Справа № 804/3263/16
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2016-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2016 р. Справа № 804/3263/16

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
позивача представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,-
ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_5 управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якому із врахуванням уточнень просить:
- визнати протиправними дії відповідача щодо порушення термінів та порядку розгляду скарги на дії адміністрації ДП «НВК «Електровозобудування» від 07.04.2016 року;
- зобовязати ОСОБА_5 управління Держпраці у Дніпропетровській області провести повторну перевірку інформації, викладеної у скарзі позивача на дії (бездіяльність) адміністрації ДП «НВК «Електровозобудування» від 07.04.2016 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при розгляді скарги ОСОБА_3 про порушення трудових прав та умов колективного договору з боку державного підприємства «НВК «Електоровозобудування» відповідачем було порушено порядок та строки розгляду звернення. Крім того, по суті поставлених питань відповідачем інформації надано не було.
У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що в оскаржуваних правовідносинах ОСОБА_5 управління Держпраці у Дніпропетровській області діяло у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, у звязку з чим підстави для задоволення позову відсутні. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, причини неявки суду не повідомив, клопотань не надав, у звязку з чим суд, керуючись частиною 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив проводити розгляд справи без участі відповідача.
Заслухавши пояснення, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
07 квітня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_5 управління Держпраці у Дніпропетровській області зі скаргою (вх.№ Т-244 від 07.04.2016 року), в якій просив: провести відповідну перевірку по даній скарзі Державного підприємства «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» та у разі виявлення перерахованих у скарзі порушень вжити належних заходів реагування, а саме: щодо усунення виявлених порушень та покарання за них відповідальних осіб відповідно до чинного законодавства; при проведенні перевірки зберегти конфіденційність його даних, не розголошувати роботодавцю його дані і питання, які підлягають перевірці; зобовязати Державне підприємство «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» видати копію наказу про звільнення та виплатити повний розрахунок, враховуючи всі компенсаційні виплати, що належать йому при звільненні, з письмовим розясненням (з підписом і печаткою) відповідних сум; повідомити про результати розгляд у скарги і результати проведеної перевірки поштою та на електронну адресу.
26 травня 2016 року позивачем отримано відповідь № Т-244-11/04 від 25.05.2016 року, в якій зазначено, що в ході перевірки Державного підприємства «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» було встановлено, що звільнення ОСОБА_3 відбулося безпідставно, з порушенням вимог статті 38 Кодексу законів про працю України. Також повідомлено позивача про вжиті заходи для усунення виявлених порушень.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.
Порядок розгляд заяв (клопотань) визначено у статті 15 Закону України «Про звернення громадян», відповідно до якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
У відповідності до статті 16 Закону України «Про звернення громадян» скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.
Позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення субєктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнобовязкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення. Інспекторам забороняється виступати посередниками, арбітрами чи експертами під час розгляду трудових спорів.
Згідно абзацу пятого частини 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року № 877-V Підставами для здійснення позапланових заходів є: обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення субєктом господарювання її законних прав. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення.
Матеріалами справи підтверджується, що з метою розгляду скарги ОСОБА_3 ОСОБА_5 управлінням Держпраці у Дніпропетровській області на підставі наказу № 614-П від 11.05.2016 року та направлення № 152 від 11.05.2016 року було проведено позапланову перевірку Державного підприємства «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» з питань, викладених в скарзі ОСОБА_3 від 07.04.2016 року.
За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування від 19.05.2016 року № 183/4.4-7, в якому зафіксовані порушення законодавства про працю, та винесено припис № 183/4.4-7-138 від 20.05.2016 року щодо усунення виявлених порушень.
Суд звертає увагу, що в акті перевірки від 19.05.2016 року № 183/4.4-7 відповідачем неправильно зазначено номер і дату наказу та направлення, на підставі яких було здійснено перевірку, що підтверджується матеріалами справи.
Суд відхиляє посилання позивача, що ОСОБА_5 управлінням Держпраці у Дніпропетровській області разом з листом № Т-244-11/04 від 25.05.2016 року не було надіслано копію відповідного акта та протоколу щодо результатів виявлених порушень, а також не було повідомлено щодо штрафу за порушення вимог законодавства, з огляду на те, що своє бажання брати участь у перевірці, знайомитися з матеріалами перевірки, бути присутнім при розгляді заяви ОСОБА_3 не висловив у скарзі за вх.№ Т-244 від 07.04.2016 року. Відомості щодо подання позивачем заяви про надання копії акту перевірки та протоколу в матеріалах справи відсутні.
Щодо ненадання протоколів про притягнення до відповідальності винних осіб суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, за результатами перевірки стосовно посадових осіб підприємства було складено протоколи про адміністративне правопорушення. Однак, як зазначив відповідач, надати зазначені протоколи позивачу неможливо через те, що протоколи містять персональні дані фізичних осіб - порушників, які не підлягають розголошенню відповідно до Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 року № 2297-VІ.
Питання, порушені в зверненні ОСОБА_3 щодо призначення субсидії, морального та психологічного тиску з боку роботодавця, знаходяться поза компетенцією ОСОБА_5 управління Держпраці у Дніпропетровській області.
Вимога позивача про проведення повторної перевірки інформації, викладеної у скарзі позивача від 07.04.2016 року, не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем не було допущено порушень порядку розгляду скарги позивача, а підстави для проведення повторної перевірки Державного підприємства «Дніпропетровський науково-виробничий комплекс «Електровозобудування» відсутні, оскільки така була проведена у відповідності до чинного законодавства та оформлена належним чином.
Водночас, у частині 1 статті 20 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.
Так, позивач звернувся зі скаргою 07.04.2016 року, а відповідь отримав лише 26.05.2016 року. Матеріали справи не містять відомостей про продовження терміну розгляду скарги. Крім того, відповідач у запереченнях зазначив, що за несвоєчасність надання відповіді на скаргу позивача до дисциплінарної відповідальності було притягнено начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_6, що підтверджує порушення відповідачем строків розгляду звернень громадян.
Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи, що відповідачем надано позивачу повну відповідь, відповідач володіє запитуваною інформацією, але у встановлений законом строк її не надав, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Адміністративний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії ОСОБА_5 управління Держпраці у Дніпропетровській області, які виразились у порушенні строку розгляду скарги ОСОБА_3 на дії адміністрації державного підприємства «НВК «Електоровозобудування» від 07.04.2016 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ОСОБА_5 управління Держпраці у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна гривня 20 копійок).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2016 року.

Суддя ОСОБА_1