового котнорлю (недопущення) у проведенні ревізії фінансово-господарської діяльності ВАТ «Коломиясільмаш», тобто при виході на об'єкт здійснено недопуск, не підписано направлення на проведення ревізії та программу.

Посилання суду першої інстанції на невідповідність протоколу вимогам, встановленим статтею 256 КУпАП є безпідставним, оскільки у вказаному документі зазначено необхідну інформацію. Зокрема, зазначено місце його складання, суть порушення, а також зазначено статтю КУпАП, якою передбачено відповідальність. У протоколі зазначаються прізвища свідків лише в тому випадку, якщо такі були.

Копію протоколу про адміністративне правопорушення було надіслано позивачу та повідомлено про розгляд справи 12 травня 2015 року.

12 травня 2015 року ОСОБА_4 не прибув для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення, тому було винесено постанову про притянення до відповідальності без його участі.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 283 КУпАП передбачені вимоги до змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно частини другої статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, в ній містяться всі необхідні вимоги до змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Твердження скаржника про порушення відповідачем прав позивача в зв»язку з неможливістю участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення,судова колегія вважає необгрунтованим з наступних підстав.

Позивач був належним чином повідомлений про місце розгляду. Доказів надсилання до фінансової інспекції листа з клопотанням про відкладення через відрядження не було надано, а наявний в матеріалах справи звіт про надіслання факсограмми свідчить, що такий о 9 годині 46 хвилин не був доставлений через збій зв'язку (а.с. 77). Тому, підстав для відкладення розгляду матеріалів у відповідача не було.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року

у справі № 346/2380/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді