Справа № 243/6426/17
Суддя: Кузнецов Р. В.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/243/344/2017
Справа № 243/6426/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Кузнецова Р.В.

при секретареві Малиновській І.Ю.

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Словянської райдержадміністрації про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Словянської райдержадміністрації про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зобовязання вчинити певні дії, в якому зазначила, що її матері ОСОБА_2 та її брату ОСОБА_3 належала на праві власності у рівних частках земельна ділянка кадастровий номер :12:000:0163. 13 січня 2016 року мати позивачки померла. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року за позивачкою в порядку спадкування за законом було визнано право власності на 1/2 частину вказаної земельної ділянки. Із даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 квітня 2017 року позивачці стало відомо, що 10 січня 2014 року ОСОБА_3 зареєстрував своє право власності на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер :12:000:0163, право власності на яку було зареєстровано Державним реєстратором Словянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 Нею був відкритий розділ та присвоєний реєстраційний номер обєкту нерухомого майна - 42. 11 січня 2014 року мати позивачки ОСОБА_2 зареєструвала своє право власності на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер :12:000:0163, яке було зареєстровано Державним реєстратором Словянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 Нею було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 9835711 від 11 січня 2014 року.

Втім, державний реєстратор ОСОБА_4 відкрила новий розділ і присвоїла новий реєстраційний номер нерухомого майна - 42 на одну земельну ділянку, кадастровий номер :12:000:0163.

Таким чином, на даний час, позивачка не має можливості зареєструвати за собою право власності на належну їй частку вказаної земельної ділянки оскільки у Державному реєстрі містяться два різних розділи на одну і ту ж саму земельну ділянку з кадастровим номером -2-256200:12:000:0163.

Керуючись ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.6, ч. З.ст.18, ст.ст. 104,105,106 КАС України, просила суд ухвалити рішення яким скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 9835711 від 11 січня 2014 року державного реєстратора Словянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4, та скасувати помилково відкритий розділ та присвоєний індексний номер 42.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності від 28 грудня 2016 року, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявились, подали до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у їх відсутність, позов задовольнити.

Представник Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Словянської райдержадміністрації, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника Відділу.

Відповідно до ч.4 ст. 122 Кодексу Адміністративного Судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами».

Таким чином, оскільки від осіб, які беруть участь у справі, надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, дану справу можливо розглянути і вирішити на підставі наявних матеріалів, та здійснювати судовий розгляд справи в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Словянської райдержадміністрації про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зобовязання вчинити певні дії підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 13 січня 2016 року померла мати позивачки ОСОБА_2 та рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року за позивачкою в порядку спадкування за законом після смерті її матері було визнано право власності зокрема на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :12:000:0163 (а.с. 5-6).

По 1/2 частини вказаної земельної ділянки кадастровий номер :12:000:0163 належало спадкодавцю ОСОБА_2 та її брату ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 січня 2012 року виданого державним нотаріусом Першої Словянської державної нотаріальної контори Донецької області ОСОБА_6, та зареєстрованого в реєстрі за № 1-155 (а.с. 4).

Згідно із даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 квітня 2017 року, 10 січня 2014 року за ОСОБА_3 Державним реєстратором Словянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, було зареєстровано право власності на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер :12:000:0163. Державним реєстратором ОСОБА_4 був відкритий розділ (індексний номер 12358228) та присвоєний реєстраційний номер обєкту нерухомого майна - 42.

11 січня 2014 року за матірю позивачки ОСОБА_2 Державним реєстратором Словянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу) було зареєстровано право власності на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер :12:000:0163. Державним реєстратором ОСОБА_4 був відкритий розділ (індексний номер 12358228) та присвоєний реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 42 (а.с. 7-9).

Таким чином, державний реєстратор ОСОБА_4 відкрила новий розділ і присвоїла новий реєстраційний номер нерухомого майна - 42 на одну земельну ділянку, кадастровий номер :12:000:0163.

Докази, які б спростовували наведені вище обставини, суду не надані.

