Справа № 629/1994/17
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 р. Справа № 629/1994/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лозівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на постанову Близнюківського районного суду Харківської області від 21.08.2017р. по справі № 629/1994/17

за позовом ОСОБА_1

до Лозівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області

про визнання дій протиправними, скасування протоколу та розпорядження, зобовязання вчинення дій, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Лозівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, в якому просив: визнати протиправною відмову відповідача у здійсненні йому перерахунку щомісячного довічного утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідок Територіального управління державної судової адміністрації України у Харківській області відділу планово-фінансової діяльності № 04-54/257 від 15.05.2017 р. та № 04-54/258 від 15.05.2017 р.; скасувати протокол № 1326 від 25.05.2017 р. та розпорядження № 1326 від 26.05.2017 р., видані Лозівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання у розмірі 88%, з включенням суми матеріальної допомоги, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання - з 17.09.2016 р., виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 25858 грн. 33 коп., на підставі довідки Територіального управління державної судової Адміністрації України у Харківській області за вересень № 04-54/257 від 15.05.2017 р., та з 01.12.2016 р., виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді за грудень 2016 року - 28533 грн. 33 коп., на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації України у Харківській області №04- 54/258 від 15.05.2017 р., без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Близнюківського районного суду Харківської області від 21.08.2017 р. позов задоволено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Близнюківського районного суду Харківської області від 21.08.2017 р. та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про статус суддів», Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Крім того, апелянт вважає, що позивачем пропущений, передбачений Кодексом адміністративного судочинства України шестимісячний строк звернення до суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Лозівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області та отримує щомісячне довічне грошове утримання, призначене в розмірі 88% від грошового утримання працюючого судді, з 17.09.2016 р. довічно.

Згідно довідки, виданої ТУ ДСА в Харківській області №04-05/504 від 22.09.2016 р. матеріальна допомога, нарахована ОСОБА_1 складає 14500 грн.

15.05.2017 р. ТУ ДСА в Харківській області позивачу були надані нові довідки для подання до органів Пенсійного фонду України, а саме: довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання (станом на момент звільнення у відставку), відповідно до якої розмір заробітної плати, який має бути врахований при призначенні щомісячного довічного грошового утримання складає 25858 грн. 33 коп. та довідка, яка надана станом на грудень 2016 року, відповідно до якої розмір заробітної плати, який має бути врахований при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01 грудня 2016 року складає 28533 грн.33 коп.

19.05.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання з 17.09.2016 . виходячи із розміру заробітної плати - 25858 грн. 33 коп., а з 01.12.2016 р., виходячи із розміру заробітної плати - 28533 грн. 33 коп.

Протоколом № 1326 від 25.05.2017 р. та розпорядженням відповідача № 1326 від 26.05.2017 р. позивачу відмовлено в перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання, оскільки матеріальна допомога на оздоровлення відповідно до ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року не враховується в суддівську винагороду, а тому підстави для врахування її в заробіток для обчислення щомісячного довічного грошового утримання відсутні.

Не погоджуючись з вказаним протоколом та розпорядженням ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не пропущений строк звернення до суду.

Згідно ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судовим розглядом встановлено, що оскаржується відмова відповідача оформлена Протоколом від 25.05.2017 р. та розпорядженням від 26.05.2017 р., а до суду з вказаним адміністративним позовом позивач звернувся 09.06.2017 р., у звязку з чим позивачем не пропущений шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено право позивача на перерахунок щомісячного довічного утримання, протокол і розпорядження відповідача є неправомірними.

Колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ОСОБА_2 України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються ОСОБА_2 України та Законом України Про судоустрій і статус суддів (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 8 ОСОБА_2 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Згідно зі статтею 22 ОСОБА_2 України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією ОСОБА_2, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 64 ОСОБА_2 України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_2 України.

Відповідно до статті 126 ОСОБА_2 України, незалежність і недоторканність суддів гарантується ОСОБА_2 і законами України.

Відповідно до п. 14 ч.1 ст. 92 ОСОБА_2 України, статус суддів визначається виключно законами України.

Пунктом 8 частини 5 статті 48 Закону України Про судоустрій і статус суддів передбачено, що незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Відповідно до ч. 6 ст. 47 Закону України Про судоустрій і статус суддів, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених ОСОБА_2 України гарантій незалежності судді.

У пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм ОСОБА_2 України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага. Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, право на отримання виплат (пенсії, щомісячного довічного грошового утримання), рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

У пункті 2 резолютивної частини вищенаведеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що за змістом статті 126 ОСОБА_2 України положення ч.3 статті 11 Закону України Про статус суддів у взаємозв'язку з ч.8 статті 14 Закону України Про судоустрій України (в редакціях, що були чинними на час розгляду справи судом) треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

В пункті 3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18.06.2007 р. №4-рп/2007 суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені ОСОБА_2 України та Законом України Про статус суддів.

Згідно з частини 1 статті 130 ОСОБА_2 України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України (абзац восьмий пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, що закріплюється у статті 126 ОСОБА_2 України, і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Колегія суддів зазначає, що Закон України Про судоустрій і статус суддів від 02.06. 2016 р. № 1402-VІІІ, за нормами якого позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, містить IX розділ Забезпечення суддів.

Перелік складових суддівської винагороди міститься у статтях 133 та 135 розділу Забезпечення суддів.

