Справа № 808/1409/17
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2017 рокусправа № 808/1409/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна служба спеціального зв'язку та захисту інформації України про визнання протиправною відмови, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до ГУ МВС України в Запорізькій області про визнання протиправною відмови ГУ МВС України в Запорізькій області у виплаті позивачці, як члену сімї померлого ОСОБА_2, одноразової грошової допомоги.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що її чоловік ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ з 27.02.2002 по 27.06.2015 старшим офіцером фельдзвязку відділу ГУМВС України в Запорізькій області у званні майор внутрішньої служби та згідно свідоцтва про хворобу №160/с від 28.05.2015 ВЛК ГУМВС України в Запорізькій області отримав захворювання, повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. У звязку із захворюванням його було визнано інвалідом спочатку другої а потім першої групи і непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку. Для отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення або інвалідності, ним до місця служби були подані необхідні документи. 04.09.2016 чоловік позивачки помер, у звязку з чим позивачкою, як членом сімї померлого було подано заяву до ГУ МВС України в Запорізькій області про сплату одноразової допомоги, але листом відповідача від 05.04.2017 за №12/с-20 позивачу було відмовлено у виплаті відповідної допомоги. Позивач вважає відмову у виплаті допомоги незаконною, оскільки її чоловік проходив службу саме у органах внутрішніх справ Запорізької області. Крім того, згідно Положення про Державну Фельдєгерську службу України, на осіб начальницького складу Держфельдслужби поширюються права та пільги, встановлені Законом України Про міліцію. Таким чином, на думку позивача, станом на момент встановлення її чоловіку інвалідності, а саме на 15.06.2015 була чинною та підлягала застосуванню стаття 23 Закону України Про міліцію, що передбачає виплату одноразової грошової допомоги.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.07.2017 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Суд послався на положення Закону N 834-XIV Про поширення дії окремих положень Закону України "Про міліцію" на особовий склад Головного управління та підрозділів урядового фельд'єгерського зв'язку Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України, яким поширено на особовий склад Головного управління та підрозділів урядового фельдєгерського звязку Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України дію статей 12 і 13, пунктів 1 і 3 частини першої, частин другої і третьої статті 14, пунктів 2, 3 і 5 частини першої, частин другої і третьої статті 15, статті 15-1 Закону України "Про міліцію". Наведений перелік норм є вичерпним та стаття 23 Закону України "Про міліцію" у наведенному переліку відсутня. Таким чином, стаття 23 Закону України "Про міліцію" в даному випадку не підлягає застосуванню, а тому рішення відповідача про відмову у виплаті відповідної допомоги є законним і обґрунтованими.

На постанову суду позивачем подано апеляційну скаргу, згідно якої позивач просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення по суті справи. В апеляційній скарзі позивачем зазначено, що з урахуванням п. 8 Положення про Державну Фельдєгерську службу України, затвердженого Постановою КМУ від 26.07.1999 № 1349-37, згідно якого начальницький склад Держфельдслужби, який виконує оперативно-службові завдання, прирівнюється до оперативного складу органів внутрішніх справ, її чоловік ОСОБА_2 був саме працівником міліції. Позивач вважає невірним посилання суду на те, що згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх спав, затвердженого Постановою КМУ УРСР №114 від 29.07.1991, особам, які перебувають на службі в органах внутрішніх справ присвоюються такі спеціальні звання: майор міліції або майор внутрішньої служби, оскільки у п. 2 цього Положення вказано, що особам, які перебувають на службі в органах внутрішніх справ, присвоюються спеціальні звання: майор міліції майор внутрішньої служби, тобто фактично ці звання є тотожними. Отже, на думку позивача наведене свідчить про порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 відповідачем подані письмові заперечення, згідно яких зазначено, що висновки суду відповідають фактичним обставинам, а також приписам матеріального та процесуального законодавства.

Представником третьої особи в судовому засіданні надані пояснення, щодо яких у задоволенні апеляційної скарги представник просив відмовити, вважаючи, що позивач не має права на виплати, передбачені ст. 23 Закону України "Про міліцію", оскільки її чоловік ОСОБА_2 не був працівником міліції.

