Справа № 221/3627/17
Суддя: Овчиннікова О. С.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Овчиннікової О.С.

при секретарі Фоміних С.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Макогоненко І.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха адміністративну за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

17.07.2017р. позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що в період з 02.03.1993 року до 25.07.2016 року вона працювала суддею Волноваського районного суду Донецької області.

Згідно з наказом голови суду №23-к від 25.07.2016 року, виданим на підставі постанови Верховної Ради України №1434-У111 від 05.07.2017 року про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, вона відрахована зі штату Волноваського районного суду з 25.07.2016 року відповідно пункту 9 частини 5 статті 126 Конституції України.

18.08.2016 року вона звернулася до УПФ України в Волноваському районі Донецькій області з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке їй було призначено в розмірі 86% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді, виходячи із стажу роботи на посаді судді23 роки 4 місяці 3 дні.

При цьому до стажу не зараховано половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі Одеському державному університеті в період з 01.09.1980 року по 01.07.1983 року, що складає 1 рік 5 місяців.

На її звернення від 10.07.2017 року про перерахунок призначеного щомісячного грошового утримання судді у відставці з 86% на 88% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді, враховуючи до стажу роботи судді половину строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, відповідач відмовив, посилаючись на те, що Закон України "Про судоустрій і статус суддів" не передбачає зарахування до стажу половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі.

Вона не згодна з такими діями відповідача, вважає, що розмір її щомісячного довічного грошового утримання повинен становити 88%, виходячи із зазначеного стажу його роботи на посаді судді 23 роки 4 місяці 3 дні., а також половини строку навчання на денному відділенні у вищому юридичному навчальному закладі 1 рік 5 місяців.

Загальний стаж, що дає їй право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, складає 24 роки 09 місяців 03 дні і саме з цього стажу повинен визначатись відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання.

Крім того, позивач в уточненому позові зазначила, що щомісячне довічне грошове утримання було призначено їй без урахування допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу судді, яка виплачувалась на підставі ст.134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

21.09.2017 позивач звернулася до відповідача з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок начальника управління ТУ ДСА України в Донецькій області від 07.09.2017 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення станом на 01.08.2016р. і станом на 01.12.2016 р.

29.09.2017 рішенням №2601 відповідач відмовив позивачеві в проведенні такого перерахунку, так як матеріальна допомога на оздоровлення відповідно ст..133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не входить до складу суддівської винагороди, тому не може бути врахована під час обчислення або перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Вважає такі дії відповідача також протиправними, оскільки за нормами діючого законодавства до заробітку для обчислення пенсії включаються усі види оплати праці, на які нараховується збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати, з неї утримується збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір повинен враховуватись в заробіток при обчислення пенсії або довічного грошового утримання судді.

Просить визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі щодо відмови в призначенні їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86 заробітної плати судді та з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі призначити та виплатити їй з 25.07.2016 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 88% заробітної плати судді, з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В судовому засіданні позивач на позові наполягає.

Відповідач позов не визнала та пояснила, що навчання на денному відділенні у вищому юридичному навчальному закладі відповідно ст..137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не враховується до стажу роботи судді, а допомога на оздоровлення відповідно ст..133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не входить до складу суддівської винагороди, тому не може бути врахована під час обчислення або перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. В зв'язку з цим, просить суд у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивач працювала суддею Волноваського районного суду Донецької області з 02.03.1993 року до 25.07.2016 року.

Згідно з наказом голови Волноваського районного суду №23-к від 25.07.2016 року, виданим на підставі постанови Верховної Ради України №1434-У111 від 05.07.2017 року про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, вона відрахована зі штату Волноваського районного суду з 25.07.2016 року відповідно пункту 9 частини 5 статті 126 Конституції України.

Згідно з розпорядженням відповідача №195031 від 19.08.2017р. позивачу з 18.08.2016р. призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86% заробітної плати судді, виходячи із стажу роботи на посаді судді 23р.04міс.5дн.

Частиною 1 ст.126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №3-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

В рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 2, абз.2 р. 11 "Прикінцеві та перехідні положення"

Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) також зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

Відповідно до статті 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до ст.135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

У відповідності до положень ч.1 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною 3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року №192-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, чинній до 28 березня 2015 року, передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992р. №2862-ХІІ, який діяв на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р., судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

За змістом абз.2 п.3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Статтями 58 та 64 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи; конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно ж до статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з п.8 ч.4 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (ч.6 вказаної статті Закону).

