Справа № 804/3438/17
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2017 р. Справа № 804/3438/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді ТулянцевоїІ.В.
суддів Верби І.О., Гончарової І.А.
розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України ОСОБА_2 про визнання незаконними дій та зобовязання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання дій Міністра оборони України ОСОБА_2 (далі відповідач) щодо порушення порядку розгляду та термінів розгляду звернення незаконними, зобовязання надати письмову відповідь на звернення від 20.01.2017.
16.08.2017 р. позивачем подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідач не забезпечив участь повноваженого представника у судове засідання 16.08.2017 р., будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою від 09.08.2017 р. Заперечень проти позову не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи або розгляд справи без його участі не звертався,
За таких обставин, з урахуванням приписів ст.ст. 122, 128 КАС України, справа розглядається судом в порядку письмового провадження.
Суд, розглянувши подані документи і матеріали, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, при розгляді справи виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 20.01.2017 року ОСОБА_1 відповідно до норм Закону України «Про звернення громадян» звернувся до Міністра оборони України ОСОБА_2 з листом, направленим рекомендованою поштою.
У листі позивач, зокрема, просив розглянути питання щодо скасування наказу Міністерства оборони України від 29.02.2016 № 113 «Про затвердження зразків військової форми одягу та знаків розрізнення військовослужбовців Збройних сил України», провести відкритий Всеукраїнський конкурс щодо затвердження зразків військової форми одягу та знаків розрізнення військовослужбовців Збройних сил України та розглянути запропоновані ним нові розрізняльні познаки.
25.01.2017 року письмове звернення позивача було вручене адресату (уповноваженій особі відповідача), що підтверджується залученим до матеріалів справи оригіналом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.
Позивач зазначив, що на момент звернення до суду (30.05.2017 року) він не отримав відповіді на своє звернення, хоча з моменту звернення пройшло чотири місяці.
З посиланням на приписи ст.ст.19, 40 Конституції України, ст.ст.15, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян», позивач вважає, що відповідач порушив порядок та терміни розгляду звернень громадян, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.
Дослідивши матеріали справи, подані позивачем документи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про наступне.
Відповідно дост.1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Згідно зі ст.14 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.
Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян»).
Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.
Термін розгляду звернень громадян визначений ст.20 Закону України «Про звернення громадян». Так, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.
З аналізу наведених норм вбачається, що загальний строк розгляду звернень громадян складає один місяць з дня його надходження.
Суд також зазначає, що порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, у командуваннях видів Збройних Сил України, з'єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - органи військового управління) на час виникнення спірних правовідносин було регламентовано Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 03.12.2005 року № 722 (втратила чинність 27.02.2017 року на підставі наказу Міністерства оборони України від 28.12.2016 року № 735) (далі Інструкція № 722).
Пунктами 3.4 3.5 Інструкції № 722 передбачено, що термін розгляду пропозицій, заяв та скарг обчислюється з дня, наступного за днем, з якого починається строк (таким днем є день їх надходження та реєстрації в органі військового управління), до дня направлення заявнику відповіді на його звернення. Якщо останній день терміну розгляду звернення припадає на неробочий день, то останнім днем терміну вважається перший
після нього робочий день. Звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.
Тобто, звернення ОСОБА_1, отримане відповідачем 25.01.2017 року повинно було бути розглянуто у строк до 25.02.2017 року, до закінчення вказаного терміну на адресу позивача повинна була бути направлена і відповідь за результатами звернення.
Між тим, як вбачається з матеріалів справи, 21.02.2017 року начальником Головного управління розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних Сил України полковником ОСОБА_3 за вих. № 408/1/656 на імя ОСОБА_1 було підготовлено відповідь на звернення від 20.01.2017 року по суті поставлених питань. Однак, вказана відповідь тільки 26.06.2017 року була направлена на адресу позивача, що підтверджується оригіналом вказаної відповіді та конвертом із штемпелем Укрпошти (м.Києв 50) від 26.06.2017 року, залучених до матеріалів справи.
Будь яких доказів щодо спростування факту відправлення на адресу позивача відповіді на звернення від 20.01.2017 року саме 26.06.2017 року, відповідачем не надано.
При цьому суд зазначає, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 71 кодексу адміністративного судочинства України, саме на субєкта владних повноважень покладається обовязок доказування щодо правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За таких обставин, суд вважає, що письмову відповідь на звернення позивача відповідачем було направлено із порушенням строку, встановленого ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», що передбачає як безпосередній розгляд звернення в установлені строки так і своєчасне направлення відповіді на адресу заявника та свідчить про обґрунтованість тверджень позивача щодо порушення його прав у даних правовідносинах.
Аналогічні висновки були викладені в постанові Верховного Суду України від 19.04.2016 року по справі № 21-6661а15.
За таких обставин, позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дій відповідача щодо своєчасного розгляду його звернення підлягають частковому задоволенню в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо своєчасного направлення відповіді на звернення ОСОБА_1 від 20.01.2017 року.
Що стосується позовних вимог в частині зобовязання відповідача надати письмову відповідь на звернення позивача від 20.01.2017 року, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають у звязку з наступним.
З клопотання позивача до суду від 09.08.2017 р. та доданого до нього листа відповіді начальника Головного управління розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних Сил України полковника ОСОБА_3 від 21.02.2017 року за вих. №408/1/656 вбачається, що звернення ОСОБА_1, направлене на адресу Міністра оборони України було розглянуто та надано відповідь по суті поставлених питань.
Суд зазначає, що усі звернення громадян, що надходять до Міністерства оборони України та підпорядкованих йому органів військового управління, підлягають обов'язковій класифікації за встановленими статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» їх видами, а саме: пропозиції, заяви та скарги (п. 1.6. Інструкції № 722).
Письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю, первинному розгляду та реєстрації з метою визначення їх належності до компетенції відповідного органу військового управління та призначення за ними конкретного виконавця. Первинний розгляд письмових звернень громадян проводиться керівниками органів військового управління або їх заступниками відповідно до їх повноважень (п. 2.2. Інструкції № 722).
Підпунктом 2.5.3. пункту 2.5 Розділу 2 Інструкції № 722 передбачено, що відповідь за результатами розгляду звернень в обов'язковому порядку дається тим органом військового управління, який отримав ці звернення і до компетенції якого входить вирішення порушених у зверненнях питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки згідно з письмовим наказом.
Як було зазначено раніше, відповідь на звернення позивача від 20.01.2017 року була надана 21.02.2017 року керівником органу військового управління - начальником Головного управління розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних Сил України полковником ОСОБА_3, що узгоджується з нормами Закону України «Про звернення громадян» та було здійснено у відповідності до правил, встановлених Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України. Тобто, відповідачем не було допущено порушень порядку розгляду звернення ОСОБА_1, а саме, розгляду звернення уповноваженою особою військового управління Міністерства оборони України.
За таких обставин суд зазначає, що направлення відповідачем на адресу позивача відповіді на звернення від 20.01.2017 року з порушенням строків, встановлених ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», не є підставою для зобовязання відповідача надати письмову відповідь на вказане звернення.
Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи та виходячи з позовних вимог позивача, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову.
Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до положень ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст.86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністра оборони України ОСОБА_2 про визнання незаконними дій та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Міністра оборони України ОСОБА_2 щодо належного розгляду звернення ОСОБА_1 від 20.01.2017 року, яке надійшло до відповідача 25.01.2017 року.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України судові витрати у розмірі 640, 00 грн. ( шістсот сорок грн. 00 коп.).
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження з моменту проголошення рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6