Справа № 575/626/17
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 р.Справа № 575/626/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Кононенко З.О. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П. Ц

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Великописарівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Великописарівського районного суду Сумської області від 08.09.2017р. по справі № 575/626/17

за позовом ОСОБА_1

до Великописарівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання дій протиправними та дискримінаційними, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом, в якому просила: визнати протиправними та дискримінаційними дії Великописарівського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Сумській області щодо припинення їй нарахування та виплати пенсії; зобов'язати відповідача поновити їй нарахування та виплату пенсії, а також сплатити заборгованість, яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії.

Постановою Великописарівського районного суду Сумської області від 08.09.2017 року частково задоволено позов.

Визнано протиправними дії Великописарівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо припинення ОСОБА_1 нарахування та виплати пенсії.

Зобов'язано Великописарівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії, а також сплатити заборгованість яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії.

Стягнуто з Великописарівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення сплаченого судового збору 640 гривень 00 копійок.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. Також відповідач просив провести розгляд справи за відсутності його представника.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, а саме: ст.ст. 1 та 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VІІ від 20.10.2014 року, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 19.11.2014 року позивачем подана заява для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. 27.11.2014 року, 11.06.2015 року, 16.03.2016 року, 25.05.2016 року УПСЗН прийнято рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання ОСОБА_1, пенсіонеру, розмір допомоги становить 884 гривні .

21.05.2015 року, 23.11.2015 року, 20.05.2016 року позивач повідомила УПЗСН про відсутність змін, що впливають на призначення грошової адресної допомоги і УПЗСН 11.06.2015 року рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на проживання ОСОБА_1, пенсіонеру, визначено допомогу в сумі 884 гривні. Як видно з довідки від 19.11.2014 № (особова справа ОСОБА_1.) термін дії неодноразово продовжувався на шість місяців, останній раз з 21.05.2016 по 21.11.2016, в довідці мається відмітка про місце перебування позивача за адресою с. Вільне, вул. Набережна, 44 (а.с. 22).

01.09.2016 року позивач звернулась із заявою про поновлення соціальних виплат і цього ж дня працівником УПЗСН було складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, з якого видно, що ОСОБА_1 перебуває в с.Вільне з 2013 року, так як здійснювала догляд за братом який є інвалідом 1 групи, хоча зареєстрована м.Первомайск Луганська область. 22.12.2016 також складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, з якого видно, що позивач проживає зі своїм чоловіком, який переселився 19.11.2014 отримує пенсію як переміщена особа. ОСОБА_1 також пенсіонерка, отримує пенсію і як переміщена особа та здійснює догляд за братом інвалідом 1 групи. Як вбачається з довідки про взяття на облік позивача, яка перемістилась з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, зареєстрованої за № 3164 від 21.11.2016 року, термін дії довідки безстроковий.

22.12.2016 року позивачеві скасовано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 19.11.2014 рішенням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, знято її з обліку та припинено виплату державної соціальної допомоги внутрішньо переміщеним особам.

Згідно витягу з рішення комісія з питань призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції протокол №12 від 22.12.2016 позивачу припинено виплата державної соціальної допомоги внутрішньо переміщеним особам.

Позивач, не погодившись з вказаними діями відповідача, звернулась з даним позовом до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними дій та зобов'язання відповідача відновити виплату пенсії, суд першої інстанції виходив з того, що припинення виплати позивачу пенсії у зв'язку з відсутністю довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення, суперечить принципам, які закріплені в Конституції України та підставам, наведеним в Законі України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відмовляючи в задоволенні позову в частині визнання дій відповідача дискримінаціїними, виходив з того, що під час розгляду справи дискримінаційних дій стосовно ОСОБА_1 з боку відповідача не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Колегія суддів зазначає, що 02.09.2014 р. був прийнятий Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", що набрав чинності 15.10.2014 р., яким були визначені тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

З метою обліку осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, була прийнята постанова Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. № 509, якою затверджений Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік переміщених осіб (далі по тексту - Порядок № 509).

Згідно з п. 1 Порядку № 509 довідка є документом, який видається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції.

20.10.2014р. Верховною Радою України прийнято Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" № 1706-VІІ (набрав чинності з 22.11.2014р., далі по тексту - Закон України № 1706-VІІ), відповідно до ст.1 якого внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

У відповідності до ст. 4 Закон України № 1706-VІІ факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Постановою Кабінету Міністрів України №636 від 26.08.2015р. "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України" (що набрала чинності з 09.09.2015р.) до Порядку №509 було внесено зміни та встановлено, що відповідна довідка видається, саме "внутрішньо переміщеним особам".

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 2013 року перебуває за адресою: вул. Набережна, 44, с. Вільне Великописарівський район, Сумської області, а отже підпадає під визначення внутрішньо переміщеної особи, яке надано законодавцем.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України від 09.07.2003, № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту - Закону № 1058-IV).

За правилами, встановленими ч.1 Закону № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені в статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно ч.2 ст.45 Закону № 1058-IV пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Положеннями ст.49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

З огляду на вищенаведену норму права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що закон не передбачає такої підстави для припинення виплати пенсії особі, як ненадання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Позивач є громадянином України, пенсіонером, який знаходиться на пенсійному обліку відповідача та перебуває за адресою : вул. Набережна, 44, с. Вільне Великописарівський район, Сумської області, а відтак, виплата їй пенсії відноситься до повноважень Великописарівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції, ані відповідачем, ані судом рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 не приймалося.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до п.1.5 якого заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Пунктом 2.8 вказаного Порядку встановлено, що поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії.

Беручи до уваги вищенаведені норми Порядку та встановлену під час судового розгляду справи безпідставність дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зобов'язання відповідача поновити виплату пенсії ОСОБА_1

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач у спірних відносинах, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені законом, а тому висновок суду першої інстанції в частині задоволення позову є вірним.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Великописарівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області залишити без задоволення.

Постанову Великописарівського районного суду Сумської області від 08.09.2017р. по справі № 575/626/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О. Бондар В.О.
Повний текст ухвали виготовлений 27.10.2017 р.