Справа № 233/4117/17
Суддя: Бєлостоцька О. В.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

233 № 233/4117/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м.Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області

у складі:

головуючої судді Бєлостоцької О.В.,

при секретарі Теліціній О.О.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Костянтинівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського об*єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною, скасування рішення та зобов*язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що перебувала на обліку в Костянтинівському об*єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як отримувач пенсії. До квітня 2017 року відповідач по справі нараховував позивачеві пенсію, перераховуючи належні до виплати суми на пенсійний рахунок. В квітні 2017 року на пенсійний рахунок позивача не була зарахована щомісячна пенсія. Підстави припинення виплати пенсії передбачені ст.49 Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» відсутні. Припинення виплати пенсії має відбуватись за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду. Відповідачем в порушення ст.49 Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» припинено виплату позивачу пенсії без прийняття відповідного рішення та за відсутності законодавчо встановлених підстав. Позивач просить:

-визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті їй з квітня 2017 року пенсії;

-визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про припинення виплати пенсії позивачу;

-зобов*язати відповідача поновити виплату пенсії негайно після проголошення судового рішення, нарахувати пенсію та сплатити заборгованість за весь період, починаючи з квітня 2017 року, а також утриматись від подальшого припинення виплати пенсії.

В судове засідання позивач не з*явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності її представника.

Представник Костянтинівського об*єднаного Пенсійного фонду України Донецької області в судове засідання не з*явився, просив розглянути справу в порядку письмового провадження. Надав заперечення на позов, з якого вбачається, що відповідач позов ОСОБА_1 не визнає і просить відмовити в його задоволенні, обґрунтовуючи свою позицію наступними обставинами. Костянтинівським об*єднаним управлінням ПФУ Донецької області ОСОБА_1 сплачувалась пенсія в період часу з 01 вересня 2015 року по 31 березня 2017 року. Відповідачем було встановлено, що за адресою, вказаною у довідці про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 не проживає. За результатами обміну інформацією з органами соціального захисту населення про осіб, які взяті на облік відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» з 01 квітня 2017 року ОСОБА_1 було призупинено виплату пенсії для з*ясування фактичного місця проживання пенсіонера.

З*ясувавши позицію сторін по справі, дослідивши надані відповідачем матеріали пенсійної справи пенсіонера ОСОБА_1 № 39204 та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до довідки від 16 липня 2015 року № ОСОБА_1 було взято на облік як особу, яка перемістилась з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.35, 42-43).

Позивач ОСОБА_1 12 жовтня 2015 року звернулась до відповідача по справі із заявою про виплату пенсію за фактичним місцем проживання в м.Костянтинівка (а.с.32).

ОСОБА_1 в період часу з 01 вересня 2015 року по 31 березня 2017 року отримувала пенсію в Костянтинівському об*єднаному ПФУ Донецької області, що визнається відповідачем у запереченні на позов та вбачається з розпоряджень відповідача, наявних в особовій справі (а.с.37-38,39-40, 44).

Відповідно до довідки УСЗН Костянтинівської міської ради від 03 жовтня 2017 року № 01-20-9069-06, довідку № , яка була видана ОСОБА_1 16 липня 2015 року як внутрішньо переміщеній особі, було скасовано 15 березня 2017 року. За звернення ОСОБА_1 16 травня 2017 року їй було видано довідку № , дію якої було зупинено 09 червня 2017 року з причини не підтвердження місця фактичного проживання пенсіонера (а.с.50).

Позивачем ОСОБА_1 надано копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 16 травня 2017 року № (а.с.5).

Відповідачем надано копію витягу з протоколу № 71/2 від 09 червня 2017 року комісії з питань призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Костянтинівської міської ради, який наявний в матеріалах особової справи пенсіонера ОСОБА_1, і з якого вбачається, що останній відмовлено у призначенні (відновленні) виплати пенсії з 17 травня (а.с.49).

При цьому суд зауважує, що ані пенсійна справа пенсіонера, ані матеріали справи не містять рішення територіальних органів Пенсійного фонду про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2017 року, як то передбачено ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Згідно статті 7Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Згідно ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

У статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Враховуючи наведені норми, суд дійшов висновку про порушення відповідачем вимог статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки з квітня 2017 року позивачеві припинено виплату пенсії без прийняття відповідного вмотивованого рішення.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачеві виплати пенсії.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-1У «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що Костянтинівським об*єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 із зазначенням передбачених законом підстав для припинення виплати пенсії не приймалось, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову і за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позиваці пенсії з 01 квітня 2017 року; зобов*язати відповідача поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії з 01 квітня 2017 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення відповідача про припинення виплати пенсії задоволенню не підлягають, оскільки, як встановлено судом, таке рішення відповідачем взагалі не приймалось.

Підстави до задоволення позовних вимог позивача в частині зобов'язання відповідача утриматись від подальшого припинення виплати пенсії відсутні з огляду на те, що в межах Кодексу адміністративного судочинства України захисту підлягає порушене право позивача, встановлення ж обов*язків на майбутнє без наявності спірних правовідносин, які можуть бути в подальшому припинені або змінені шляхом внесення змін до законів є безпідставним, так як судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання.

В силу ст. 94 КАС України судові витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», п.6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 року, п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», ст.ст.47, 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», керуючись ст. 2, ч.2 ст.5, ст.71, ст. ст. 94, 102, 159, 160, 161, 163, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Костянтинівського об*єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною, скасування рішення та зобов*язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Костянтинівського об*єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії з 01 квітня 2017 року.

З обов*язати Костянтинівське об*єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2017 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання постанови суду в межах суми пенсії за один місяць.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя