Справа № 2-а-1946/2010
Суддя: Пронька В. В.
Дата ухвалення: 2010-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 14.10.2010
ЄУ № 2-а-1946/2010
Провадження №2-а-1946/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2010 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді В.В.Проньки

при секретарі О.Л.Котовій

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 селищної ради Новопсковського району про визнання недійсним та скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії, треті особи - ОСОБА_5, відділ держкомзему у Новопсковському районі Луганської області,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду з адміністративним позовом до відповідача в якому просив визнати недійсним і скасувати рішення ОСОБА_4 селищної ради від

09.03.2010р. № 46/03 про відмову у наданні згоди на передачу земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,15 га за рахунок земель ОСОБА_4 селищної ради за адресою: смт. Білолуцьк, вул. Гагаріна, 16 Новопсковського району Луганської області; зобов»язати відповідача прийняти рішення про безоплатну передачу йому у приватну власність земельної ділянки за вищезазначеною адресою шляхом приватизації.

В судовому засіданні представники позивача наполягали на вимогах свого довірителя, підтримали обставини, викладені в позовній заяві , просять позов задовольнити. В обгрунтування позовних вимог зазначили, що відповідач рішенням № 46/3 від 09.03.2010 року відмовив позивачу у наданні згоди на передачу земельної ділянки у власність за адресою смт. Білолуцьк вул. Гагаріна, 16 Новопсковського району, чим порушив його право на земельну ділянку. Підставою відмови у даному рішенні зазначено те, що нібито відсутня площа. 0,15 га за адресою : см. ОСОБА_4, вул. Гагаріна, 16 Новопсковського району, оскільки власником будинку за даною адресою є ОСОБА_6 Вважають, що відмова у наданні дозволу позивачу на приватизацію земельної ділянки є незаконною, так як позивач ОСОБА_3 є єдиним користувачем спірної земельної ділянки, що підтверджено договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності та довідкою, № 489 від 29.08.2007 року, виданої ОСОБА_4 селищною радою. Також згідно земельно-кадастрової книги ОСОБА_4 селищної ради за позивачем обліковується земельна ділянка за адресою смт. Білолуцьк вул. Гагаріна, 16 Новопсковського району площею 0,38 га (0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, та 0,23 га для ведення особистого селянського господарства. Таким чином, у відповідача не було законних підстав для відмови у передачі у приватну власність земельної ділянки позивачу.

Представник відповідача - ОСОБА_4 селищної ради, позов не визнав, просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є законним та обгрнутованим , при прийнятті рішення не були порушені права позивача, тому підстав для скасування даного рішення немає.

02.09.2010року в судовому засіданні представник відповідача пояснив, що рішенняу № 46/3 від

09.03.2010року ОСОБА_4 селищної ради позивачу відмовлено у наданні згоди на передачу земельної ділянки у власність за адресою смт. Білолуцьк вул. Гагаріна, 16 Новопсковського району прийнято в звязку з тим, що відсутня за даною адресою земельна ділянка площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, оскільки будинок з господарськими та побутовими спорудами, який розташований на даній земельній ділянці належить на праві приватної власності ОСОБА_5

Треті особи, будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, в звязку з наступним.

Судом встановлено, що 08.04.2009 року позивач ОСОБА_3 звернувся до відповідача ОСОБА_4 селищної ради з заявою про передачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, та 0,23 га для ведення особистого селянського господарства за адресою : смт.Білолуцьк за вул.Гагаріна, 16 Новопсковського району .

06.05.2009року за результатом розгляду відповідачем прийняте рішення № 34/6 про передачу позивачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,1898 га, в тому числі ріллі 0,1898 га за рахунок земель ОСОБА_4 селищної ради за адресою : смт.Білолуцьк за домобудівлею по вул.Гагаріна, 16.

09.03.2010року за результатами розгляду даної заяви відповідачем прийняте рішення № 46/3 про відмову у наданні згоди на передачу позивачу у власність земельної ділянки, розміром 0,15 га за адресою смт. Білолуцьк вул. Гагаріна, 16 Новопсковського району в звязку з тим, що відсутня за даною адресою площа 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, оскільки будинок з господарськими та побутовими спорудами, який розташований на даній земельній ділянці належить на праві приватної власності ОСОБА_5

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності від 22.11.1990 р. позивачу, як забудовнику, за вищезазначеною адресою була надана земельна ділянка загальною площею 700 кв.м., де згодом був побудований будинок.

31 липня 2003 року ухвалою Новопсковського районного суду була затверджена мирова угода ОСОБА_7 та ОСОБА_3 по справі №2-286 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про поділ спільно нажитого майна. За вказаною мировою угодою сторони визнають право власності на домобудівлю розташовану за адресою: смт.Білолуцьк вул.Гагаріна 6.16 Новопсковського району Луганською області за ОСОБА_7, яка здійснила реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно.

02.10.2003 року ОСОБА_7 згідно договору дарування подарувала, а ОСОБА_8 прийняв у дар житловий будинок розташований за адресою: смт.Білолуцьк, вул.Гагаріна, 16 Новопсковського району Луганської області. Та 10.10.2003 року державна реєстрація права власності на цей будинок була проведена за ОСОБА_8

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.04.2009 р. посвідченого ОСОБА_9, нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу, ОСОБА_8 продав вищезазначений житловий будинок третій особі по справі ОСОБА_5, та 06.05.2009 року державна реєстрація права власності на цей будинок була проведена за нею.

Зазначені обставини встановлені постановою Новопсковського районного суду від 16.09.2009 в адміністративній справі № 2а-960/2009 р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 селищної ради Новопсковського району про визнання дій незаконними, визнання незаконною бездіяльності, визнання недійсним та скасування рішення ОСОБА_4 селищної ради від 06.05.2009 р. №34/5 яка набрала законної сили, тому доказуванню не підлягають, оскільки у чинність ч.І ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У чинність ч.2 ст. 377 ЦК України (в ред. 2003 року), ч.2 ст.120 ЗК України ( в ред. зі змінами внесеними Законом України від 27.04.2007 р. № 997-V) якщо житловий будинок, будівля, або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Зазначене викладене в п. 18 „г Постанови Пленуму Верховного Суду України

від 16 квітня 2004 р. № 7 „Про практику застосування судами земельного законодавства

при розгляді цивільних справ (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2).

Таким чином, до ОСОБА_5, як набувача житлового будинку за адресою: смт.Білолуцьк, вул.Гагаріна, 16 Новопсковського району Луганської області перейшло і право користування земельною ділянкою на якій розташований житловий будинок та частина ділянки яка необхідна для обслуговування цього будинку. Тому доводи представників позивача стосовно того, що земельна ділянка за вищезазначеною адресою, площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд належить позивачу, як єдиному користувачу , - є безпідставними.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення є законним та обгрнутованим , при прийнятті рішення не були порушені права позивача, тому підстав для скасування даного рішення і визнання його недійсним немає, в звязку з чим, вимога позивача про зобовязання відповідача прийняти рішення про безоплатну передачу позивачу у приватну власність земельної ділянки шляхом приватизації за адресою : смт. Білолуцьк, вул. Гагаріна, 16 Новопсковського району також не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 11, 21, 70, 71, 86, 103, 159, 160, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 селищної ради Новопсковського району про визнання недійсним та скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання апеляційної скарги, якщо така не була подана.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Новопсковський районний суд з подачею її копії до апеляційної інстанції у десятиденний строк з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 14 жовтня 2010 року.

Повний текст постанови складено в нарадчій кімнаті 18 жовтня 2010 року.

Суддя: