Справа № 539/1106/17
Суддя: Даценко В. М.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/1106/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2017 Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Даценка В. М.

при секретарі - Ануфрієвій Н.М.,

позивача -ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Лубни адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лубенської міської ради Полтавської області про визнання неправомірним рішення від 10.11.2016 року в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Лубенської міської ради Полтавської області про визнання неправомірним рішення від 10.11.2016 року в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою.

В позові вказав, що 22.10.2004 року він придбав у ТОВ фірми «Роща» безалкогольний цех «Е» загальною площею 246,8 кв.м, гараж «П». ТОВ фірма «Роща» в свою чергу придбала дані виробничі приміщення у ВАТ «Лукон». Вказане нерухоме майно розташоване на земельній ділянці, яка згідно Державного акту на право постійного користування землею №40 від 09.11.1995 року була передана у постійне користування ВАТ «Лукон». При переході права власності на нерухоме майно зміна цільового призначення земельної ділянки «для обслуговування виробничих приміщень» не проводилась.

В подальшому ОСОБА_1 неодноразово звертався до Лубенської міської ради з заявами про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. 10.11.2016 року Лубенська міська рада ухвалила рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1, однак, при цьому, цільове призначення земельної ділянки вказано - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Позивач з вказаним рішенням міськради, яким фактично змінено цільове призначення земельної ділянки, не погоджується. Вказує, що не займається торгівлею та не є приватним підприємцем. Внаслідок ухваленого рішення він змушений буде сплачувати підвищену плату за оренду землі. Крім того, матиме місце використання земельної ділянки не за її цільовим призначенням, що може потягнути притягнення до передбаченої законом відповідальності.

ОСОБА_1 звертався до Лубенської міської ради з заявою про скасування вищевказаного рішення, однак, його заява не розглядалася.

Позивач прохає визнати незаконним п.2 рішення дванадцятої сесії сьомого скликання Лубенської міської ради від 10.11.2016 року в частині надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) АДРЕСА_1, за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали.

В судове засіданні представник відповідач не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу від 22.10.2004 року ОСОБА_1 придбав у ТОВ фірми «Роща» нежитлову будівлю (безалкогольний цех «Е» загальною площею 246,8 м2 та гараж «П», що становить 19/100), що становить 19/100 частини об'єкта по АДРЕСА_1 Полтавської області. /а.с.10, 11, 12, 13, 14/

Згідно Державного акту на право постійного користування землею від 09.11.1995 року, виданого відкритому акціонерному товариству Лубенського заводу продтоварів «Лукон», земельна ділянка площею 1,4630 га по АДРЕСА_1, відповідно до рішення Лубенської міської ради від 26.04.1995 року була надана в постійне користування для обслуговування виробничих приміщень. /а.с.15-17/

06.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Лубенського міського голови з заявою про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для укладення договору оренди земельної ділянки в межах, достатніх для обслуговування: безпосередньо під нежитловою виробничою будівлею безалкогольного цеху площею 0,0284 га та 0,006 га для її обслуговування, а всього 0,0344 га згідно класифікації земель 11.02 «для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості» по АДРЕСА_1 Полтавської області. /а.с.24/

31.10.2016 року ОСОБА_1 звертався до Лубенської міської ради, міського голови, секретаря міської ради, постійної депутатської комісії з питань землекористування, архітектури та будівництва, з письмовою заявою, в якій звернув увагу на те, що він не має у власності будівель торгівлі. В заяві ОСОБА_1 вказав, що має у власності гараж по АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення - безалкогольний цех по АДРЕСА_1, які мають відповідне цільове призначення. /а.с.26/

09 листопада 2016 року ОСОБА_1 звертався до голови постійної депутатської комісії з питань землекористування, архітектури та будівництва Лубенської міської ради, в якій прохав вилучити з проекту рішення «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) юридичним та фізичним особам» в п.2 формулювання про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. При цьому, ОСОБА_1 зазначив, що цільове призначення земельної ділянки, на якій розташовані належні йому об'єкти нерухомості, не змінювалось з часу її використання ВАТ заводом продтоварів «Лукон» - для обслуговування виробничих приміщень. /а.с.27/

Незважаючи на всі зауваження позивача, Лубенська міська рада 10 листопада 2016 року ухвалила рішення в п.2 якого вказала наступне: «Надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_1 за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі». /а.с.7/

Позивач з таким рішенням Лубенської міської ради не погоджується, вважає його незаконним через зазначення цільового призначення земельної ділянки відмінного від того, яким воно є насправді. 02 грудня 2016 року позивач направив до міськради заяву з проханням ухвалити нове рішення, яким надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки з цільовим призначенням - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств, переробної, машинобудівної та іншої промисловості. Однак, вказана заява залишилась без реагування. /а.с.28/

Водночас, як зазначалося вище згідно Державного акту на право постійного користування землею від 09.11.1995 року, виданого відкритому акціонерному товариству Лубенського заводу продтоварів «Лукон», земельна ділянка була надана в постійне користування для обслуговування виробничих приміщень.

Доказів того, що з того часу змінювалося цільове призначення земельної ділянки судом не здобуто. Вказане підтверджується і відеозаписом засідання Лубенської міської ради від 10 листопада 2016 року, на якому профільний комітет підтвердив факт того, що цільове призначення спірної земельної ділянки не змінювалося.

Крім того, згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження №1182 від 08.12.2016 року, підготовленого за заявою позивача Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса, цільове використання об'єкту нерухомості розташованого за адресою: АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_1 згідно представлених документів та фактичного стану - виробничі приміщення. Згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 нежитлові приміщення №3 безалкогольного цеху класифікації відносяться до будівель підприємств харчової промисловості: код 1251.5, код СРС 52121.р1. /а.с.29-38/

Стаття 19 ЗК України встановлює поділ земель України на категорії за їх основним цільовим призначенням. Пункт «ж» частини 1 вказаної статті передбачає, зокрема, землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Водночас, частина 5 ст.20 ЗК України передбачає, що види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року №548 затверджено класифікацію видів цільового призначення земель. Класифікація видів цільового призначення земель (далі - КВЦПЗ) розроблена відповідно до Земельного кодексу України, Закону України "Про землеустрій" та Положення про Державний комітет України із земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2008 № 224.

В Секції J підрозділі 11 КВЦПЗ, зокрема, зазначені землі промисловості (землі, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під'їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд).

При цьому, землі для будівництва та обслуговування будівель торгівлі віднесені до земель громадської забудови та зазначені в секції В підрозділі 03.07 КВЦПЗ.

Таким чином, наведені обставини вказують на те, що об'єкти нерухомості належні ОСОБА_1 є виробничими приміщеннями, а земельна ділянка, на якій ці приміщення розташовані, виділялася в користування для обслуговування виробничих приміщень.

У відповідності до положення ч.5 ст.20 ЗК України ОСОБА_1, як користувач земельної ділянки, має право самостійно визначати вид використання земельної ділянки в межах її категорії.

З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 звертався до відповідача з заявами, в яких прохав надати йому дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для укладення договору оренди земельної ділянки за класифікацією, зазначеною в підрозділі 11.02 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

Однак, відповідач з незрозумілих причин вказану заяву проігнорував та в своєму рішення від 10 листопада 2016 року зазначив цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що суперечить інтересам землекористувача, змісту ч.5 ст.20 ЗК, КВЦПЗ та дійсному використанню земельної ділянки.

Крім того, аналіз ст.123 ЗК України дає підстави для висновку, що за результатами розгляду заяви про надання дозволу на виготовлення технічної документації відповідач має право задовольнити таку заяву або ж відмовити в її задоволенні. При цьому законодавець не передбачив можливість відповідачу самостійно змінювати зміст поданої заяви та приймати рішення відповідно до таких змін.

Враховуючи викладене, суд вважає, що поданий позов слід задовольнити, визнавши протиправним рішення відповідача в частині надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_1 за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Таким чином, правильним способом захисту в цьому випадку є визнання рішення протиправним і його скасування (оскільки оскаржуваний акт індивідуальної дії).

За ч.2 ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, для повного захисту прав позивача суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправним та скасування оскаржуваного пункту рішення.

Судовий збір у відповідності до ч.1 ст.94 КАС слід присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.11, 17, 18, 71, 86, 88, 94, 159-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Лубенської міської ради Полтавської області про визнання неправомірним рішення від 10.11.2016 року в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати п.2 рішення Лубенської міської ради Полтавської області від 10 листопада 2016 року про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_1 за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Стягнути з Лубенської міської ради Полтавської області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 640 грн. 00 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її отримання.

Суддя Лубенського міськрайонного суду Даценко В. М.