Справа № 817/2250/16
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"26" жовтня 2017 р. Справа № 817/2250/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "29" травня 2017 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рокитнівський спецкар'єр" до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рокитнівський спецкар'єр" звернулося з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.09.2016 року № про визначення суми грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені у розмірі 236 955,90 грн. основного зобов'язання, 869 488,33 грн. штрафних (фінансових) санкцій та 45 416,03 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що контролюючим органом було неправомірно застосовано санкції відповідно до п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 19.09.2016 року № в частині визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 236 955,90 грн. за податковим зобов'язанням та 869 488,33 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Рівненській області було проведено документальну виїзну позапланову перевірку ТОВ "Рокитнівський спецкар'єр" за результатами якої складено акт за № 207/17-00-14-01/03443838 від 05.09.2016 року.

Вказаним актом встановлено наступні порушення:

п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2 ст.54, абз.2 п.57.1 ст.57, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.171.1 ст.171 та пп."а" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 року із змінами і доповненнями (далі ПК України), за якими встановлено неподання податковим агентом ТОВ "Рокитнівський спецкар'єр" платіжних доручень на перерахування до бюджету належного до сплати податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу на користь платників податків станом на 01.01.2013 року та за період з січня 2013 року по 20 вересня 2015 року за граничними термінами сплати податку до бюджету, передбаченими пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України (перерахований після граничних термінів) всього на суму 1 345 028,60 грн., в т.ч: 30.01.2013 р. на суму 175 978,63 грн., 02.03.2013 р. на суму 19 286,57 грн., 30.03.2013 р. на суму 27 756,81 грн., 30.04.2013 р. на суму 36 620,27 грн., 30.05.2013 р. на суму 36 610,13 грн., 30.06.2013 р. на суму 4 724,20 грн., 30.07.2013 р. на суму 37 381 грн., 30.08.2013 р. на суму 36 927,16 грн., 30.09.2013 р. на суму 37 379,38 грн., 30.10.2013 р. на суму 36 657,28 грн., 30.11.2013 р. на суму 38 041,88 грн., 30.12.2013 р. на суму 37 975,21 грн., 30.01.2014 р. на суму 24 147,84 грн., 02.03.2014 р. на суму 16 673,76 грн., 30.03.2014 р. на суму 33 835,89 грн., 30.04.2014 р. на суму 34 783,74 грн., 30.05.2014 р. на суму 33 012,60 грн., 30.06.2014 р. на суму 46 001,78 грн., 30.07.2014 р. на суму 46 659,67 грн., 30.08.2014 р. на суму 45 735,20 грн., 30.09.2014 р. на суму 41 111,88 грн., 30.10.2014 р. на суму 42 337,74 грн., 30.11.2014 р. на суму 45 113,03 грн., 30.12.2014 р. на суму 40 771,90 грн., 30.01.2015 р. на суму 41 731,73 грн., 02.03.2015 р. на суму 19 606,58 грн., 30.03.2015 р. на суму 24 313,45 грн., 30.04.2013 р. на суму 37 838,38 грн., 30.05.2015 р. на суму 34 109,91 грн., 30.06.2015 р. на суму 33 489,43 грн., 30.07.2015 р. на суму 40 203,01 грн., 30.08.2015 р. на суму 44 751,22 грн., 30.09.2015 р. на суму 46 714,15 грн., 20.10.2015 р. на суму 10 847,19 грн.

пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2 ст.54, абз.2 п.57.1 ст.57, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.171.1 ст.171 та пп."а" п.176.2 ст.176 ПК України, за якими встановлено неподання податковим агентом ТОВ "Рокитнівський спецкар'єр" платіжних доручень на перерахування до бюджету належного до сплати податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу на користь платників податків за період з 20 вересня 2015 р. по листопад 2015 р. за граничними термінами сплати податку до бюджету, передбаченими підпунктом 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України (на момент проведення перевірки податок не перерахований) всього на суму 133 908,87 грн., в т.ч: 30.10.2015 р. на суму 36 647,01 грн., 30.11.2015 р. на суму 48019,48 грн., 30.12.2013 р. на суму 45 789,35 грн.;

пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2 ст.54, абз.2 п.57.1 ст.57, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.171.1 ст.171 та пп."а" п.176.2 ст.176 ПК України, за якими встановлено неподання податковим агентом ТОВ "Рокитнівський спецкар'єр" платіжних доручень на перерахування до бюджету належного до сплати податку на доходи фізичних осіб, якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується платнику за період з грудня 2015 р. по лютий 2016 р. за граничними термінами сплати податку до бюджету, передбаченими підпунктом 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України всього на суму 103 047,03 грн.: 30.01.2016 р. на суму 45789,35 грн., 01.03.2016 р. на суму 13 357,26 грн., 30.03.2016 р. на суму 43 900,42 грн.

