Справа № 159/1272/17
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/6361/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді Костіва М.В.
суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.05.2017 в справі №159/1272/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради про зобов`язання вчинити дії,
встановив:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулася в суд з позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради, в якому просила зобов`язати надати їй статус члена сім`ї загиблого.
Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.05.2017 адміністративний позов задоволено повністю. Зобов`язано Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статус особи, на яку поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», - як дружині військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби.
Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та відмовити в задовленні адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.
Позивач є дружиною померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 10.08.2002 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ковельського міського управління юстиції.
ОСОБА_2 брав безпосередню участь в анититерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичній операції (м. Маріуполь Донецької обасті), тобто проходив військову службу в складі діючої армії.
Як встановлено судом, після смерті чоловіка позивач звернулася до управління соціального захисту населення виконкому Ковельської міської ради Волинської області з заявою про надання їй статусу члена сім`ї загиблого (померлого), але за результатами розгляду вказаного звернення відповідачем прийняте рішення про відмову в наданні їй відповідного статусу, оскільки смерть сержанта ОСОБА_2 настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, що не відповідає формулюванню, наведеному у статтях 6 та 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач оскаржила її до суду.
Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, керувався наступними мотивами, з якими погоджується суд апеляційної інстанції.
Згідно зі ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать, зокрема, один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні.
Відповідно до ч.3 ст. 10 зазначеного вище Закону, підставою для надання особам, зазначеним в абзаці четвертому цього пункту, статусу сім`ї, на яку поширюється чинність цього Закону, є (але не виключно):
а) клопотання про надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", керівника добровольчого формування, до складу якого входила особа, яка загинула (пропала безвісти) чи померла. До клопотання додаються документи або письмові свідчення не менш як двох свідків з числа осіб, які спільно з такою особою брали участь в антитерористичній операції та отримали статус учасника бойових дій, або інваліда війни, або учасника війни відповідно до цього Закону, що підтверджують участь загиблої (пропалої безвісти), померлої особи в антитерористичній операції;
б) довідка керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Генерального штабу Збройних Сил України про виконання добровольчими формуваннями завдань антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;
в) висновок медико-соціальної експертної комісії про зв`язок смерті померлої особи з участю в антитерористичній операції.
Відповідно до пп.2. п. 4 Порядку надання статусу особі, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 року № 740, підставами для надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону є для осіб, зазначених в абзаці третьому пункту 2 цього порядку: -свідоцтво про смерть (копія) або повідомлення про загибель особи; - довідка керівника Антитерористичного центру при СБУ, Генерального штабу Збройних Сил про виконання добровольчим формуванням, до складу якого входила особа, що померла (загинула), завдань антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Смилами, МВС, Національною гвардією чи іншими утвореннями відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами під час перебування безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення; - документи про безпосереднє виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (витяги з наказів, розпоряджень, книг нарядів, матеріалів спеціальних/службових розслідувань за фактами отримання поранень), а також інші видані державними органами матеріалів спеціальних/службових розслідувань за фактами отримання поранень), а також документи, що були підставою для прийняття керівником підприємства, установи, організації рішення про направлення особи у таке відрядження; - висновок судово-медичної експертизи.
Для встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону, членам сімей загиблих, померлих (тих, що пропали безвісти) осіб, зазначених у пункті 2 цього Порядку, необхідно подати структурному підрозділу місцевої держадміністрації з питань соціального захисту населення заяву і документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку (п.5 Порядку).
Рішення про встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону, приймається структурними підрозділами місцевих держадміністрації з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання у місячний строк з дати подання документів.
Відсутність документів, визначених пунктом 4 цього Порядку, та їх недостовірність є підставою для відмови в наданні статусу особи, на яку поширюється чинність Закону (п. 6 Порядку).
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач (дружина померлого) подала до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради разом із заявою про надання їй статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», усі вище перелічені необхідні документи, у тому числі, витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 427 від 07.02.2017 року, яким установлено, що причиною смерті чоловіка позивача стало «Захворювання, та причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини».
Відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, визначення причинного зв`язку захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми), що призвело до смерті військовослужбовця, колишнього військовослужбовця, проводиться штатними ВЛК (п.21.9).
Постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема, - "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби; - "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності (п. 21.5).
З аналізу зазначених вище норм та протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №427 від 07.02.2017 вбачається, що зазначене в останньому формулювання відповідає вимогам Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, та не суперечить змісту ст. ст. 6, 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які передбачають настання смерті особи внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби.
Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для надання ОСОБА_1 статусу «члена сім`ї загиблого», відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Відповідно до норм п. 7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994р. № 302 «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.
Відтак, відмова відповідача у наданні статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видачі позивачу «Посвідчення члена сім`ї загиблого» є безпідставною, а права позивача є порушеними та підлягають захисту.
При цьому, колегія суддів вважає підставним посилання суду першої інстанції на положення частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, які надають право суду вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, та ухвалення рішення про зобов`язання відповідача видати ОСОБА_1 посвідчення члена сім`ї загиблого.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу судубез змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.
Керуючись статями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради залишити без задоволення, постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.05.2017 в справі №159/1272/17 - без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. В. Костів
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель