Справа № 644/9324/16-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 р.Справа № 644/9324/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.06.2017р. по справі № 644/9324/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом, в якому просила: визнати протиправним і скасувати рішення комісії Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Харкова № 36 від 04.10.2016 року щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком; зобов'язати Індустріальне об'єднане Управління Пенсійного фонду України м. Харкова зарахувати ОСОБА_1 стаж її роботи реалізатором квітів з 01.01.1992 року по 16.01.1995 року в фірмі «ВІЯ, л.т.д.» до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком. Зобов'язати Індустріальне об'єднане Управління Пенсійного фонду України м. Харкова призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 22.08.2016 року.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.06.2017р. по справі № 644/9324/16-а позов задоволено.

Відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 19.10.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

У відповідності до статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувались до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах передбачених законодавством, що діяло раніше.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993, передбачено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням комісії Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова № 36 від 04.10.2016 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Вказане рішення вмотивовано тим, що відсутній необхідний страховий стаж роботи 15 років. Згідно вказаного рішення період роботи ОСОБА_1 з 01.01.1992 року по 16.01.1995 року в фірмі «ВІЯ, л.т.д.» не зараховано, з тих підстав, що запис в трудовій книжці завірено печаткою підприємства з абревіатурою УРСР, що не є належним за вказаний період. Зазначено, що загальний стаж ОСОБА_1 складає 12 років 6 днів (а.с.6-7).

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1, вона 01.01.1992 року прийнята на посаду реалізатора квітів в фірмі «ВІЯ, л.т.д.» (наказ №8 від 01.01.1992 року), а 16.01.1995 року ОСОБА_1 - звільнено за власним бажанням з вказаної посади (наказ №1 від 15.01.1995 року).

Зазначені записи в трудовій книжці ОСОБА_1, а саме запис №11 та №12, скріплено печаткою фірми «ВІЯ, л.т.д.» (а.с.8-10).

Відповідно до архівних копії документів, що зберігаються у архівному відділі Харківської міської ради Харківської області, рішенням Виконавчого комітету Фрунзенської районної ради народних депутатів № 285/12 від 17.09.1991 року було вирішено зареєструвати фірму «Вія, л.т.д» (а.с.28).

Окрім того, на підтвердження існування фірми «Вія, л.т.д.» суду надано архівну копію статуту фірми «Вія, л.т.д.», яка мала юридичну адресу: м. Харків Салтівське шосе буд. 250-а, кв. 392 (а.с.29-35) та архівну копію договору співвласників фірми «Вія, л.т.д.» від 06.09.1991 року (а.с.36-38).

Відповідно до довідки Головного управління статистики у Харківській області № 03-1-11/308 від 30.01.2017 року фірма «Вія» ЛТД, що знаходилась за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, буд. 250-а, кв. 392, ліквідовано 14.04.1998 року (а.с.40).

24.08.1991 Верховною Радою УРСР було прийнято Акт проголошення незалежності України де було визнано, що Україна є незалежною самостійною Державою. Цим актом було покладено край юридичному існуванню Української Радянської Соціалістичної Республіки.

Проте, першим документом в законодавстві України, який регулював опис печаток та штампів була Інструкція про порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів, затверджена наказом МВС України №643 від 18.10.1993 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.10.1993 №164.

Позивача, згідно записів в трудовій книжці, прийнято на роботу 01.01.1991 року, тобто до врегулювання на законодавчому рівні видачі, обігу, виготовлення та застосування печаток і штампів в Україні.

Отже, печатка, яка засвідчує прийняття на роботу та звільнення позивача з фірма «Вія» ЛТД є дійсною.

Окрім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про те, що запис про спірний період роботи в фірма «Вія» ЛТД завірено печаткою УРСР, оскільки вказані твердження не ґрунтуються на жодній нормі законодавства, а положення Постанови Верховної Ради України від 11.05.1992 р. "Про заходи щодо забезпечення виконання вимог дозвільної системи" № 2318-XII та Інструкції про порядок видачі дозволів на виготовлення печаток і штампів", затвердженої наказом МВС України від 18.10.1993 р. № 643 не містять положень про нечинність фактично існуючих печаток та штампів та про обов'язок їх заміни.

Не впливає на права та законні інтереси позивача і факт припинення статусу СРСР як суб'єкта міжнародного права, а також факт створення Співдружності Незалежних Держав.

Та обставина, що підприємство не змінило свою печатку новою після припинення СРСР, не робить документи, які засвідчені нею, неправдивими.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем необґрунтовано не зараховано позивачу до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком період роботи в фірма «Вія» ЛТД, у зв'язку з чим позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову та зазначає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.06.2017р. по справі № 644/9324/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Григоров А.М. Подобайло З.Г.
Повний текст ухвали виготовлений 24.10.2017 р.