Справа № 236/2708/17
Суддя: Шаньшина М. В.
Дата ухвалення: 2017-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 236/2708/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Шаньшиної М.В.,

при секретарі Ковнєровій І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Лиман адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, в особі Управління Пенсійного фонду України в м. Лиман Донецької області, Пенсійного фонду України, в особі Управління Пенсійного фонду України у Калінінському районі м. Горлівка Донецької області, Пенсійного Фонду України, в особі Управління Пенсійного фонду України у м. Бахмут Донецької області, Пенсійного фонду України, в особі управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії та утриматися від вчинення певних дій ,

В С Т А Н О В И В :

18.08.2017 року позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з адміністративним позовом до Пенсійного фонду України в особі Управління Пенсійного фонду України в м. Лиман Донецької області, Управління Пенсійного фонду України у Калінінському районі м. Горлівка Донецької області, Управління Пенсійного фонду України у м. Бахмут Донецької області, Управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, в якому просила:

- визнати дії відповідачів відносно зупинення (відмови) у виплаті позивачу за період з 2015 року по вересень 2017 року протиправними;

- зобовязати відповідачів здійснити негайне нарахування та виплату належних позивачу пенсійних виплат за період з дати зупинення (припинення) виплат (2015 рік) по теперішній час (вересень 2017 року);

- зобовязати відповідачів утриматися від вчинення певних дій, а саме від дій, які спрямовані на припинення (зупинення) виплати позивачу пенсійного забезпечення з підстав, які не обумовлені діючим законодавством України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є пенсіонером за віком і на підставі довідки внутрішньо переміщеної особи перебуває на обліку УПФУ в м. Красний Лиман Донецької області. В 2015 році виплати їй припинено. В телефонному режимі їй було повідомлено, що для отримання пенсії позивач змушена звернутись особисто до відповідача та надати довідку внутрішньо переміщеної особи, після чого звернутися до відділення Ощадбанку та пройти ідентифікацію. Вважає такі дії неправомірними.

В судове засідання позивач не зявилася, справу просила розглянути за своєї відсутності.

Представник УПФУ в м. Красний Лиман Донецької області у судове засідання не зявився, суду надано письмові заперечення на позовну заяву, відповідно до яких зазначено, що позивач перебуває на обліку в УПФУ в м. Красний Лиман Донецької області. Пенсія їй виплачена до 29.02.2016 року. З березня 2016 року виплата пенсії їй була призупинена на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Постанови КМУ № 595 від 07.11.2014 року «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам, організаціям Донецької та Луганської областей», Постанови КМУ № 509 від 01.10.2014 року «Про тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ», Постанови КМУ № 365 від 08.06.2016 року «Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», Постанови КМУ № 136 від 18.02.2016 року «Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообовязкового державного соціального страхування». Вважає, що для подальшого поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 необхідно звернутися до відповідача особисто, надавши заяву, паспорт та його копію, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера та її копію, довідку про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та її копію, пенсійне посвідчення та його копію, заяву про перерахування сум пенсії на поточний рахунок АТ «Ощадбанк». У звязку з викладеним просять відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в судове засідання не зявився, суду надано заяву про розгляд справи без участі представника Управління, зазначено, що проти позову Управління заперечує.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила в задоволенні позову в частині вимог до головного управління відмовити. Крім того, до суду надано заперечення, згідно з якими Управління просить відмовити в задоволенні позову в частині вимог до головного управління, оскільки останнє не є належним відповідачем по справі.

Представник Управління Пенсійного фонду України у Калінінському районі м. Горлівка Донецької області в судове засідання не зявився.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, перебувала на обліку в УПФУ в Калінінському районі м. Донецьк та отримувала пенсію за віком (а.с.12-14).

Відповідно до довідки від 27.11.2014 року № НОМЕР_1, ОСОБА_1 взято на облік як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції та перебуває за адресою: Донецька область, м. Красний Лиман, вул. Ленінградська, 112 (а.с.16).

У звязку з цим, відповідно до заяви позивача, відповідно до розпорядження № 96957 від 03.12.2014 року її було взято на облік в УПФУ в м. Красний Лиман Донецької області, де по 29.02.2016 року позивач отримувала пенсію. (а.с. 65,67)

Відповідно до розпорядження начальника УПФУ в м. Красний Лиман від 02.03.2016 року з 01.03.2016 року позивачу припинено виплату пенсії до зясування згідно списків СБУ.(а.с. 66)

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII(далі - Закон № 1706-VII).

Згідно зі статтею 7 Закону № 1706-VII, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення, здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону № 1058, за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем прийнято рішення про припинення виплати пенсії позивачеві з 01.03.2016 року до зясування згідно списків СБУ.

Підстави припинення виплати пенсії передбачені ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003року№ 1058-VI.

Згідно з ч. 1ст. 49 Закону № 1058,виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_2 України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Враховуючи наведені норми, суд прийшов до висновку про порушення відповідачем вимог ч. 1ст. 49 Закону №1058, оскільки з березня 2016 року позивачеві припинено виплату пенсії за відсутності законодавчо встановлених підстав.

