Справа № 127/21341/17
Суддя: Король О. П.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Король О.П., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці про визнання протиправною відмови, зобов»язання провести перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді та виплатити різницю,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, зобов'язання провести перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді та виплатити різницю, посилаючись на те, що протоколом № 4880 від 13.04.2017 року Управлінням Пенсійного фонду України у м. Вінниці їй призначено щомісячне довічне грошове утримання в сумі 23936 грн. - це 88 % від грошової винагороди .

Відповідно до ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ст.ст. 133, 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», ст.2 Закону України «Про оплату праці» грошове утримання (заробітна плата) судді складається із суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Згідно з висновками Верховного Суду України, зокрема й в постановах від 20 лютого 2012 року, 14 та 18 травня 2013 року, 6 листопада 2013 року, 4 березня 2014 року, 8 липня 2015 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13, 21-350а13 тощо) матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати, з неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід)застрахованої особи для обчислення пенсії, а у випадку з позивачем - щомісячного грошового утримання.

Управлінням Пенсійного фонду України у місті Вінниці 01.09.2017 року за № 1840/06-32-3/02-2 позивачу відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання судді з посиланням на ст. 135 Закону України « Про судоустрій та статус суддів» № 1402 від 02.06.2016 року при визначенні ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання, розміру матеріальної допомоги на оздоровлення, який становив 16000 грн. (посадовий оклад), не врахував і в такий спосіб призначив його у меншому розмірі. Розмір її основного щомісячного грошового довічного утримання має становити 25109 грн. 34 коп. (16000 грн. - річної допомоги на оздоровлення : 12 місяців = 1333.34 грн. за місяць. Таким чином, розмір суддівської винагороди за місяць складає 27200+1333.34 = 28533.34 грн., а розмір довічного грошового утримання - 28533.34х88 % = 25109.33 грн.).

Позивач просить визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці за № 1840/06-32-3/02-2 у перерахунку довічного грошового утримання судді в частині призначення їй щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 25109 грн. 34 коп., що становить 88% грошового утримання судді у з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці здійснити перерахунок призначеного їй щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці виплатити їй різницю між виплаченим та перерахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці подати звіт про виконання судового рішення.

Відповідач подав заперечення проти адміністративного позову, мотивоване тим, що відповідно до п. 2 ст. 135 Закону «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплати : за вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Матеріальна допомога не належить до суддівської винагороди.

Відповідно до ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Представник відповідача подала заяву про розгляд справи у відкритому судовому засіданні.

Суд вважає, що повідомлені позивачем обставини та наявні у справи докази є достатніми для ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання, а тому розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження відповідно до ст. 183-2 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року N2862-XII (чинного на момент призначення позивача на посаду судді) було передбачено, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

Відповідно до ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. Крім того, нормами чинного законодавства визначено, що не допускається погіршення положення пенсіонера.

Конституційний Суд України у Рішенні від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України № 108/95-ВР «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ст. 41 Закону України № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

За таких обставин суд вважає, що не включення управлінням Пенсійного фонду України у м. Вінниці суми матеріальної допомоги на оздоровлення для розрахунку довічного грошового утримання є неправомірним.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись Законом України "Про судоустрій і статус суддів", Законом України «Про статус суддів», Рішенням Конституційного суду України від 8 червня 2016 року №4-рп/2016 , Постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №685 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді», Законом України «Про оплату праці», ст.ст. 2, 4, 6-12, 70-72, 86, 94, 159-163, 167, 183-2 КАС України,

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці від 01.09.2017 року № 1840/06-32-3/02-2 у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці виплатити ОСОБА_1 різницю між виплаченим та перерахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання.

Судові витрати в сумі 640 грн. присудити ОСОБА_1 з державного бюджету України.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя