Справа № 820/1927/17
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 р.Справа № 820/1927/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Присяжнюк О.В. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А. Русанової В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Д Лайт" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2017р. по справі № 820/1927/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Д Лайт"

до Харківської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Д Лайт" (далі позивач) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №807000011/2016/000967/2 від 29.12.2016р. та картку відмови Харківської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №807100000/2016/01026 від 29.12.2016р.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2017 року в задоволені позову відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Д Лайт , не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанцї та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, не повно з'ясовано обставини справи, не враховано, що під час проведення митного контролю, одночасно з поданням митної декларації, було надано всі необхідні документи, які відповідають вимогам ч. 2 ст. 53 МК України та чітко ідентифікують оцінюваний товар та підтверджують ціну товарів, вказану у контракті. Крім того, зміст оскаржуваного рішення про коригування митної вартості не відповідає вимогам ст. 55 МК України.

В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги апеляційної скарги, представник відповідача заперечувала проти апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Фіксування судового засідання 24.10.2017р. технічними засобами не здійснювалося відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України. Сторони про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідач до суду надав клопотання в якому просив відкласти розгляд справи в зв'язку з перебуванням представника на лікарняному, проте доказів на підтвердження зазначених обставин та не можливості представляти інтереси суб'єкта владних повноважень іншим представником суду не надано. З цих підстав судом не визнано поважною неявку в судове засідання представника відповідача та наявності підстав для відкладення розгляду спроави.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши рішення суду, доводи апеляційної скарги, заперечення проти неї, дослідив докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що митницею доведена правомірність та обґрунтованість прийнятих картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України та рішення про визначення митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно контракту від 02.12.2016р. № 175/4 укладеного між позивачем та резидентом Туреччини - компанією "MahterIvceDisTicaretLtd.Sit" на поставку обладнання, деталей та запасних частин, позивачем імпортовано на митну територію України товар- "Вісі з механічною підвіскою до автомобільних напівпричепів та причепів, що мають максимальну масу з повним навантаженням більш як 20т: 2x14т., балансирний візок з 4-ма дисками у кожному комплекті - 2 комплекти, країна виробництва - TR, торговельна марка - MUSTAFA CEYLAN, виробник - MUSTAFA CEYLAN ENDUSTRI A.S."(далі товар)

Згідно умов стаття 2 контракту від 02.12. 2016 року, ціна на товар , встановлюється в доларах США та за згодою сторін, оформлюється у вигляді інвойсів, які затверджуються напередодні кожної поставки та є невід'ємною частиною контракту. В ціну контракту включені вартість тари, пакування, маркування. Згідно п.3 контракту поставка товару здійснюється автомобільним транспортом на умовах, зазначених в п.1.1. контракту - FCA г.Konya, Турция.

Згідно п. 4 контракту строки на умови оплати товару зазначаються в інвойсі.

З метою митного оформлення імпортованого товару позивачем подано до Харківської митниці ДФС митну декларацію № 807100000/2016/053154 від 29.11.2016р., в якій митна вартість товару задекларована із застосуванням першого методу визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, тобто за ціною договору.

В підтвердження митної вартості товару до декларації позивачем додано відповідні товаросупровідні документи: контракт № 175/4 від 02.12.2016р. ; договір доручення № 016 БМ від 01.02.2016р., інвойс № 061121 від 16.12.2016р., договір перевезення № 13/6 від 04.03.2014р., довідка перевізника № 776 від 20.12.2016р., платіжне доручення № 263 від 08.12.2016р.; копія митної декларації експортера № 16341200ЕХ368569 від16.12.2016р.

Згідно інвойсу від 16.12.2016р. № 061121 передбачено 100% передоплата перед відгрузкою.

В наслідок спрацювання в АСМО "Інспектор" автоматичної системи аналізу та управління ризиками, а також встановлення, що документи, подані декларантом, містять розбіжності; не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, митним органом у позивача були витребувані додаткові документи, про що направлено електронний запит.

Згідно поданих до митного оформлення документів відповідачем встановлено, що дата наданого інвойсу від 16.12.2016р. не відповідає даті інвойсу (15.12.2016р.) зазначеного в митній декларації країни відправлення та сертифікаті форми А від 17.12.2016р., вага товару № 1 , що вказана в митній декларації країни відправлення 4800 кг. не відповідає вазі, зазначеної в пакувальному листі від 16.12.2016р. - 5200 кг., довідка перевізника містить арифметичні не точності щодо ціни послуги та не є доказом надання послуг по перевезенню, рахунок на перевезення, або акт виконаних робіт не надано, надане платіжне доручення не дає можливості ідентифікувати проведення оплати за цією поставкою, а також не надано рахунок-проформа на передоплату товару від 02.12.2016р. № 2021240, який зазначений в платіжному дорученні.

Враховуючи наявність сумнівів відповідачем запропоновано позивачу додатково надати документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, згідно переліку, передбаченого ст.53 МК України.

Позивачем відмовлено в надані додаткових документів, про що 29.12.2016р. письмово повідомлено відповідача.

Харківською митницею ДФС складено карту відмови прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №807100000/2016/01026 від 29.12.2016р.

