Справа № 818/857/17
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2017 р. Справа №818/857/17
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
за участю секретаря судового засідання - Прімової-Крикуненко О.В.,
представника позивача - ОСОБА_1І,
представника відповідачів - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Малого підприємства "Гранум" ЛТД у формі товариства з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_3 управління Державної фіскальної служби у Сумській області, Державної податкової інспекції у м. Сумах ОСОБА_3 управління Державної фіскальної служби України у Сумській області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, Мале підприємство "Гранум" ЛТД у формі товариства з обмеженою відповідальністю звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_3 управління Державної фіскальної служби України в Сумській області та до ДПІ у м.Сумах ОСОБА_3 управління Державної фіскальної служби України в Сумській області в якому з урахуванням уточнень просить:
- визнати незаконними дії Державної податкової інспекції в м. Суми ГУ ДФС у Сумській області та ОСОБА_3 управління Державної фіскальної служби України у Сумській області щодо не підтвердження Малому підприємству "Гранум" ЛТД у формі товариства з обмеженою відповідальністю статусу платника єдиного податку четвертої групи;
- зобов'язати Державну податкову інспекцію в м. Суми ГУ ДФС у Сумській області та Головне управління Державної фіскальної служби України у Сумській області внести до Реєстру платників єдиного податку Мале підприємство "Гранум" ЛТД у формі товариства з обмеженою відповідальністю як платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2017 року;
- зобов'язати Державну податкову інспекцію в м. Суми ГУ ДФС у Сумській області та Головне управління Державної фіскальної служби України у Сумській області надати Малому підприємству "Гранум" ЛТД у формі товариства з обмеженою відповідальністю документальне підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи за 2017 рік.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач від ОСОБА_3 управління Державної фіскальної служби України в Сумській області отримало лист № 5796/18-19- 12-03, в якому повідомлено, що МП "Гранум" ЛТД відмовлено у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2017 рік.
Позивач з висновками вказаного листа не погоджується з наступних причин.
МП "Гранум" ЛТД на виконання п. 298.8.1 ст. 298 Податкового кодексу України було подано до ДПІ в м. Суми ГУ ДФС у Сумській області декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2017 та розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробника.
Позивач зазначає, що законодавство чітко передбачає можливість анулювання реєстрації платника єдиного податку лише за рішенням контролюючого органу. Окрім зазначеного вище листа МП "Гранум" ЛТД жодного рішення, або вмотивованої відмови в застосуванні четвертої групи єдиного податку від Державної фіскальної служби не отримувало.
Крім того, позивач стверджує, що МП "Гранум" ЛТД було отримано акт документальної планової виїзної перевірки від 17 лютого 2017 року № 49/18-28/14-02/21101656/9, складений фахівцями ОСОБА_3 управління ДФС у Сумські області. Вказаний акт не містить даних щодо виявлення контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах.
У разі ж наявності в контролюючого органу підстав вважати, що МП "Гранум" ЛТД не може бути платником єдиного податку, він, згідно з пунктом 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, може прийняти рішення про анулювання реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку, що відповідачем зроблено не було.
Наявність боргу на перше січня поточного року є підставою для відмови у набутті статусу платника єдиного податку лише для тих хто вперше набуває цей статус.
Крім того, позивач вважає, що несвоєчасне перерахування коштів сільськогосподарським товаровиробником на власний спеціальний рахунок не є податковим боргом в розумінні вимог Податкового кодексу України.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Представник відповідачів проти позову заперечував та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.
Відповідач зазначає, що відповідно до інтегрованої картки платника податків Малого підприємства «Гранум» ЛТД у формі ТОВ по платежу «Суми ПДВ, що залишаються у розпорядженні с/г підприємства згідно ст.209 ПКУ» обліковувався податковий борг в сумі 42 249,00 грн.
Для платників четвертої групи передбачено щорічне підтвердження перебування на спрощеній системі.
Отже, якщо підприємство у строки, встановлені статтею 203 Кодексу, не перераховано з поточного рахунку на спеціальний рахунок суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, то відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Кодексу ця сума є податковим боргом, та є підставою для відмови у переході на спрощену систему оподаткування або підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи.
Таким чином, МП «Гранум» ЛТД у формі ТОВ було відмовлено у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2017 рік.
Відповідно до підпункту 291.5.3 пункту 291.5 1 статті 291 Податкового кодексу України не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи суб'єкти господарювання, які станом на 1 січня базового (звітного) року мають податковий борг (недоїмку), за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс- мажорних обставин).
Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, Мале підприємство «Гранум» ЛТД у формі ТОВ є субєктом спеціального режиму оподаткування та в 2016 році мало статус платника єдиного податку четвертої групи.
Суд не погоджується з такими висновками контролюючого органу та вважає їх такими, що суперечать нормам податкового законодавства.
Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку і звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів на сплату єдиного податку в порядку і на умовах, встановлених Податковим кодексом України, з одночасним спрощенням ведення обліку та звітності.
Суб'єкт підприємницької діяльності вправі самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо він відповідає встановленим Податковим кодексом критеріям.
Відповідно до п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України субєкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на чотири групи платників єдиного податку.
Зокрема, до четвертої групи платників єдиного податку відповідно до п.п. 4 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України належать сільськогосподарські підприємства, частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 %.
Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до вимог підпунктів 298.8.1 - 298.8.4 статті 298 Податкового кодексу України.
Як вже зазначалося судом, МП "Гранум" ЛТД у 2016 році мало статус платника єдиного податку четвертої групи.
Згідно положень п.п. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:- загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);
- звітну податкову декларацію з податку па поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки. контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки;
- розрахунок частки сільськогосподарського виробництва - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та митну політику;
- відомості (довідку) про наявність земельних ділянок контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок. У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).
Отже, платники єдиного податку четвертої групи щорічно зобов'язані підтверджувати статус платника єдиного податку, для чого до 20 лютого поточного року подають пакет документів, визначений п.п. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем дотримано вказані вище умови Податкового кодексу України та 17.02.2017 надано до відповідача в електронній звітності необхідну інформацію та документи, що підтверджується квитанціями про доставлення документів (а.с.10 -16).
Отже, відмова ГУ ДФС у Сумській області у підтвердженні позивачеві статусу платника єдиного податку четвертої групи у 2017 році обґрунтована виключно наявністю несплаченого податкового зобовязання.
Разом з тим, п.п. 291.5-1.3 п. 291.5-1 ст. 291 Податкового кодексу України передбачено, що не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи суб'єкти господарювання, які станом на 1 січня базового (звітного) року мають податковий борг за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).
Проте, відповідно до п.п. 1 п. 299.6 ст. 299 Податкового кодексу України невідповідність субєкта господарювання вимогам статті 291 Податкового кодексу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку.
При цьому жодних подібних рішень ГУ ДФС у Сумській області щодо позивача не приймало.
Відповідно до п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:
- подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у звязку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених ПКУ;
- припинення юридичної особи (крім перетворення) відповідно до закону;
- у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України;
- якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75%.
В свою чергу, підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України, встановлено, що платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, серед іншого, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів
Так, п. 299.6 ст. 299 Податкового кодексу України встановлено, що підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно:
1) невідповідність такого субєкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу;
2) наявність у субєкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов'язань чи Податкового боргу, що виникли до такої реорганізації;
3) недотримання таким субєктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.
Таким чином, виходячи з аналізу вказаних вище норм Податкового кодексу України, наявність боргу на 1 січня поточного року є підставою відмови у реєстрації платником єдиного податку четвертої групи, тобто у набутті такого статусу, лише для тих сільськогосподарських товаровиробників, хто вперше його набуває, і не поширюються на анулювання реєстрації платником податку.
Отже, з підстав наявності податкового боргу у заявника - сільськогосподарського підприємства з часткою сільгоспвиробництва 75 % і вище може бути відмовлено лише при реєстрації платником єдиного податку четвертої групи.
Разом з тим, оскільки позивач вже набув статусу платника єдиного податку четвертої групи, зареєстрований як такий і ця реєстрація є безстроковою, а не відбувається щорічно, то позбавити його цього статусу можна лише анулювавши реєстрацію платником єдиного податку, а тому, відмовивши позивачу у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2017 рік, відповідач порушив наведені вище вимоги Податкового кодексу України.
Рішення про анулювання реєстрації може бути прийняте з вичерпних підстав, передбачених п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України, до яких не належить підстава, яка зазначена відповідачем у листі № 5796/18-19-12-03 від 20.03.2017.

Суд зазначає, що посадові особи податкового органу безпідставно ототожнюють процес "набуття" статусу платника податку та "підтвердження" даного статусу.

Із системного аналізу норм глави 1 Спрощена система оподаткування, обліку та звітності Податкового кодексу України суд доходить висновку, що законодавець чітко розмежовує поняття та порядок набуття з підтвердженням статусу платника єдиного податку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України орган влади повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що дії ГУ ДФС у Сумській області, виражені у відмові в підтвердженні позивачу статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2017 рік є протиправними, у зв'язку з чим позовні вимоги про визнання таких дій протиправними та зобов'язання підтвердити статус платника єдиного податку четвертої групи на 2017 рік підлягають задоволенню.

Щодо аналогічних позовних вимог до ДПІ у м. Сумах, суд зазначає, що вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки, як встановлено судом, саме ГУ ДФС у Сумській області, а не ДПІ у м. Сумах, було відмовлено в підтвердженні позивачу статусу платника єдиного податку четвертої групи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Водночас суд не може перебирати на себе повноваження іншого державного органу (у даному випадку ГУ ДФС у Сумській області), оскільки виключно до компетенції податкового органу входить обов'язок внесення до Єдиного державного реєстру платників єдиного податку відомостей про платника єдиного податку.

На переконання суду, для захисту порушених прав позивача достатнім є визнання протиправними дії ГУ ДФС у Сумській області, виражених у відмові в підтвердженні МП "Гранум" ЛТД статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2017 рік та зобов'язання підтвердити статус платника єдиного податку четвертої групи на 2017 рік, а тому, позовні вимоги в частині зобовязання відповідачів вирішити питання щодо внесення до Єдиного державного реєстру платників єдиного податку відомостей про МП "Гранум" ЛТД як платника єдиного податку IV групи на 2017 рік та надати відповідний витяг з Єдиного державного реєстру платників єдиного податку не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, МП "Гранум" ЛТД необхідно відшкодувати з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Сумській області витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог в сумі 3200,00 грн.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Малого підприємства "Гранум" ЛТД у формі товариства з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_3 управління Державної фіскальної служби у Сумській області, Державної податкової інспекції у м. Сумах ОСОБА_3 управління Державної фіскальної служби України у Сумській області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати незаконними дії ОСОБА_3 управління Державної фіскальної служби України у Сумській області щодо не підтвердження Малому підприємству "Гранум" ЛТД у формі товариства з обмеженою відповідальністю () статусу платника єдиного податку четвертої групи.

Зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби України у Сумській області підтвердити Малому підприємству "Гранум" ЛТД у формі товариства з обмеженою відповідальністю () статус платника єдиного податку четвертої групи за 2017 рік.

Стягнути на користь Малого підприємства "Гранум" ЛТД у формі товариства з обмеженою відповідальністю (вул. Кринична, 2/48, м. Суми, 40016, ) за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_3 управління Державної фіскальної служби України у Сумській області (вул. Іллінська,13, м. Суми, 40009, ) суму судового збору в розмірі 3 200,00 грн. (три тисячі двісті гривень 00 коп.)

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 16.10.2017 року.

Суддя В.О. Павлічек