Позивач та відповідач, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, що не перешкоджає апеляційному розгляду згідно ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши пояснення третьої особи та перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно довідки ГУ МВС України в Запорізькій області вих. №3/12-219к від 04.09.2015 (а.с. 10), ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ з 27.02.2002 року (наказ УДДУ ПВП в Запорізькій області про призначення від 28.02.2002 №11 о/с) до 27.06.2015 року (наказ ГУМВС України в Запорізькій області про звільнення від 26.06.2015 №229 о/с).

Наказом начальника ГУ МВС України в Запорізькій області №229 о/с від 25.06.2015 (а.с. 34) майора внутрішньої служби ОСОБА_2 старшого офіцера фельдзвязку Відділу Головного управління Державної фельдєгерської служби України в м. Запоріжжя з 27.06.2015 звільнено у відставку за п. 65 б (через хворобу).

Згідно свідоцтва про хворобу, виданого ВЛК ГУМВС №160/с від 28.05.2015, ОСОБА_2 непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку, захворювання, повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Довідкою серії АГ №0008902 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках на підставі акту огляду МСЕК №104 від 15.06.2015 ОСОБА_2 визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках 80% одноразово; довідкою до акту огляду МСЕК №0548472 серії АВ від 14.06.2016 підтверджується встановлення ОСОБА_2 першої групи інвалідності.

ОСОБА_2 помер 04.09.2016 року, про що 05.09.2016 складено відповідний актовий запис №6144 (копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 І-ЖС №367608, видана 05.09.2016, а.с. 8).

Дружина померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_1 (свідоцтво про укладення шлюбу №260502 від 20.09.1990, а.с. 9), звернулась до ГУ МВС України в Запорізькій області із заявою про сплату їй грошової допомоги, яку повинен був але не отримав за життя її чоловік, передбаченої ч.6 ст. 23 Закону України Про міліцію (а.с. 35)

Проте, ГУ МВС України в Запорізькій області у відповіді за вих. № 12/С-20 від 05.04.2017 (а.с. 17) позивачці було розяснено, що оскільки ст. 23 Закону України По міліцію в переліку, наведеному у Законі України від 06.07.1999 №834 Про поширення дії окремих положень Закону України Про міліцію на особовий склад Головного управління та підрозділів урядового фельдєгерського звязку Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України відсутня, то особовому складу Головного управління та підрозділів урядового фельдєгерського звязку Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Вирішуючи спір, суд погодився з наведеним розясненням та дійшов висновку щодо відсутності передбачених законодавством підстав для виплати позивачці даного виду допомоги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 проходив службу у Відділі Головного управління Державної фельдєгерської служби України в м. Запоріжжя на посаді старшого офіцера фельдзвязку у званні майора внутрішньої служби.

З урахуванням положень Закону України «Про Державну службу спеціального звязку та захисту інформації України» ( ст. ст. 11, 18 Закону) на військовослужбовців Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України поширюється законодавство України, що встановлює загальний порядок і умови проходження військової служби, та, відповідно, соціальний і правовий захист військовослужбовців Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України та членів їхніх сімей здійснюється відповідно до законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Зокрема, дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється, в тому числі, на військовослужбовців Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України (ст. 3 Закону) та передбачає призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовця, що настала в наслідок захворювання (ст.16 Закону) членам сімї загиблого (померлого) військовослужбовця (ст. 16-1 Закону) в порядку та у розмірах, передбачених цим Законом (ст. ст. 16-2, 16-3 Закону).

Таким чином, наведене підтверджує, що з урахуванням приписів Закону України № 834-XIV Про поширення дії окремих положень Закону України "Про міліцію" на особовий склад Головного управління та підрозділів урядового фельд'єгерського зв'язку Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України стаття 23 Закону України "Про міліцію" на особовий склад Головного управління та підрозділів урядового фельдєгерського звязку Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України не поширюється. Отже, підстави для призначення позивачці даного виду допомоги саме на підставі ст. 23 Закону України "Про міліцію" відсутні, та відповідні правовідносини врегульовані іншими положеннями законодавства.

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03 липня 2017 року по справі № 808/1409/17 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак