Справа № 607/1806/17
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/9712/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.08.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09.02.2017 року звернулася до суду з позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку їй пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, в редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ, що діяли на момент призначення пенсії, у розмірі 90% від середньомісячного заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Тернопільської області №157 від 17.11.2016 року, зобов'язати відповідача з 01 січня 2016 року здійснити перерахунок пенсії та виплатити раніше призначену їй пенсію за вислугу років з місячного (чинного) заробітку зазначеного у довідці прокуратури Тернопільської області №157 від 17 листопада 2016 року в розмірі 90% від суми заробітної плати, без обмежень граничного розміру пенсії.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.08.2017 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області подало апеляційну скаргу. В якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 16 грудня 2010 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до чинної на той час статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, у редакції Закону України від 12 липня 2001 року № 2663-ІІ, у розмірі 76% суми середньомісячного заробітку.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2016 року у справі №607/5195/16-а, задоволено позов ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії. Визнано протиправними дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 80% від суми заробітної плати, визначеної в довідці прокуратури Тернопільської області №39 від 18 березня 2016 року. Зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити з 01 грудня 2015 року перерахунок та виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з місячного (чинного заробітку), зазначеного в довідці прокуратури Тернопільської області №39 від 18 березня 2016 року в розмірі 80% від суми заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

10 листопада 2016 року в цій же справі судом першої інстанції винесено ухвалу, якою виправлено описки допущені у вступній та резолютивній частині постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2016 року, зазначивши у ній «…Визнати протиправними дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 76 відсотків від суми заробітної плати, визначеної в довідці прокуратури Тернопільської області №39 від 18.03.2016 року Зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити з 01.12.2015 року перерахунок та виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з місячного (чинного) заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Тернопільської області №39 від 18.03.2016 року в розмірі 76 відсотків від суми заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії…».

23 грудня 2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії, виходячи з того, що після призначення їй пенсії, що мало місце 16 грудня 2010 року, вона продовжувала працювати на прокурорських посадах і лише 02 грудня 2015 року звільнена з органів прокуратури на підставі наказу прокурора Тернопільської області №1115-К у зв'язку із скороченням чисельності працівників. На день звільнення ОСОБА_1 стаж її роботи на прокурорських посадах склав більше як 21 рік, а загальний стаж роботи - понад 38 років. Згідно з рішеннями Тернопільського міськрайонного суду від 06 червня і 10 листопада 2016 року за позовом ОСОБА_1 (справа № 607/5195/16-а), відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, в редакції Закону України від 12 липня 2001 року № 2663-ІІІ, що діяла на час призначення пенсії, у розмірі 76% суми середньомісячного заробітку у зв'язку із збільшенням посадових окладів працівників прокуратури. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що позивач звернулася до ТОУ ПФУ Тернопільської області із позовною заявою про проведення перерахунку пенсії лише з підстав збільшення посадових окладів працівників прокуратури, а не через досягнення нею вислуги 20 років. Однак, ОСОБА_1 вважає, що при перерахунку їй пенсії має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент її призначення, тобто в розмірі 90% від середньомісячного заробітку. З вказаних підстав позивач просила відповідача провести перерахунок призначеної їй пенсії у розмірі 90% середньомісячного заробітку.

Відповідно до змісту довідки прокуратури Тернопільської області № 157 від 17 листопада 2016 року, ОСОБА_1 працювала в прокуратурі Тернопільської області на посаді прокурора відділу прокуратури області. Її заробітна плата станом на 02 грудня 2015 року складається: основний оклад - 1996 гривень., кл. чин - 130 гривень, вислуга років - 637,80 гривень, інші виплати - 6820,21 гривень, всього - 9584,01 гривень.

Листом №710/К-11 від 05 січня 2017 року відповідач відмовило позивачу у перерахунку раніше призначеної пенсії у розмірі 90% середньомісячного заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Тернопільської області № 157 від 17 листопада 2016 року. Свою відмову відповідач мотивував тим, що відповідно до п. 5 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02 березня 2015 року, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України, зокрема, «Про прокуратуру».

Відповідно до частини 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до частини 18 статті 50-1 вказаного закону, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

15.07.2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 року.

Відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу першого частини 2 статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини 5 статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Частиною 20 статті 86 зазначеного Закону встановлено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, частини 13, 17 та 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року не містить аналогічної норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Крім того, слід зазначити, що станом на день звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії (23 грудня 2016 року) Кабінетом Міністрів України не було визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури. Тобто, на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії була відсутньою сама законодавча основа для здійснення такого перерахунку.

Отже, на час підвищення посадових окладів працівникам прокуратури постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (набрала чинності з 1 грудня 2015 року) та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року втратили чинність.

Суд звертає увагу на те, що зазначені зміни законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був їй гарантований статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року при призначені пенсії, а лише покладають визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України.

Поряд з цим, на час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було.

Таким чином з 15.12.2015 року та на час виникнення спірних правовідносин діючим законодавством України не було визначено механізму перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року.

Оскільки, на момент звернення позивача за перерахунком пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було, то дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії є правомірними, а стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції, що діяла на час призначення пенсії) застосуванню не підлягала.

Згідно рішення Конституційного Суду України № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист. Згідно зі статтею 46 Конституції України це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру, в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім'ї цих виплат у визначених законом випадках.

Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об'єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

Таким чином, на момент звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії законодавцем скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначені відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Також позивачем не доведено, що зміна законодавцем умов пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих призвела до зменшення розміру його пенсії або до звуження його права на пенсійне забезпечення.

Окрім цього, виходячи із висловленого у рішенні Конституційного Суду України розуміння сутності гарантій, недопущення звуження змісту та обсягу прав громадян на пенсійне забезпечення, слід підкреслити, що правовідносини по пенсійному забезпеченню (у розгляду випадку - щодо перерахунку пенсії) виникають не в момент звернення за перерахунком пенсії, а в момент виникнення права на проведення такого перерахунку.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про відмову у задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області - задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.08.2017 року у справі № 607/1806/17 - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку частини 3 статті 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Т.І. Шинкар

Повний текст постанови виготовлено 24.10.2017 року