Справа № 638/20961/16-а
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 р. Справа № 638/20961/16-а

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Курило Л.В., Русанової В.Б.

при секретарі Дудка О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.07.2017р. по справі № 638/20961/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 22 від 15.12.2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив: скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 22 від 15.12.2016 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. за порушення ст. 188-37 КУпАП; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.07.2017р. по справі № 638/20961/16-а в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.07.2017р. по справі № 638/20961/16-а та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, де наполягає на законності судового рішення та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 15.08.2016 р. по 01.09.2016 р. Головним управлінням Держпродспоживслужби у м. Києві було проведено планову перевірку ТОВ «ЕХМ УКРАЇНА» з питань дотримання законодавства у сфері захисту прав споживачів та антитютюнового законодавства, в результаті якої складено Акт перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів № 000132 від 01.09.2016 р.

Також судом встановлено, що 05.12.2016 р. на підставі наказу від 19.09.2016 р. № 247 спеціалісти Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області прибули за адресою м. Харків, вул. Академіка Павлова, б. 44-б для проведення планової перевірки ТОВ «ЕХМ УКРАЇНА» з питань перевірки характеристик продукції (текстильні вироби), але менеджером ТОВ «ЕХМ УКРАЇНА» ОСОБА_1 відмовлено працівникам контролюючого органу у допуску до проведення перевірки.

У зв'язку з не допуском до проведення перевірки працівниками Держпродспоживслужби складено протокол про адміністративне правопорушення № 16 від 06.12.2016 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ст. 188-37 КУпАП.

На підставі протоколу про адміністративне правопорушення, 15.12.2016 р. т.в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення № 22, якою на позивача накладений штраф у розмірі 340,00 грн.

Не погодившись з прийнятою постановою про накладення адміністративного стягнення, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку, що про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-37 КУпАП, та відповідно правомірність постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» № 2735-VI від 02.12.2010 р. (далі - Закон № 2735), який встановлює правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2735-VI державний ринковий нагляд - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.

Положеннями ч. 1 ст. 4 наведеного Закону передбачено, що метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам.

Згідно ч. 5 ст. 10 вищезазначеного Закону повноваження та порядок діяльності органів ринкового нагляду, права та обов'язки їх посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, встановлюються цим Законом, законами України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та іншими законами України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону № 2735-VI з метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності проводять перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирають зразки продукції та забезпечують проведення їх експертизи (випробування).

Органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції. Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові, - у розповсюджувачів та виробників такої продукції. Під час таких перевірок перевіряються характеристики лише того виду продукції, що є предметом перевірки (ч.ч. 3-4 ст. 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»).

В силу п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону № 2735-VI суб'єкти господарювання під час здійснення ринкового нагляду та контролю продукції мають право одержувати від посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, копії посвідчень (направлень) на проведення перевірок та не допускати їх до проведення перевірок, якщо вони не надали копії таких документів.

У відповідності до ч. 5 ст. 8 Закону № 2735-VI суб'єкти господарювання зобов'язані надавати на вимогу органів ринкового нагляду документацію, що дає змогу ідентифікувати: 1) будь-який суб'єкт господарювання, який поставив їм відповідну продукцію; 2) будь-який суб'єкт господарювання, якому вони поставили відповідну продукцію.

Згідно п. 11 ч.1 ст. 11 вказаного Закону з метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності вживають у порядку, визначеному цим та іншими законами України, заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні порушень вимог цього Закону та встановлених вимог.

Відповідно до ст. 188-37 КУпАП невиконання законних вимог посадових осіб органів ринкового нагляду та їх територіальних органів щодо проведення перевірки, ненадання їм передбаченої законодавством інформації чи надання недостовірної інформації, створення інших перешкод для виконання покладених на них обов'язків - тягне за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог п. 8, ч. 1 ст. 15 закону № 2735-VI, посадові особи, які здійснюють ринковий нагляд, мають право вимагати від посадових осіб суб'єктів господарювання та фізичних осіб - підприємців припинення дій, які перешкоджають здійсненню заходів ринкового нагляду, а в разі їх відмови від припинення таких дій - звертатися до органів внутрішніх справ за допомогою у здійсненні законної діяльності з ринкового нагляду.

Судовим розглядом встановлено, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності був зафіксований під час перевірки факт здійснення ним перешкод посадовим особам відповідача щодо проведення планової перевірки. В свою чергу, підставою для таких дій позивача слугувало допущення посадовими особами порушення порядку повідомлення ТОВ «ЕХМ Україна» про проведення планової перевірки, оскільки направлення на перевірку № 684 було вручено продавцю магазину,а не особисто керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону № 3735-VI заходами ринкового нагляду є перевірки характеристик продукції, у тому числі відбір зразків продукції та їх експертиза (випробування).

Згідно з ч. ч. 1-5 ст. 23 Закону № 3735- VI, Під час перевірок характеристик продукції проводяться документальні перевірки, у разі необхідності - обстеження зразків продукції, а за наявності підстав вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, - відбір та експертиза (випробування) зразків продукції. При проведенні перевірок характеристик продукції органи ринкового нагляду враховують ступінь ризику, який може становити відповідна продукція, а також відомості, що містяться у зверненнях споживачів (користувачів) про захист їх права на безпечність продукції, та іншу інформацію щодо продукції. Органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції. Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові, - у розповсюджувачів та виробників такої продукції. Під час таких перевірок перевіряються характеристики лише того виду продукції, що є предметом перевірки. Перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та посвідчень (направлень) на проведення перевірки, що видаються та оформляються відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». У разі одержання інформації про надання на ринку продукції, що становить серйозний ризик, відповідні накази та посвідчення (направлення) видаються і оформляються невідкладно.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб'єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу. Повідомлення надсилається рекомендованим листом чи телефонограмою за рахунок коштів органу державного нагляду (контролю) або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання під розписку. Суб'єкт господарювання має право не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу в разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу.

Судовим розглядом встановлено, що повідомлення про перевірку № 6.01/4058 від 21.10.2016 р. продавцю-консультанту магазину, в якому здійснюється продаж продукції ТОВ «ЕХМ Україна» під розписку. При цьому, в самому повідомленні вказано про проведення планової перевірки суб'єкта господарювання - ТОВ «ЕХМ Україна».

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про господарські товариства» № 1576-XII від 19.09.1991 р. (далі - Закон 1576-XII) товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Згідно зі ч. ч. 1-5 ст. 62 Закону 1576-XII, у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також і особи, які не є учасниками товариства. Дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції дирекції (директора). Дирекція (директор) підзвітна загальним зборам учасників і організує виконання їх рішень. Дирекція (директор) не вправі приймати рішення, обов'язкові для учасників товариства. Дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами. Генеральний директор має право без довіреності виконувати дії від імені товариства. Інші члени дирекції також можуть бути наділені цим правом.

З наведеного вище вбачається, особами, які від імені товариства мають право вчиняти певні дії є керівники підприємств та організацій, а також інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами. При цьому, представниками (уповноваженими особами) юридичних осіб можуть бути особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої особи.

В свою чергу, доказів того, що про проведення перевірки повідомлено ТОВ «ЕХМ Україна» або його уповноважену особу, матеріали справи не містять, оскільки відповідачем не доведено, що продавець-консультант магазину був уповноваженою особою ТОВ «ЕХМ Україна», що свідчить про порушення відповідачем вимог ч. 4 ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Таким чином, наведене дає підстави для висновку, що за умови оформлення (невручення) документів, які повинні бути надані перед початком перевірки, з порушенням вимог законодавства, у суб'єкта господарювання виникає право недопуску посадових (службових) осіб до проведення відповідної перевірки, що свідчить про те, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, що передбачений ст. 188-37 КУпАП.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині, а тому, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення № 22 від 15.12.2016 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. підлягає скасуванню.

Що стосується вимоги позивача в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно з ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Отже, у адміністративного суду відсутні повноваження про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що повноваженнями щодо закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення наділені органи саме ті, що розглядають справу про адміністративне правопорушення. При цьому адміністративний суд, розглядаючи адміністративну справу про незаконність рішення цих органів про притягнення особи до адміністративної відповідальності не вирішує питання притягнення особи до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, а перевіряє таку постанову на відповідність приписам ч. 3 ст.2 КАС України, тобто чи прийнята вона на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, чи є вона законною, обґрунтованою, при цьому у суду відсутні повноваження вирішувати питання щодо закриття провадження у такій справі.

Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Враховуючи те, що постанова Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.07.2017р. по справі № 638/20961/16-а прийнята з порушенням норм матеріального права, вона підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.07.2017р. по справі № 638/20961/16-а - задовольнити частково.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.07.2017р. по справі № 638/20961/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 22 від 15.12.2016 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя (підпис)Бартош Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Курило Л.В. Русанова В.Б.
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 24.10.2017 року.