Справа № 642/4092/17
Суддя: Шрамко Л. Л.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№642/4092/17
Провадження №2а/642/430/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Шрамко Л.Л., з участю секретаря - Бондаренко В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м.Харкові лейтенанта поліції Воліка Максима Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

3-я особа - Управління патрульної поліції м.Харкова,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти № 3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м.Харкові лейтенанта поліції Воліка Максима Сергійовича серії БР № 692405 від 10 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10 серпня 2017 року, коли він рухався по проспекту Гагаріна біля будинку 157, де здійснював завершення проїзду перехрестя на жовтий сигнал світлофору, що повністю відповідає вимогам Правил дорожнього руху України до проїзду перехресть та вимогам п.8.11 Правил дорожнього руху, згідно якого водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому п.8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, оскільки в момент ввімкнення жовтого сигналу світлофору він вже виїхав за перехрещувану проїзну частину, то зупинитися без застосування екстреного гальмування позивач не мав можливості. Після проїзду перехрестя позивач був зупинений працівниками патрульної поліції, які повідомили про порушення ним Правил дорожнього руху, а саме проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофору. Інспектором роти № 3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м.Харкові лейтенанта поліції Воліком Максимом Сергійовичем з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративні правопорушення, суттєвим порушенням процесуальних прав позивача, за відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, було винесено постанову серія БР № 692405 від 10 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Згідно змісту зазначеної постанови, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки КІА SORENTO реєстраційний номер НОМЕР_1, 10 серпня 2017 року о 14 годині 30 хвилин в місті Харкові по проспекту Гагаріна біля будинку 157, здійснив проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофору, порушив вимоги п. 8.7 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає, що відповідачем протиправно, необґрунтовано та безпідставно, порушуючи його права, ігноруючи його доводи та пояснення, за відсутності складу адміністративного правопорушення, без жодних належних доказів, а також безпосередньо на місці (тобто, з порушенням порядку розгляду справи про адміністративні правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, що призвело до порушення процесуальних прав позивача, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП), одразу було винесено оскаржувану постанову.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень за позовом та заяву про розгляд справи їх відсутність суду не надали.

Відповідно до ст.128 КАС України у разі неприбуття в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 6 ст. 12 КАС України.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно постанови серія БР № 692405 від 10 серпня 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної інспектором роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м.Харкові лейтенантом поліції Волік Максимом Сергійовичем, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки КІА SORENTO реєстраційний номер НОМЕР_1, 10 серпня 2017 року о 14 годині 30 хвилин в місті Харкові по проспекту Гагаріна біля будинку 157, здійснив проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофору, чим порушив вимоги п.8.7 ПДР України. Зазначеною постановою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України до компетенції адміністративних судів віднесена перевірка, чи вчинені дії суб'єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

КУпАП визначено форму та основні елементи протоколу про адміністративне правопорушення та змісту постанови, що приймається в конкретній справі. В них мають бути викладені всі обставини вчинення правопорушення та відомості, необхідні для розгляду справи, зокрема дані про час, місце вчинення адміністративного правопорушення, суть його, дані про свідків, потерпілих, їх пояснення, а якщо правопорушенням спричинено матеріальну шкоду, про це також зазначається у процесуальних документах, тобто всі обставини правопорушення, отримані на підставі дослідження та оцінки доказів у їх сукупності, обґрунтування наявності складу правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

З оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення не вбачається, що у ході розгляду зазначеної справи ОСОБА_1 надавав пояснення, допитувались свідки, розглядалися клопотання ОСОБА_1, досліджувалися інші докази.

Наведене свідчить про суттєве порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративні правопорушення та процесуальних прав позивача.

Із зазначеного випливає, що оскаржувана постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення позивачем Правил дорожнього руху України.

В ході судового розгляду справи відповідачем жодним чином не спростовані доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ніяких доказів правомірності винесеної постанови відповідач суду не надав.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ккрім того, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, безпосередньо на проспекті Гагаріна в місті Харкові, відповідач порушив права позивача, встановлені ст.268 КУпАП.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас, вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного та справедливого розгляду справи, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу і стадією розгляду справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке порушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

Відповідно до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Конституційний Суд України в рішенні від 26 травня 2015 року у справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини 1 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст.122 КУпАП, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Отже, з зазначеного вбачається, що оскаржувана постанова винесена відповідачем з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, що призвело до порушення прав позивача, передбачених статтею 268 КУпАП.

Така ж правова позиція викладена у постанові Вищого адміністративного суду України від 26 жовтня 2016 року по справі №К/800/37207/15.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП і накладення на позивача адміністративного стягнення в сумі 425 грн. не відповідає вимогам закону, винесена у відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, з поршуенням порядку розгляду справи, що призвело до порушення прав позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанова про адміністративне правопорушення скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 71, 128, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м.Харкові лейтенанта поліції Воліка Максима Сергійовича серія БР № 692405 від 10 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Л. Шрамко