Ані вказаний Закон, ані будь-який інший закон не встановлює таку підставу для припинення виплати пенсії, як зміна місця проживання тощо.

Постанова КМУ № 595 від 07.11.2014 року «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам, організаціям Донецької та Луганської областей», Постанова КМУ № 509 від 01.10.2014 року «Про тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ», Постанова КМУ № 365 від 08.06.2016 року «Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», Постанова КМУ № 136 від 18.02.2016 року «Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообовязкового державного соціального страхування», на які посилається відповідач, не є законом, а тому цей підзаконний нормативно-правовий акт не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Суд зазначає, що право виносити закони, вносити до них зміни належить виключно ОСОБА_2 України і не може передаватися іншим органам чи посадовим особам. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі: ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй.

Верховна ОСОБА_2 України може змінити закон виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта. Нормативно-правові акти ОСОБА_4 Міністрів України відносяться до категорії підзаконних, а тому не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили. Право на обмеження конституційних прав громадян ОСОБА_4 Міністрів України Верховною ОСОБА_2 України не надано.

Припинення виплати пенсії на підставі положень постанов ОСОБА_4 Міністрів України не входить до вказаного вище переліку випадків, відповідно до яких припиняється виплата пенсії, а тому не може бути підставою для її припинення, оскільки право соціального захисту, у тому числі пенсійне забезпечення, гарантовано кожному громадянину ОСОБА_3 України.

Відповідно до положень статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Оцінюючи спірні правовідносини суд застосовує положення ОСОБА_3 України, за якими, в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я,честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті1,3 ОСОБА_3 України). Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 ОСОБА_3 України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. ОСОБА_3 право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю,виконанням трудових обов'язків і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Статтею 24 ОСОБА_3 України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

В даному випадку наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створює для неї, на відміну від інших громадян України, певні перешкоди в отриманні її пенсії, яка призначена у зв'язку з трудовою діяльністю, та потребує від пенсіонера здійснення додаткових дій, не передбачених Законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема, ідентифікація особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду тощо.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в діях відповідача містяться ознаки дискримінації відносно позивача, як внутрішньо переміщеної особи, та відсутність єдиного підходу до виплати пенсій громадянам України згідно діючого законодавства.

Таким чином, виходячи з наведеного, суд зазначає, що відповідачем прийнято неправомірне рішення про припинення виплати пенсії позивачу.

Відповідно до частини другої статті 19 ОСОБА_3 України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та законами України.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у період до перетворення Пенсійного фонду України в неприбуткову самоврядну організацію (стаття 58 зазначеного Закону) він функціонує як центральний орган виконавчої влади на підставі норм цього Закону та Положення про Пенсійний фонд України, яке затверджує Президент України.

Прийняття рішення начальником управління в межах спірних відносин є способом реалізації владних повноважень в розумінні вищенаведених конституційних принципів.

В межах спірних правовідносин негативні правові наслідки для позивача створює саме рішення УПФУ в м. Красний Лиман Донецької області про припинення виплати пенсії позивачу, а не дії відповідача, як зазначено в позові.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог та інтересів тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про припинення виплати пенсії позивачу; зобов'язати відповідача поновити нарахування та виплату пенсії за віком позивачу та сплатити заборгованість за період, починаючи з березня 2016 року, включно.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 256 КАС України, допустити негайне виконання постанови суду в частині присудження виплати пенсії ОСОБА_1 з березня 2016 року, в межах суми стягнення за один місяць.

Разом з тим, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про зобовязання відповідача утриматись від подальшого припинення виплати пенсії слід відмовити, оскільки судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати регулювання суспільних відносин.

Необґрунтованими суд вважає і вимоги позивача до Управління Пенсійного фонду України у Калінінському районі м. Горлівка Донецької області, Управління Пенсійного фонду України у м. Бахмут Донецької області, Управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, оскільки судом не встановлено порушення вказаними органами прав позивача.

За таких обставин, позов слід задовольнити частково.

Частиною 2 ст. 88 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо оплату судових витрат відстрочено до ухвалення судового рішення у справі, витрати розподіляються відповідно до судового рішення.

Позивачу судом було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення по цій справі. За приписами ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи, що позивачем при поданні до суду адміністративного позову судовий збір не сплачувався, суд не стягує з відповідача судові витрати, оскільки позивачем вони фактично не понесені (не надано документального підтвердження понесених ним судових витрат).

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує, керуючись ч. 1, 3 ст. 94 КАС України. Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ОСОБА_3 України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.ст. 17, 18, 69, 71, 94, 122, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області від 02.03.2016 року про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 до зясування.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, та сплатити заборгованість за період, починаючи з 01 березня 2016 року включно.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині присудження виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2016 року, в межах суми стягнення за один місяць.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, судовий збір у розмірі 320 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 24.10.2017 року.

Суддя