Справа № 753/12355/17
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА
Іменем України

24 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 11 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військового комісара Дарницького районного у м. Києві військового комісаріату Чекаленка Віталія Вікторовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 15 червня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 15 червня 2017 року за частиною 1 статті 210-1 КУпАП України, посилаючись на те, що вказана постанова винесена з порушенням вимог КУпАП України, та вважає її незаконною, оскільки правопорушення за частиною 1 статті 210-1 КУпАП України він не вчиняв. Вважає дії Військового комісара Дарницького районного у м. Києві військового комісаріату щодо винесення відносно нього постанови в справі про адміністративне правопорушення неправомірними.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 11 серпня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення від 15 червня 2017 року, винесеної Військовим комісаром Дарницького районного у м. Києві військового комісаріату ОСОБА_2 про те, що 19 травня 2017 року посадовими особами Дарницького РВК у м. Києві, які здійснювали планову перевірку стану військового обліку на підприємстві ТОВ «Фірма Володар-Роз» було виявлено, що керівник товариства ОСОБА_1 станом на час проведення перевірки в порушення вимог п. 37 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року № 921, прийнято на роботу до ТОВ «Фірма Володар-Роз» гр. ОСОБА_3 , 1979 року народження, який не перебуває на військовому обліку у жодному районному (міському) військкоматі.

Таким чином генеральний директор ТОВ «Фірма Володар-Роз» ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги абз. 13 ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в частині надання звітності з питань персонального військового обліку військовозобов`язаних та призовників в установленому законом порядку та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 210-1 КУпАП України.

Наслідком чого стало притягнення позивача до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав із даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача про винесення постанови відносно нього правомірним, оскільки судом достовірно встановлений факт наявності в діях позивача вказаного порушення, та правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу відповідно до санкції частини 1 статті 210-1 КУпАП України.

Однак, колегія суддів не може погодитись із таким рішенням суду першої інстанції, мотивуючи свою позицію наступним.

При розв`язанні спорів за позовами на рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень суд відповідно до частини третьої статті 2 КАС перевіряє, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 статті 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Одним з об`єктів цього правопорушення є суспільні відносини у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації, правові основи яких в свою чергу закріплені в Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та відповідних підзаконних нормативних актах.

Суб`єктом вказаного правопорушення є громадяни або посадові особи. При цьому статтею 14 КУпАП визначено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Таким чином, суб`єктом даного правопорушення є посадова особа підприємства, установи або організації відповідно до покладених на неї службових обов`язків.

Відповідно до ст. 235 КпАП України до компетенції військових комісаріатів віднесено розгляд справ про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 цього Кодексу.

Так, військові комісаріати розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення військовозобов`язаними чи призовниками законодавства про військовий обов`язок і військову службу, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про умисне зіпсуття обліково-військових документів чи втрату їх з необережності, про неявку на виклик у військовий комісаріат, про неподання у військові комісаріати списків юнаків, які підлягають приписці до призовних дільниць, про прийняття на роботу військовозобов`язаних і призовників, які не перебувають на військовому обліку, про незабезпечення сповіщення військовозобов`язаних і призовників про їх виклик у військові комісаріати, перешкоду їх своєчасній явці на збірні пункти чи призовні дільниці, про несвоєчасне подання документів, необхідних для ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників, несповіщення їх про виклик у військові комісаріати, про неподання відомостей про військовозобов`язаних і призовників (статті 210, 210-1, 211 - 211-6).

Як свідчать матеріали справи, позивача притягнуто за порушення вимог п. 37 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року № 921.

Так, Постанова KM України № 921 від 07.12.2016 р. на яку посилається військовий комісар ОСОБА_2 та місцевий суд, набрала законної сили відповідно до ст. 52 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» з дня його оприлюднення, а саме 19.12.2016 р. (Урядовий кур`єр № 239).

Однак, колегія суддів наголошує на цьому, громадянина ОСОБА_3 було прийнято на роботу до ТОВ «Фірма «Володар-Роз» 07.08.2015 року відповідно до наказу №178-к від 06.08.2015 року (додаток 4), тобто до прийняття КМ України вказаної постанови.

У частині першій статті 277 КУпАП закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у пятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП). При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження, між якими повинен існувати розумний часовий інтервал, а рішення посадової особи за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення має бути справедливим та обґрунтованим, тобто прийнятим з урахуванням усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що приймав на роботу громадянина ОСОБА_3 заступник генерального директора ОСОБА_4 , а не ОСОБА_1 .

Таким чином, на переконання колегії суддів, оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, а отже підлягає скасуванню.

Разом з тим, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Ратифікація Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) покладає на нашу державу обов`язок неухильного додержання зобов`язань за цим міжнародно-правовим документом, що вимагає від нашої держави необхідності організувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити реальне гарантування передбаченого Конвенцією права на судовий захист, створити рівні умови доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Суду розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права, усунення процесуальних перешкод доступу, таких як обмеження строків і судові витрати.

Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, «Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце якого був належним чином повідомлений у відповідності до вимог КАС України».

Відповідно до ст. 33 КАС України передбачено, що судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.

Повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі.

Судовий виклик або судове повідомлення осіб, які беруть участь у справ здійснюється рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсипання тексту повістки, складеного відповідно до статті 34 цього Кодексу факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), електронною поштою, телефонограмою, опублікування у друкованому засобі масової інформації.

Так, судом було направлено судову повістку на адресу Позивача простим листом 10.08.2017 року, що підтверджується штампом про відправку на конверті, яку Позивач отримав 12.08.2017 року.

Відповідно до судової повістки, яка датована 02.08.2017 року за вих. №753/12355/17/52211/2017, Позивача повідомлено, що розгляд справи відбудеться 10.08.2017 року о 09 год. 45 хв., додаток копія ухвати суду від 02.08.2017 року.

Однак, ухвала Дарницького районного суду м. Києва про відкриття провадження у справі та призначення до розгляду винесена 03.08.2017 року, тобто після оформлення судової повістки.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що в судовому засіданні 10.08.2017 року розгляд справи про адміністративне порушення було відкладено на 11.08.2017 року для надання представником відповідача письмових пояснень та заперечень.

Про перенесення слухання справи на 11.08.2017 року, судом першої інстанції було відправлено повістку про виклик позивача, датовану 10.08.2017 року.

Частиною 3 ст. 35 КАС України встановлено, що повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за три дні до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді. Повістка у справах, для яких встановлено скорочені строки розгляду, мас бути вручена у строк, достатній для прибуття до суду.

Таким чином, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції порушено норми процесуального права при виклику позивача до суду, чим позбавлено останнього належного захисту.

З сукупного аналізу наведених правових норм та обставин справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовних вимог, шляхом скасування постанови №154/3 військового комісара Дарницького районного у м. Києві військового комісаріату про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом з порушенням норм процесуального права, не враховано всі обставини справи, тому існують підстави для задоволення апеляційної скарги.

Згідно до статті 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 11 серпня 2017 року скасувати, та прийняти нову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Скасувати постанову №154/3 військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма