Справа № 809/2970/14
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/9690/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства «Акра Голд» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Акра Голд» до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2014 року позивач ПП «Акра Голд» звернулося в суд з позовом до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області (далі ДПІ в м. Івано-Франківську), в якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення від 20.05.2014 року №, № та від 28.07.2014 року №, № року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що оскаржувані рішення податкового органу винесені з порушенням закону, базуються на безпідставних висновках, відображених в акті перевірки від 12 травня 2014 року, внаслідок чого позивачу протиправно збільшено суму грошового зобов»язання за платежами з податку на додану вартість та податку на прибуток, а тому оскаржувані податкові повідомлення - рішення підлягають до скасування.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, ПП «Акра Голд» оскаржило її в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити, з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Акра Голд» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість в т.ч. по операціях із ТОВ «Фінансова компанія МБА Інвест» за період з 01.04 по 30.06.2011 року складено акт за №2787/09-15-22-04/348444459 від 12.05.2014 року, в якому зафіксовано порушення: п.п. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, п. 138.4, п. 138.6, п.п. 138.8.1 п. 138.8 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в зв»язку з чим податковим органом встановлено заниження податку на прибуток за 2 квартал 2011 року в розмірі 209 983 грн.; п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.2, п. 201.4 ст. 201 ПК України, в зв»язку з чим податковим органом встановлено заниження податку на додану вартість за травень, червень 2011 року в розмірі 124 104 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки 20.05.2014 року відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення: № про визначення суми грошового зобов»язання з податку на прибуток у розмірі 209 983 грн. основного платежу; № про визначення суми грошового зобов»язання з податку на додану вартість у розмірі 124 105 грн., у т.ч.: 124 104 грн. основного платежу та 1 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

28 липня 2014 року ДПІ у м. Івано-Франківську за результатами розгляду скарги позивача попередньо прийняті податкові повідомлення-рішення переглянуто. Залишено без змін податкове повідомлення-рішення № від 20.05.2014 року та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 20.05.2014 року в частині визначення грошового зобов»язання з податку на додану вартість в сумі 37 537 грн.

При цьому ДПІ у м. Івано-Франківську дійшла висновку про необхідність зменшення залишку від»ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 Декларації податку на додану вартість) за звітний (податковий) період червень 2011 року на суму 96 027 грн.

В зв»язку з цим, 28.07.2014 року податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення: № про збільшення суми грошового зобов»язання за платежем податок на додану вартість в сумі 86 568 грн., в т.ч.: 86 567 грн. основного платежу та 1 грн. штрафних (фінансових) санкцій; № про зменшення розміру від»ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 96 027 грн. за червень 2011 року.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що в спірних правовідносинах завищення суми бюджетного відшкодування дійсно мало місце внаслідок невірного визначення позивачем податкового кредиту по ПДВ та включення до валових витрат господарських операцій, які не мали товарного характеру, тому оскаржені рішення прийняті відповідачем обґрунтовано, на виконання покладених на нього функцій, в межах своєї компетенції, відповідають дійсним обставинам справи та повністю підставними.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов»язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов»язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Для цілей оподаткування платники податків зобов»язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов»язаних з визначенням об»єктів оподаткування та/або податкових зобов»язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов»язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (абз. 1 п. 44.1 ст. 44 ПК).

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об»єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов»язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.

Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України встановлено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов»язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов»язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із п.п. 198.1, 198.2 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійсненні операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї з подій, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 зазначеного Кодексу та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України, протягом звітного періоду у зв»язку з придбанням або виготовленням товарів (в тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи товари/послуги та основні фонди почали використовуватись в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного періоду.

Згідно із п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв»язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Зміст наведених норм свідчить про те, що наявність господарських операцій з придбання товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності є визначальною умовою для виникнення права на формування податкового кредиту.

Виходячи з вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХІV обґрунтування відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку.

Статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно - правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб»єктів господарської діяльності, які зобов»язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов»язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, згідно з вимогами п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Враховуючи наведене, слід зробити висновок, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи. Для з»ясування обставин реальності вчинення господарської операції належить ретельно перевіряти доводи податкових органів про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або підтверджені іншими доказами.

Відтак, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Матеріалами справи підтверджується, що в податковому та бухгалтерському обліку позивача відображено господарську операцію у відповідності до договору № 2011-005 від 15.04.2011 на підставі накладної № 0000006 від 29.04.2011 ТОВ «Фінансова компанія МБА Інвест» передала позивачу 18 890 штук напівфабрикату вет-блу зі шкур ВРХ на загальну суму 2 221 464 грн., в тому числі ПДВ 370 244 грн.

Однак, як видно з акта перевірки ТОВ «Фінансова компанія МБА Інвест» за №1515/2271/35022468 від 27.02.2013 року видами діяльності останнього є торгівля автомобілями та легковими транспортними засобами, надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів, неспеціалізована оптова торгівля товарів широкого вжитку та фінансовий лізинг (а.с. 157, т. 1). Водночас напівфабрикат вет-блу зі шкур ВРХ є сировиною, а тому здійснена операція по її продажу позивачу не підпадає під жодний вид діяльності, який згідно довідки про включення до ЄДРПОУ, мало право здійснювати ТОВ «Фінансова компанія МБА Інвест», що на переконання суду, ставить під обгрунтований сумнів реальність такої господарської операції.