29.12.2016р. відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару №807000011/2016/000967/2 за другорядним методом визначення митної вартості, на підставі факту митного оформлення подібного товару, за прямою угодою, за МД №500060006/2016/22263 від 25.11.2016р.

Після завершення митного оформлення, декларант листом від 24.01.2017р. звернувся до Харківської митниці щодо перегляду рішення від 29.12.2016р., до якої надав додаткові документи, а саме : висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 23.01.2017р.№ 185, прайс-лист на 2016р. виробника, комерційна пропозиція від 02.12.2016р., рахунок перевізника №0-00001118 від 20.12.2016р., акт виконання робіт по перевезенню від 30.12.2016р., платіжне доручення №90 від 16.01.2017р., лист ТОВ «Д Лайт» № 49/4 від 23.01.2017р. (а.с.33) За наслідками розгляду звернень декларанта, заявника повідомлено про відсутність підстав для перегляду рішення митного органу від 29.12.2016р., про що свідчать листи від 07.02.2017р. та від 18.04.2017р. (а.с. 41-42, 53-56)

Відповідач, з урахування наданих додаткових документів виходив з того, що декларантом не було надано всіх додаткових документів, зокрема договору із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається (декларантом заявлена не пряма угода), рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором, рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору, виписку з бухгалтерської документації, рахунок -проформу від 02.12.20016р. № 2021240, який зазначений у платіжному дорученні від 08.12.2016р № 263, прейскуранти виробника товару та продавця. Декларантом не надано роз'яснень щодо наявності розбіжностей, які були наявні при декларуванні товару за МД № 807100000/2016/053058 щодо наявності різниці в даті інвойсу , наданого до митного органу та документів, які на нього посилаються - митна декларація країни відправлення та сертифікат про походження товару форми А від 17.12.2016р., а також щодо різниці ваги товару зазначеної в митній декларації та пакувальному листі.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 2 статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За змістом статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини 5 названої статті МК України органу доходів і зборів, з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, надано право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно частини 4 статті 53 МК України 4 разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно пункту 2 частини 6 статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За приписами ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути визначено за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною в кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари було продано в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів не може бути визначено шляхом застосування попереднього методу.

За приписами наведених правових норм у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів митний орган зобов'язаний провести процедуру консультацій, у ході яких мала б дійти висновків щодо застосування того чи іншого методу визначення митної вартості товарів, при цьому кожний наступний метод застосовується у разі неможливості застосування попереднього із наведенням відповідних аргументів, та має право витребувати, а позивач - зобов'язаний надати докази, які можуть підтвердити або спростувати такі сумніви.

У випадку якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Аналізуючи зазначені норми Верховний Суд України у постанові від 30.06.2015 року (справа 21-591а15) зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що надані до митного оформлення документи містили розбіжності, на запит митного органу позивачем не було надано додаткових документів та роз'яснень щодо наявних розбіжностей, а отже у митного органу був наявний обґрунтований сумнів у правильності визначення митної вартості.

Судом встановлено , що надана декларантом довідка про транспортні витрати , не відповідає ознакам первинного документа, оскільки не фіксує господарську операцію, проте під час митного оформлення не надано рахунок на перевезення або акт прийому-передачі виконаних робіт; декларація CMR №002842 не містить підпису та штампу відправника, конкретного місця завантаження та розвантаження та переліку документів, що додаються; надані митна декларація країни відправлення та сертифікат форми А від 17.12.2016 № 0254449 містять посилання на інвойс від 15.12.2016р. №061121, проте до митного оформлення надано інвойс від 16.12.2016р №061121; вага товару №1, що вказана в митній декларації країни відправлення - 4800 кг, не відповідає вазі, яка зазначена в пакувальному листі від 16.12.2016р. б/н, та яка заявлена декларантом при митному оформленні, а саме 5200 кг. Також на вимогу митного орагну позивачем не надано рахунок-проформа на передплату товару від 02.12.2016р. № 2021240, який зазначений у платіжному дорученні в іноземній валюті від 08.12.2016р. № 263.; платіжне доручення не містить відміток банку щодо здійснення такої операції, що суперечить вимогам, визначеним у постанові Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 "Про затвердження Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України" (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.10.2008 за № 910/15601), в частині проставлення на платіжних дорученнях дати, підпису та відбитка штампу банку.

Враховуючи наведене, судова колегія погоджується з судом першої інстанції щодо наявності у митного органу обґрунтованого сумніву щодо правильності заявленої позивачем митної вартості товару, яка була нижчою рівня митної вартості товарів, інформація про які була наявна в митному органі та наявності обов'язку витребовування додаткових документів. За вказаними обставинами митниця мала обґрунтовані підстави для відмови у здійсненні митного оформлення товару, що ввозився позивачем на митну територію України, за першим методом.

Судом першої інстанції обґрунтовано відхилені посилання позивача на подання декларантом в повному обсязі витребуваних документів, оскільки в даному випадку їх відсутність впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом.

На підстави викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що позивачем не подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Д Лайт" залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2017р. по справі № 820/1927/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Присяжнюк О.В. Курило Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 27.10.2017 р.