Справа № 815/6218/16
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/6218/16

Категорія: 5.1 Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О. В., Романішина В.Л.,

секретар - Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови № 34 від 22.09.2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ТОВ "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" звернулось з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови № 34 від 22.09.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що під час перевірки щодо дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів, яка оформлена актом від 12.07.2016 року № 2, контролюючим органом винесено оскаржувану Постанову від 22.09.2016 р. №34, яка на думку позивача є незаконною і необґрунтованою, такою що прийнята з порушенням норм права з огляду на те, що відповідач дійшов хибних висновків щодо порушення позивачем норм Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, порядок надання послуг з водопостачання та водовідведення їх якісні та кількісні показники відповідають умовам договорів та вимогам законодавства. Постанова Держпродспоживслужби від 22.09.2016р. № 34 не містить жодних відомостей, щодо порушення позивачем умов укладених договорів, вимог Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" від 05.06.2014р. № 1314-VII, Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" від 10.01.2002р. № 2918-ІІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 08.07.2015р. № 474 "Про затвердження Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт". Крім того, жодних доказів, щодо порушення умов договору із споживачем, в тому числі в частині несвоєчасного розгляду його звернення відповідач не надав - розрахунок економічних стягнень їх не містить, а частина 1 статті 17 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991р. № 1023-ХІІ не містить вимог, щодо додержання своєчасності розгляду звернень споживача. З урахуванням зазначеного, позивач просив суд визнати протиправною та скасувати Постанову від 22.09.2016 року №34.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2017 року визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області № 34 від 22.09.2016 року.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" (адреса: 65039, м. Одеса, вул. Басейна, 5, , р/р №9702 у ПАТ «Банк Восток», МФО 307123) з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів () судовий збір у розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 коп.) сплаченого згідно платіжного доручення від 07.10.2016р. №19384.

Не погоджуючись з даною постановою суду Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує увагу на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуємого судового рішення:

- позивачем порушені умови договору зі споживачем.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Суд першої інстанції встановив, що між філією "Інфоксводоканал" TOB "Інфокс" та ОСОБА_2 укладено договір про надання послуг постачання холодної води та водовідведення, водовідведення гарячої води від 30.03.2011р. № 29159.

Згідно з Актом Комунального підприємства "Сервісний центр" від 25.03.2011 №251108, який підписаний ОСОБА_2. без зауважень, зафіксовано встановлення 25.03.2011 за адресою: АДРЕСА_1, засобів обліку води КВ-15 №382431 (для холодної води) та КВ-15 №384685 (для гарячої води) із зазначенням необхідності провести повірку засобів обліку у 1 кв. 2015 року. Повірку засобів обліку води не зроблено.

15.06.2016 року відповідно до акту здачі-приймання виконаних робіт "Повірка водолічильників приладом "Пролив-М10" зроблено повірку засобів обліку СПД ОСОБА_4

З урахуванням того, що строк повірки засобів обліку сплив у 1 кв. 2015 та повірені вони не були, філією "Інфоксводоканал" TOB "Інфокс" прийнято рішення за період з 01.03.2016 по 15.06.2016 року не враховувати показники засобів обліку та нарахування за послуги водопостачання та водовідведення ОСОБА_2 та розрахувати за нормами водоспоживання.

Також, між Позивачем та громадянином ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг постачання та водовідведення від 18.02.2016 № 273516.

01.03.2016 року ОСОБА_1 не погоджуючись із нарахованими до сплати сумами за водопостачання, звернувся до Абонвідділу Київського району філії "Інфокводоканал" із заявою від 29.02.2016 року про роз'яснення правильності нарахування оплати за січень 2016 року та проханням розібратись у ситуації, яка склалась з його розрахунками.

В період з 30.06.2016 року по 12.07.2016 року спеціалістами Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області проведено позапланову перевірку ТОВ "ІНФОКС" в ос. філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" з питань дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів, на підставі звернень громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_5, наказу на проведення перевірки від 30.06.2016 року №34 та направлення від 30.06.2016 року №6, що оформлена Актом перевірки №2 від 12 липня 2016р.

Згідно з висновками акту перевірки встановлено порушення абзацу 1 частини 4 статті 4, абзацу 1 частини 4 статті 17, частини 1 статті 19, пункту 5 частини 1 статті 21 Закону України "Про захист прав споживачів" №1023-ХІІ, частини 4 статті 17 Закону України "Про метрологію і метрологічну діяльність", частини 2 пункту 10, підпункту 6 пункту 29, підпункту 4 пункту 32, частини 5 пункту 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року, пункту 7 Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого Постановою КМУ №474 від 08.07.2015 року, пункту 6 частини 2 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято Постанову про накладання стягнень №34 від 22.09.2016р. (надалі - Постанова), якою до ТОВ "ІНФОКС" в ос. філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" застосовано штраф у розмірі 337,28 грн.

Не погоджуючись із зазначеною Постановою, позивач звернувся до суду.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у ГУ Держпродспоживслужби були відсутні законні підстави застосовувати до ТОВ "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" штраф у розмірі 337,28 грн.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними по суті проте із помилковим застосування норм процесуального права.

Так, вирішуючи спірне питання суд першої інстанції засовував до спірних правовідносин вимоги Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. N 869, зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. N 532 та інші та дійшов висновку про протиправність спірного рішення.

В той же час колегія суддів вважає за необхідне зазначити , що між тими ж сторонами з приводу виявлення ідентичних правопорушень існує відповідне рішення суду, а саме постанова Одеського окружного суду від 06 лютого 2017 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року у справі № 815/3742/16.

Як вбачається із змісту наведених вище рішень судом надана правова оцінка позовним вимогам ТОВ "ІНФОКС щодо оскарження Припису Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на підставі акта перевірки Актом перевірки №2 від 12 липня 2016р.

Як вбачається із матеріалів справи підставою для прийняття спірного у справі рішення слугував той же Акт перевірки №2 від 12 липня 2016 р. за тими же виявленими порушеннями позивача.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Наведеними нормами КАС України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування.

Так, звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною першою статті 72 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов'язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Отже, за змістом частини першої статті 72 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав зайву правову оцінку виявленим відповідачем порушенням в Акті №2 від 12 липня 2016 р.

При цьому колегія суддів вважає, що існують всі правові підстави для скасування постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області № 34 від 22.09.2016 року.

У зв'язку з чим , таки правові висновки суду першої інстанції слід виключити із мотивувальної частини оскаржуваного рішення.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно по суті дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги саме з урахуванням наведеного.

Згідно вимог частини 2 статті 200 КАС України не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції правильно вирішено справу по суті позовних вимог, проте із помилковим застосуванням норм матеріального права, колегія суддів вважає, що судове рішення, відповідно до вимог статті 201 КАС України, підлягає зміні в частині мотивів, з яких суд першої інстанції виходив, задовольняючи адміністративний позов .

Судові витрати розподіляються відповідно до приписів ч.1 ст.94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 196, 198, 201, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2017 року у справі № 815/6218/16 - змінити , виключивши в мотивувальної частини оскаржуваного рішення правові висновки, щодо відсутності порушень з боку позивача, з підстав наведений мотивувальній частині рішення суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення судового рішення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і підписання рішення суду - 23 жовтня 2017 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: В.Л. Романішин