Справа № 524/145/17
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 р. Справа № 524/145/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старосуда М.І.

Суддів: Лях О.П. , Яковенка М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.09.2017р. по справі № 524/145/17

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2

третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИЛА

Позивач звернувся до суду з позовом до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 812059 від 22.12.2016 року.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.09.2017р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову від 22.12.2016 серії АР №812059, винесену інспектором роти № 2 Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу 255,00 грн.

Не погодившись з прийнятою постановою, Департамент патрульної поліції Національної поліції України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, а тому колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.12.2016 року інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серія АР № 812059 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, близько 17 год. 05 хв., керуючи транспортним засобом RENAULT Laguna, номерний знак 92899CR, в м. Кременчуці по вул. Першотравневій, 1А, не виконав вимог дорожнього знаку 3.21 (вїзд заборонено) ПДР України, чим порушив р. 33 ПДР України.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За п. 8.4. ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи: в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Дорожній знак «вїзд заборонено» п. 3.21 ПДР України забороняє вїзд усіх транспортних засобів з метою організації відокремленого вїзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо.

Дія дорожнього знаку 3.21 ПДР України, не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленим маршрутом.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, настає в разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами,

Письмові докази свідчать, що позивач не заперечував про те, що проїхав під знак 3.21 «Вїзд заборонено». Вважав, що вимоги знаку не порушив, оскільки виконував обовязки водія на ПП «Фірма «Румб», рухався на службовому автомобілі підприємства та проїхав на знак «Вїзд заборонено» на територію, яку обслуговує ПП «Фірма «Румб».

Однак, позивач не надав доказів на підтвердження, що транспортний засіб RENAULT Laguna, номерний знак 92899CR є службовим автомобілем ПП «Фірма «Румб» та обслуговує територію, яка знаходиться за знаком 3.21 «Вїзд заборонено».

Окрім того, колегія суддів зазначає, що вказані позивачем підстави щодо порушення пункту 3.21 ПДР України «Вїзд заборонено» не є підставами для звільнення його від адміністративної відповідальності, оскільки дія цього знака не поширюється лише на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно ч.2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частиною першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачені і п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху розгляд якої віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті ст. 133-1 частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч.1 ст.121 КУпАП, постанова складена на місці вчинення правопорушення, окрім того, інспектор патрульної поліції при винесенні постанови діяв на підставі закону та в межах наданих йому повноважень.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що вина позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена належними доказами, а тому оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення є законною.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовано обставини справи, що призвело до помилкових висновків щодо наявності підстав для задоволення позову, а тому оскаржувану постанову слід скасувати, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.09.2017р. по справі № 524/145/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5