Справа № 2а-7-1298/10
Суддя: Подзігун Г. В.
Дата ухвалення: 2010-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа №2a-7-1298/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2010 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого - судді Подзігун Г.В. при секретарі - Майстренко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Центральному районі м. Миколаєва про захист соціальних прав, передбачених Законом України "Про соціальний захист дітей війни", -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до УПФУ в Центральному районі м. Миколаєва, в якому просив про покладення на відповідача зобов'язання нарахувати і виплатити недоплачену протягом 2006 - 2007 p.p. йому, як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу згідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в загальному розмірі 2733 грн. 30 коп..

У судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, в якій просив про розгляд справи за його відсутності та задоволення позову.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, представив суду заяву, в якій вимоги позову не визнав та просив про розгляд справи за відсутності його представника.

Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення спору по суті.

Вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач отримує пенсію за віком та на нього розповсюджується дія Закону України «Про соціальний захист дітей війни». За такого відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» його пенсія має підвищуватись на 30% мінімальної пенсії за віком.

Проте, протягом 2006 p.p. таке підвищення позивачеві не нараховувалось та не виплачувалось через відсутність бюджетного фінансування для цієї мети та зупиненням Законами України «Про державний бюджет України на 2006 рік». Протягом 2007 року зазначене підвищення виплачувалося позивачу у меншому розмірі згідно Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 9.07.2007 року визнані неконституційними та такими, що втратили чинність з дня ухвалення рішення - положення п. 12 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік".

На підставі вищевикладеного, у відповідності до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Протоколу №1 до вказаної Конвенції, рішення Європейського Суду з прав людини при розгляді справи "Кечко проти України", ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", ч.2 ст. 152 Конституції України, ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", Рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 9.07.2007 року, суд дійшов до висновку, що відповідач не може посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, оскільки закони про Державний бюджет України як правові акти стосуються виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби і не можуть регулювати відносини в сфері соціального забезпечення громадян, які урегулюванні іншими чинними законодавчими актами.

Враховуючи наведене та з огляду на визнання неконституційними та втрату чинності п. 12 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", суд вважає дії відповідача по нарахуванню пенсії в обсязі, меншому за передбачений діючим законодавством в період з

9.07.2007року по 31.12.2007 року - неправомірними. Тому, УПФУ слід зобовязати здійснити нарахування та виплату зазначеного підвищення за вищевказаний період без визначення судом конкретного розміру доплат, що встановлені ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", оскільки проведення нарахування та обчислення цих сум покладено виключно на відповідача. Правових підстав для зобов'язання управління здійснити такі дії за іншій період суд не вбачає.

При покладенні на відповідача вищезазначеного зобов'язання, суд врахує, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлений ч.1 ст. 28 Закону України "При загальнообовязкове державне пенсійне страхування" і тому посилання УПФУ про неможливістю застосування цієї норми до перерахування розміру пенсії позивача є безпідставним, так як останній отримує пенсію саме в такому порядку.

Таким чином, поданий позов підлягає частковому задоволенню. При цьому, суд враховує, що позивачем пропущено строк на право звернення до суду в частині вимог з 9.07.2007 року по

31.12.2007року з поважних причин, оскільки про порушення його конституційних прав він дізнався після висвітлення цього питання у засобах масової інформації.

У відповідності до ст. 94 КАС України, судовий збір сплачено при подачі позову.

Керуючись ст. ст. 11, 14, 100, 159, 160-161, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Центральному районі м. Миколаєва про захист соціальних прав, передбачених Законом України "Про соціальний захист дітей війни" - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк на право звернення до суду.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України у Центральному районі міста Миколаєва нарахувати і виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі підвищення до пенсії у відповідності до вимог статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 р

Постанова може бути оскаржена через суд першої інстанції до відповідного адміністративного апеляційного суду шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подачі заяви з надісланням особою, яка її подає, копії апеляції до апеляційної інстанції.

Суддя Подзігун Г.В.