На звернення позивачки до Головного територіального управління юстиції у Донецькі області листом № 3-4-1037 від 29 травня 2017 року їй було розяснено, що для вирішення питання щодо скасування рішення державного реєстратора, на підставі якого у Державному реєстрі прав на один і той самий обєкт нерухомого майно відкрито два розділи, та скасування відкриття такого розділу, позивачка має право звернутися до суду (а.с. 10,10 з.б.).

Вирішуючи справу по суті, до спірних правовідносин суд застосовує нижченаведені правові норми.

Відповідно до ч.2 ст.182 Цивільного кодексу України, порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Спеціальним законом, що визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV (далі - Закон № 1952).

За приписами ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, їхні посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону № 1952, систему органів та субєктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України та його територіальні органи; субєкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані субєкти; державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Статтею 9 Закону № 1952 визначено, що до повноважень субєктів державної реєстрації прав належить: забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та зберігання реєстраційних справ. Зберігання реєстраційних справ у паперовій формі здійснюється виключно виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями за місцезнаходженням відповідного майна; здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Акредитовані субєкти можуть здійснювати визначені у частині першій цієї статті повноваження в повному обсязі або здійснювати їх виключно в частині забезпечення прийняття та видачі документів у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі договору з субєктом державної реєстрації прав та/або нотаріусом.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону № 1952, державним реєстратором є, зокрема громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з субєктом державної реєстрації прав.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) ; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, що передбачено ч.3 ст.2 КАС України.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( ч.1 ст.2 Закону № 1952).

Згідно із ч.1 ст.18 Закону № 1952, державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав; формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником ; видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону № 1952, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Таким чином, державна реєстрація прав полягає у внесенні відповідного запису до Державного реєстру прав на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Підстави для державної реєстрації прав визначені ч.1 ст. 27 Закону № 1952, згідно із якою державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації; рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 13 Закону № 1952, на кожний обєкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер обєкту нерухомого майна.

Спірне рішення індексний номер: 9835711 від 11 січня 2014 року про державну реєстрацію права власності на 1/2 частини земельної ділянки кадастровий номер :12:000:0163 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за ОСОБА_2, державним реєстратором на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 1-155, виданого 17 січня 2012 року та державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯМ 814414 виданого 12 грудня 2012 року.

Беручи до, що згідно із ч. 1 ст. 15 Закону № 1952, реєстраційним номером обєкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному обєкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого обєкта, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11 січня 2014 року підлягають задоволенню, а спірне рішення відповідача скасуванню.

Стосовно позовної вимоги про скасування помилково відкритого розділу із присвоєним реєстраційним номером 42, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 26 Закону № 1952, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до п. 5, 6 ч. 3 ст. 10 Закону № 1952, державний реєстратор відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів таких прав; присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер обєкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом.

Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553)

Цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, обєкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обовязки субєктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Водночас, суд не повноважний підміняти своїм рішенням рішення субєкта владних повноважень, до компетенції якого законодавством віднесено вирішення тих чи інших питань.

Таким чином, позовна вимога про скасування помилково відкритого розділу та присвоєного реєстраційного номера обєкта нерухомого майна № 42 від 11 січня 2014 року, відкритого на підставі спірного рішення державного реєстратора, задоволенню не підлягає, оскільки функції по відкриттю та/або закриттю таких розділів покладені на державного реєстратора і мають здійснюватися відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, та достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить з ч.1 ст. 94 КАС України, відповідно до якої якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем документально підтверджено сплату ним судового збору при зверненні до суду із даним позовом в розмірі 640 грн. 00 коп. (а.с.1).

Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

На підставі наведеного, керуючись Конституцією України, ст.ст.2-15, 17-20, 69-72, 94, 98, 159-163, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Словянської райдержадміністрації про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати рішення державного реєстратора ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 9835711 від 11 січня 2014 року на обєкт нерухомого майна земельну ділянку кадастровий номер :12:000:0163 площею 1,56 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану за адресою: Донецька область, Словянський район, сщ/рада. Райгородоцька, реєстраційний номер 42.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Словянської райдержадміністрації (84100, Донецька область, м. Словянськ, вул. Василівська, буд. 45) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова постановлена та підписана в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_7