Як слідує з акта перевірки, станом на 01.01.2013 р. кредитове сальдо по рах.6411 "Податок з доходів фізичних осіб" становило 179 160,04 грн., термін сплати якого був до 30.01.2013 р. У січні 2013 р. до бюджету сплачено 3 181,41 грн. Станом на 31.03.2016 р. кредитове сальдо по рах.641 "Податок з доходів фізичних осіб" становило 289 596,86 грн., в т.ч. 52540,93 грн. податку термін сплати якого не настав (до 30.04.2016 р.). Таким чином, нарахований, але не перерахований податок станом на дату завершення періоду перевірки становить 237 055,93 грн. (289 596,86 грн. - 52 540,93 грн.).

На підставі акта перевірки від 05.09.2016 року № 207/17-00-14-01/03443838 Головним управлінням ДФС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.09.2016 року за № про визначення суми грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені у розмірі 236 955,90 грн. основного зобов'язання, 869 488,33 грн. штрафних (фінансових) санкцій та 45 416,03 грн. пені.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 38.2 статті 38 ПК України визначено, що плата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Згідно із пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу;

У відповідності до п.57.1 ст.57 ПК України податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно із пп.168.1.1, 168.1.2, 168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Аналіз наведених положень Кодексу дає підстави для висновку, що податковий агент зобов'язаний перерахувати до бюджету утриманий податок під час виплати доходу, а якщо оподаткований дохід нараховується, але не виплачується платнику податку, то податок підлягає сплаті (перерахуванню) у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалах Вищого адміністративного суду України по справах № 818/2927/13-а від 24.02.2015 року та № 820/12804/14 від 10.06.2015 року.

Згідно правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 10.11.2015 року по справі № 813/6793/13-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Дочірнього підприємства "Львівський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Львівській області (правонаступником якої є Самбірська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, суд зауважив на наступні обставини.

Положення статті 126 Податкового кодексу щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Тобто, у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 Податкового кодексу України.

Положення статті 127 Податкового кодексу України встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено статтею 126 ПК а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Згідно ч.2 ст.244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Підпунктом 168.4.4 пункту 168.4 статті 168 ПК України передбачено, що юридична особа за своїм місцезнаходженням та місцезнаходженням не уповноважених сплачувати податок відокремлених підрозділів, відокремлений підрозділ, який уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) до бюджету податок, за своїм місцезнаходженням одночасно з поданням документів на отримання коштів для виплати належних платникам податку доходів, сплачує (перераховує) суми утриманого податку на відповідні рахунки, відкриті в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, за місцезнаходженням відокремлених підрозділів.

Відповідно до підпункту 168.4.7 пункту 168.4 статті 168 ПК України відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід.

Під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов'язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності. При нарахуванні доходів у вигляді винагороди за цивільно-правовими договорами за виконання робіт (надання послуг) база оподаткування визначається як нарахована сума такої винагороди, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (пп.164.6 ст.164).

Згідно п.171.1 ст.171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Пунктом 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається. У разі якщо відокремлений підрозділ юридичної особи не уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) податок до бюджету, податковий розрахунок у вигляді окремого витягу за такий підрозділ подає юридична особа до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням та надсилає копію такого розрахунку до контролюючого органу за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу в установленому порядку; в) подавати на вимогу платника податку відомості про суму виплаченого на його користь доходу, суму застосованих соціальних податкових пільг та суму утриманого податку; г) подавати контролюючому органу інші відомості про оподаткування доходів окремого платника податку в обсягах та згідно з процедурою, визначеною цим розділом та розділом II цього Кодексу; ґ) нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

Як слідує із розрахунку штрафних санкцій до податкового повідомлення-рішення та акта перевірки податковий орган нарахував штрафну санкцію в розмірі 869 488,33 грн. починаючи з 30.09.2013 року в розмірі 25 %, 50 % та 75 % відповідно суми несплаченого грошового зобов'язання саме на підставі ст.127 ПК України, вказуючи що такий податок не був сплачений до бюджету під час виплати доходів (заробітної плати працівникам).

Проте, судом встановлено, що в реєстрі № 1 акта перевірки до розділу 3.4 такі суми податковим органом визначається як несвоєчасно сплачений податок до бюджету (рядок 1 розрахунку штрафних санкцій до ППР та рядок 10 таблиці акта перевірки починаючи із суми 9 023,32 грн. за серпень.

Тобто, в акті перевірки податковий орган сам стверджує про несвоєчасну сплату до бюджету, тобто має місце порушення граничного терміну сплати, а в розрахунку штрафних санкцій до податкового повідомлення-рішення зазначає про факт відсутності такої сплати та відповідно застосовує ст.127 ПК України.

Колегія суддів зазначає, що ТОВ "Рокитнівський спецкар'єр" за період, що перевірявся, було самостійно утримано (нараховано) податок з доходів фізичних осіб, відповідно до поданих податкових розрахунків форми № 1ДФ в розмірі 1 461 274,84 грн. Проведеною перевіркою порушень щодо своєчасності подачі податкових розрахунків № 1-ДФ не встановлено, а отже задекларована позивачем сума податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб є узгодженою та підлягала сплаті до бюджету у строки, встановлені для місячного податкового періоду.

В розумінні вимог ст.129 ПК України на суму такого податкового боргу після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання правомірно нарахована пеня.

Позивач визнає виявлені контролюючим органом порушення ст.126 ПК України та погоджується із нарахуванням штрафу згідно вимог ст.126 ПК України, проте на думку позивача, ГУ ДФС у Рівненській області неправомірно застосувало до позивача штраф на підставі п.127.1 ст.127 ПК України.

За змістом пункту 127.1 статті 127 ПК України передбачено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов'язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Отже, положення статті 127 ПК України встановлюються як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено ст.126 ПК України, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Таким чином, склад правопорушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Судом встановлено, що мав місце факт несвоєчасного перерахування податку на доходи фізичних осіб за спірний період. Даний факт був визнаний позивачем та пояснюється відсутністю достатніх коштів у товариства.

Зокрема, позивачем було долучено до матеріалів справи платіжні доручення про оплату податку на доходи фізичних осіб за спірний період, звіти про суми нарахованої заробітної плати, розрахунки 1 ДФ, картки та аналізи рахунків по наступних рахунках № 641, 651, 661 за період з 01.01.2013 по 20.09.2015, 31.03.2016, 01.09.2016, копії відомостей розподілу заробітної плати за період з 01.01.2013 по 20.09.2015; копії зведених відомостей сум зарахування на картрахунки за період за 2014 рік з яких судом встановлено відсутність факту виплати доходу на користь працівників без одночасного неперерахування ПДФО до бюджету, що могло бути підставою для застосування в даному випадку ст. 127 Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з обставинами, встановленими у акті перевірки в розділі 3.4. щодо несвоєчасного перерахування ПДФО до бюджету ТОВ "Рокитнівський спецкар'єр" у строки, встановлені для місячного податкового періоду. Даний факт визнано позивачем.

Враховуючи узгодженість податкових зобов'язань позивача, що самостійно визначені згідно податкових розрахунків форми №1-ДФ за 2013-2015 рік, несвоєчасно та не в повному обсязі перераховані до бюджету суми податку на доходи фізичних осіб відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України мають статус податкового боргу, щодо погашення якого платнику податків повинна виноситись податкова вимога.

Разом з тим, відповідальність за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань передбачена статтею 126 Податкового кодексу України, згідно якої у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З урахування зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач, як податковий агент з податку на доходи фізичних осіб, за несвоєчасне перерахування податку до бюджету, повинен нести відповідальність у межах ст.126 Податкового кодексу України.

З наданих суду доказів вбачається, що позивачем за період, який перевірявся, в день виплати заробітної плати та інших платежів, нараховувався, утримувався та перераховувався податок з доходів фізичних осіб до бюджету, що підтверджується відповідними копіями виписок по рахунку, що знаходяться в матеріалах справи.

Відповідач не заперечує вказаних обставин, однак вважає, що перерахування податків не відбулося, оскільки сплачені кошти були зараховані податковим органом на погашення заборгованості за попередні платежі.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Згідно з п.9 ст.87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Вказаною нормою ПК України визначено обов'язок податкового органу на зарахування усіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Визначальним при застосуванні приписів цієї статті є наявність податкового боргу.

Зміст графи "призначення платежу" у платіжних дорученнях за будь-яких умов не має значення, що прямо передбачено п.87.9 ст.87 ПК України.

В свою чергу, згідно п.127.1 ст.127 ПК України передбачено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків.

Таким чином, законодавець наділив правом податковий орган застосовувати штраф до платника податку згідно з цією нормою у випадку ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, проте не наділив правом податковий орган застосовувати штраф при виконанні п.9 ст.87 ПК України в разі зарахування коштів, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Вказані норми визначають, які дії зі сплаченими коштами зобов'язані здійснювати органи державної податкової служби в погашення податкового боргу та не встановлюють відповідальності платника податків внаслідок вчинення вказаних дій податковою службою.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що зарахування податків в порядку черговості не проходить автоматично, а здійснюється через певний час після їх сплати платником податків.

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Рівненській області від 19.09.2016 року № в частині визначення суми грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 236 955,90 грн. основного зобов'язання та 869 488,33 грн. штрафних (фінансових) санкцій не відповідає критеріям правомірності, установленим статтею 2 КАС України, прийняте необґрунтовано, без урахування фактичних обставин справи, а відтак, порушує права та законні інтереси платника податків, які підлягають до судового захисту шляхом скасування протиправного рішення суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "29" травня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Товариство з обмеженою відповідальністю "Рокитнівський спецкар'єр" вул.І.Франка,101,с.Рокитне,Рокитнівський район, Рівненська область,34208

3- відповідачу: Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області вул.Відінська,12,м.Рівне,33023

- ,