Справа № 352/859/17
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8367/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Попка Я.С.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Тисменецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Тисменецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ :

23 травня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив стягнути з Тисменецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі Тисменицьке ОУПФУ) на його користь невиплачену пенсію, призначену за віком на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період з 1 червня 2015 року по 3 жовтня 2016 року.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 6 липня 2017 року у справі № 352/859/17 вказаний позов було задоволено частково. Зобовязано Тисменицьке ОУПФУ нарахувати і виплатити позивачу пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період з 1 червня 2015 року до 3 жовтня 2016 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Тисменицьке ОУПФУ просить зазначену постанову скасувати і ухвалити нову про відмову у задоволенні вимог позивача. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскільки позивач в період з 1 червня 2015 року по 3 жовтня 2016 року працював на посаді судді, законних підстав на виплату пенсії не було.

Особи, які беруть участь у справі, на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Частково задовольняючи адміністративний позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки ОСОБА_3 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних на загальних підставах, прийнято не було, то відповідно із вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, суд прийшов до висновку, що з 1 червня 2015 року особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, згідно з Законом України «Про судоустрій і статус суддів» втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії за віком, призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, частково відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Як безспірно встановлено судом, позивачу з 17 червня 2013 року управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». З 1 квітня 2015 року нарахування та виплата пенсії призупинена.

З 22 травня 2007 року по 3 жовтня 2016 року позивач працював на посаді голови та судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду. 3 жовтня 2016 року наказом голови Івано-Франківського окружного адміністративного суду № 115-ОС на підставі постанови Верховної Ради України № 1600- VІІІ від 22 вересня 2016 року «Про звільнення суддів» позивача відраховано зі штату Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

У квітні 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 1 червня 2015 року до 3 жовтня 2016 року.

Листом від 10 травня 2017 року відповідач відмовив позивачу у проведенні виплати пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 1 квітня 2015 року по 4 жовтня 2016 року з посиланням на те, що у вказаний період позивач працював на посаді судді, а тому відповідно до Закону України № 213-VІІІ від 2 березня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та № 911-VІІ від 24 грудня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» законних підстав для проведення виплати пенсії немає.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV, відповідно до яких установлено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 231-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

ОСОБА_3 № 231-VIII не скасовано, його положення у вказаній частині не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що з 1 червня 2015 року особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, згідно із Законом України «Про судоустрій і статус суддів», втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії за віком, призначена відповідно до Закону № 1058-IV.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачем ОСОБА_2 при зверненні 23 травня 2017 року до адміністративного суду із позовом про стягнення з Тисменецького ОУПФУ на його користь невиплаченої пенсії за період з 1 червня 2015 року по 3 жовтня 2016 року було пропущено строк звернення до суду, передбачений ч. 2 ст. 99 КАС України, та не наведено жодних поважних причин його пропуску.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Положеннями п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Частиною 1 ст. 203 КАС України встановлено, що постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених ст. 155 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанову суду першої інстанції слід скасувати і залишити без розгляду адміністративний позов ОСОБА_2

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору у частині задоволення вимог позивача судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 203, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу Тисменецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області задовольнити частково.

Постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06 липня 2017 року у справі № 352/859/17 у частині задоволення позову ОСОБА_2 скасувати і залишити його позовну заяву у цій частині без розгляду.

У решті постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Л.П.Іщук

ОСОБА_4

Ухвала у повному обсязі складена 27 жовтня 2017 року.