Виплату допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачено ст. 136 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року № 1402-УІІІ (IX розділ), тобто виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, і вона носить систематичний характер.

Відповідно до п.п. 2.3.3 Інструкції, зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 р. за N 114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, її виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто, матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, а відповідно входить до структури заробітної плати, а за нормами ч.3 ст.141 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 р. № 2453-УІ з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. № 4-рп/2016 у відсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, то незалежно від того, що вона не є складовою суддівської винагороди, допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до приписів діючої Інструкції № 5 Зі статистики заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення відноситься до заохочувальних і компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області від 15.05.2017 р. № 04-54/257 вбачається, що виплата допомоги на оздоровлення, включена в оподатковуваний дохід судді, входить до фонду оплати його праці, тобто, є складовою винагороди судді та на цю допомогу нарахований ЄСВ.

У Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці (пункт 54).

Частиною 1 статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Положеннями ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Таким чином, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Тобто, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду України від 20.02.2012 р. № 21-430а11 та від 06.11.2013 р. № 21-350а13.

Із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що допомога на оздоровлення, яка виплачувалася позивачу та з якої фактично був нарахований та сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховується в заробіток (дохід) для обчислення його щомісячного довічного грошового утримання.

Тобто, розпорядженням № 1326 від 26.05.2017 р. Лозівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області неправомірно відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, з урахуванням суми допомоги на оздоровлення, на підставі довідки № 04-54/257 від 15.05.2017 р, у звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування розпорядження № 1326 від 26.05.2017 р. Лозівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області в частині відмови в проведенні перерахунку на підставі цієї довідки та зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання позивачу на підставі довідки Територіального управління державної судової Адміністрації України у Харківській області за вересень № 04-54/257 від 15.05.2017 р. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною відмови відповідача у перерахунку позивачу щомісячного довічного утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області №04-54/258 від 15.05.2017 р., та зобов'язання відповідача провести перерахунок щомісячного довічного утримання позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що постановою Верховної ОСОБА_3 України від 08.09.2016 р. №1515-VІІІ ОСОБА_1 звільнений з посади судді у відставку та відрахований зі штату Лозівського міськрайонного суду Харківської області на підставі наказу голови Лозівського міськрайонного суду Харківської області №05-04/79 від 16.09.2016 р. та згідно довідки виданої ТУ ДСА в Харківській області №04-05/504 від 22.09.2016 р. матеріальна допомога, нарахована ОСОБА_1 складає 14500 грн.

Оскільки суми коштів, з яких не були сплачені внески до Пенсійного фонду України, не можуть бути враховані при обчислені пенсії, то відповідач правомірно відмовив у проведенні перерахунку пенсії позивача на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області про заробітну плату №04-54/258 від 15.05.2017 р.

Враховуючи, що допомога на оздоровлення, зазначена в довідці Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області про заробітну плату 04-54/258 від 15.05.2017 р. позивачем не була отримана, з неї не був нарахований єдиний внесок на обов'язкове державне соціальне страхування, колегія суддів вважає необґрунтованими позовні вимоги позивача щодо скасування розпорядження № 1326 від 26.05.2017 р. Лозівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області та зобовязання відповідача здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання на підставі довідки Територіяального управління Державної судової адмінінстратції у Харківській області № 04-54/258 від 15.05.2017 р.

Також колегія суддів вважає необґрунтованою позовну вимогу позивача про скасування протоколу Лозівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області №1326 від 25.05.2017 р., оскільки протокол сам по собі не є рішенням та за своєю юридичною природою не є тими діями суб'єкта владних повноважень, які породжують для позивача будь-які правові наслідки, та не впливає на його права і обов'язки.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною відмову відповідача у здійсненні позивачу перерахунку щомісячного довічного утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, колегія суддів зазначає, що належним захистом порушених прав позивача є скасування розпорядження Лозівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, у звязку з чим відмовляє у задоволенні позовної вимоги.

Відповідно до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів вважає необхідним скасувати постанову Близнюківського районного суду Харківської області від 21.08.2017 р. та прийняти нову постанову, якою частково задоволено позов ОСОБА_1, а саме: скасувати розпорядження відповідача в частині відмови в проведенні перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки № 04-54/257 від 15.05.2017 р. та зобовязати відповідача здійснити перерахунок і виплату позивачу щомісячного грошового утримання у розмірі 88%, з урахуванням суми матеріальної допомоги на підставі довідки Територіального управління Державної судової адмінінстратції у Харківській області № 04-54/257 від 15.05.2017 р. без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 17.09.2016 р.

Згідно ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що витрати по сплаті судового збору у розмірі 320 грн. необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Лозівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області.

Керуючись ст. ст. 94, 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Лозівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області задовольнити частково.

Постанову Близнюківського районного суду Харківської області від 21.08.2017р. по справі № 629/1994/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати розпорядження № 1326 від 26.05.2017 р. Лозівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області в частині відмови в проведення перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки № 04-54/257 від 15.05.2017 р.

Зобовязати Лозівське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання у розмірі 88%, з урахуванням суми матеріальної допомоги на підставі довідки Територіяального управління Державної судової адмінінстратції у Харківській області № 04-54/257 від 15.05.2017 р. без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 17.09.2016 р.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Лозівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 320 (триста двадцять) гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст постанови виготовлений 24.10.2017 р.