Справа № 815/3814/17
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/3814/17

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Глуханчук О. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого -судді Романішина В.Л.,

суддів Запорожана Д.В., Шляхтицького О.І.,

за участю секретаря Колеснікова-Горобець І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

20.07.2017р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до прокуратури Одеської області про визнання незаконним та скасування наказу від 10 лютого 2009 року №85к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині звільнення ОСОБА_1; поновлення на посаді старшого слідчого прокуратури Малиновського району м. Одеси, а у разі відсутності такої посади, у зв'язку із реорганізацією органів прокуратури, на рівнозначній посаді, яку позивач обіймав до звільнення з органів прокуратури; зобов'язання виплатити суму заробітної плати за час вимушеного прогулу, починаючи з 10 лютого 2009 року по день ухвалення рішення по справі, відповідно до чинного законодавства.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року адміністративний позов залишено без розгляду на підставі п.9 ч.1 ст.155 КАС України - у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду та відсутності поважних причин для його поновлення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що незважаючи на те, що ухвалою від 22.08.2017р. судом відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду та визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду, суд першої інстанції 11.09.2017р. прийняв ухвалу протилежну за своїм змістом з цього ж питання.

Апелянт вважає, що перегляд судом своїх власних рішень протирічить практиці Європейського суду з прав людини, а також порушує принцип юридичної визначеності.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Предметом спору є оскарження ОСОБА_1 наказу прокуратури Одеської області від 10 лютого 2009 року №85к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині звільнення позивача та похідні від вказаної вимоги щодо поновлення на посаді і зобов'язання виплатити суму заробітної плати за час вимушеного прогулу, починаючи з 10 лютого 2009 року по день ухвалення рішення по справі.

Приймаючи оскаржувану ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі п.9 ч.1 ст.155 КАС України суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду, встановлений ч.3 ст.99 КАС України, та не наведено поважних причин пропуску такого строку, які могли б бути підставою для його поновлення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком Одеського окружного адміністративного суду.

З матеріалів справи вбачається та апелянтом не заперечується, що про наявність оскаржуваного наказу ОСОБА_1 був обізнаний у день його винесення, тобто 10 лютого 2009 року.

З позовом до суду про його оскарження позивач звернувся 20.07.2017р., тоді як частиною 3 статті 99 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлено місячний строк.

Колегія суддів вважає, що поважною причиною пропуску строку звернення з позовом до суду є період перебування ОСОБА_1 в умовах слідчого ізолятора з 10 лютого 2009 року по 10 вересня 2009 року, до якого позивача направлено у день винесення наказу про його звільнення.

Однак, ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій позивачем не зазначено наявності поважних причин, що об'єктивно унеможливлювали звернутися з позовом до суду за захистом своїх прав починаючи з 11.09.2009р.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що тривалий розгляд порушеної відносно ОСОБА_1 кримінальної справи не може бути розцінено судом, як надзвичайна або невідворотна подія, яка перешкоджала позивачу оскаржити наказ про звільнення від 10 лютого 2009 року №85к.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин. Законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Тобто, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що ухвалою від 22.08.2017р., яка набрала законної сили, визнано поважними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду з позовом про оскарження наказу від 10 лютого 2009 року №85к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», оскільки з аналізу частини 3 статті 162 КАС України слідує висновок, що питання про дотримання позивачем строку звернення до суду може вирішуватися судом першої інстанції на всіх стадіях процесу і суд може повертатися до цього питання, навіть якщо воно вже вирішувалося раніше.

Апеляційний суд критично ставиться до посилань апелянта на ч.1 ст.72 КАС України, оскільки передбачене вказаною нормою КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду не спростовують, тому, відповідно до п.1 ч.1 ст.199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 196, 199 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 ч.5 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлено 20.10.2017р.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Запорожан Д.В.

Шляхтицький О.І.