Крім того на підтвердження факту реалізації товару позивачем до суду було надано первинну документацію, зокрема, накладну та податкову накладну.

Відповідно до акта податкового органу контрагент позивача ТОВ «Фінансова компанія МБА Інвест» на час проведення перевірки відсутній за своїм місцезнаходженням. Крім того, щодо контрагента позивача та юридичних осіб, з якими ТОВ «Фінансова компанія МБА Інвест» здійснювало господарські операції (ТОВ «Укрдрім», ТОВ «Ніка Актив», ТОВ «ОСОБА_1 Дан»), проведеними перевірками органів державної податкової служби за їх місцем реєстрації зроблено висновки про відсутність у них основних засобів та умов для ведення господарської діяльності, а тому поставка товарів не підтверджується документально та відповідними обставинами.

Водночас зазначені операції ТОВ «Фінансова компанія МБА Інвест» та контрагентів-покупців не містять розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного придбання та продажу товарів. Такі причини можуть бути наявними лише за умови, що платник податку має намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності, а не виключно чи переважно за рахунок формування податкового кредиту та валових витрат у зв»язку із відображенням її змісту у первинних документах.

Відповідно до рішення Київського районного суду міста Севастополя від 08.05.2012 року (провадження № 1/0109/50/2012 вирок з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 205 КК України) за фактами реєстрації встановленими слідством особами з метою прикриття незаконної діяльності реєстрації на підставних осіб фіктивних суб»єктів підприємницької діяльності, в тому числі ТОВ «Укрдрім».

Під сумнівом також реальність операцій ТОВ «Фінансова компанія МБА Інвест» з ЗАТ «Агропродукт» з огляду на наступне.

Відповідно до наявних в матеріалах справи та досліджених судом в якості письмових доказів копій видаткової накладної за №1 від 01.03.2011 року, які надані позивачем та свідком ОСОБА_2, останні свідчать про здійснення однієї і тієї ж операції - придбання шкіри ВРХ 3 с. в кількості 20 927 кг на суму 75 153,50 грн., однак містять суттєві відмінності. Зокрема, підписи головного бухгалтера ОСОБА_2 та директора ОСОБА_3 в даних накладних суттєво різняться. Крім того в графі «Одержав» міститься виключно підпис без зазначення прізвища та ініціалів особи, яка отримала товар, що унеможливлює її ідентифікацію.

При цьому, згідно показань свідка ОСОБА_2 транспортування товару здійснювалось ТОВ «Фінансова компанія МБА Інвест», однак як вбачається з відповіді Територіального сервісного центру 2641 згідно баз даних Єдиного державного реєстру МВС України за Товариством жодні транспортні засоби не зареєстровані (а.с. 14, т. 3).

Аналогічна обставина, а саме постачання шкірсировини для подальшої переробки на склад переробника власним транспортом визначена і в п. 2.1.1. договору за №16С11 від 01.03.2011 року на переробку давальницької сировини, укладеного між ТОВ «Спілловер» та ТОВ «Фінансова компанія МБА Інвест» (а.с. 99-102).

Крім того ТОВ «Фінансова компанія МБА Інвест» не було надано позивачу первинну документацію для підтвердження господарських операцій чи відображення таких операцій у податковій звітності.

Крім цього, не заслуговують на увагу твердження позивача, що в подальшому у відповідності до умов контракту, укладеного між директором п. Verоnica Camano (покупець) та ПП «Акра Голд» (продавець), покупець придбав у позивача у власність напівфабрикат вeт-блу із шкур ВРХ, факт реалізації якого підтверджується первинною документацією, які попередньо були придбані у ТОВ «Фінансова компанія МБА Інвест», виходячи з наступного.

Так відповідно до вищевказаного контракту за №16 від 06.06.2011 року базисними умовами поставок передбачено, що продавець здійснює поставку товару на умовах СРТ. Ціна товару встановлюється в залежності від його сортності та маси для кожної окремої партії товару. Загальна вартість контракту становить 1 200 000 дол. США.

Відповідно до Додатку №1 від 01.06.2011 року до Контракту за №16 від 06.06.2011 року та рахунку-фактури за №1 від 15.06.2011 року відбулась поставка товару Wet-blue, сорт А-D, маса брутто 9 316 кг., в кількості 3 356 шт. по ціні 12,82 дол. США на загальну суму 116 474 дол. США.

При цьому видаткова накладна за №РН-0000012 від 16.06.2011 року виписана ПП «Акра Голд», підписана відвантажувачем, однак не містить прізвища та ініціалів особи.

Крім того згідно міжнародної товарно-транспортної накладної від 16.06.2011 року б/н перевізником товару було ТОВ «Бастіон», однак договір про надання останнім позивачу транспортних послуг укладений тільки 17.06.2011 року (а.с. 81, 89 т. 1).

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в спірних правовідносинах дійсно мало місце внаслідок невірного визначення позивачем податкового кредиту по ПДВ та включення до валових витрат господарських операцій, які не мали товарного характеру, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовує висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Акра Голд» залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року у справі №809/2970/14 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

ОСОБА_4

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 26.10.2017 року.