Враховуючи вищенаведені положення законодавства України, суд приходить до обґрунтованості висновку стосовно того, що до стажу роботи позивача на посаді судді відповідно до постанови КМУ від 03.09.2005р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», враховуючи, що позивач має стаж роботи безпосередньо на посаді судді понад 10 років, повинна бути зарахована половина періоду навчання на денному відділенні в Одеському державному університеті в період з 01.09.1980 року по 01.07.1983 року, що складає 1 рік 5 місяців.

Таким чином стаж роботи позивача на посаді судді, що дає позивачу право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, становить 24 роки 09 місяців 03 дні, а розмір щомісячного довічного грошового утримання - відповідно 88% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Стосовно врахування сум матеріальної допомоги на оздоровлення при обчисленні щомісячного грошового утримання судді у відставці, необхідно зазначити наступне.

21.09.2017 позивач звернулася до відповідача з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок начальника управління ТУ ДСА України в Донецькій області від 07.09.2017 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення станом на 01.08.2016р. і станом на 01.12.2016 р.

29.09.2017 рішенням №2601 відповідач відмовив позивачеві в проведенні такого перерахунку, так як матеріальна допомога на оздоровлення відповідно ст..133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не входить до складу суддівської винагороди, тому не може бути врахована під час обчислення або перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно з ст.133 вказаного Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно зі ст. 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-VI суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.41 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися

зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Крім того, згідно з ст.2 Закону України «Про оплату праці» та Наказу Державного комітету статистики України № 5 «Про затвердження інструкції зі статистики заробітної плати» від 13 січня 2004 року структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати, пов'язані з індексацією заробітної плати, матеріальна допомога, яка надається всім або більшості працівників, та виплати соціального характеру.

Таким чином до системи оплати праці судді входить матеріальна допомога на оздоровлення у вигляді додаткового посадового окладу відповідно до ст.134 Закону України №2453-VI, з неї сплачується збір на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, тому ці виплати необхідно включати в грошове утримання судді для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Суд звертає увагу, що Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ, за нормами якого позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, а також Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ, на норми якого посилається відповідач у своїх запереченнях, містять IX розділ «Забезпечення суддів».

Перелік складових суддівської винагороди міститься у статтях 133 та 135 розділу «Забезпечення суддів».

Крім того, статтею 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453- VІ (IX розділ) передбачено надання суддям щорічної оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Виплату допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачено і ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-УІІІ (IX розділ), на норми якого посилається відповідач, тобто виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, і вона носить систематичний характер.

До того ж, відповідно до п.п.2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за N 114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, й виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто, матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, а відповідно входить до структури заробітної плати, а за нормами ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-УІ з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 у відсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, то незалежно від того, що вона не є складовою суддівської винагороди, допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З правил діючої Інструкції № 5 «Зі статистики заробітної плати» вбачається, що матеріальна допомога на оздоровлення відноситься до заохочувальних і компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Крім того, згідно зі змістом ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Таким чином, оцінивши обставини справи, проаналізувавши вищевикладені норми діючого законодавства, суд вважає, що до системи оплати праці судді входить матеріальна допомога на оздоровлення у вигляді додаткового посадового окладу відповідно до ст.134 Закону України №2453-VI, з неї сплачується збір на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, тому ці виплати необхідно включати в грошове утримання судді для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій суд вважає в даному випадку безпідставними за вищевикладеними обставинами. Крім того, доказів правомірності своїх дій відповідач в порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України суду не надав.

Крім того, Пунктом 1.2 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за №200/14891, встановлено, що щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акту Верховної Ради України або Президента України про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, у тому числі, у відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків, та припинення виплати щомісячного грошового утримання працюючому судді, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду. У разі звернення пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду щомісячне довічне утримання призначається з дня звернення.

Отже, суд вважає, що при визначенні позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86% грошового утримання судді та без урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим такі його дії слід визнати протиправними та зобов'язати його здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 88% грошового утримання судді, який працює на відповідний посаді, з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з 25.07.2017р..

У зв'язку з цим позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України суд вважає необхідним стягнути з Державного бюджету України на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 640,00грн.

Крім того, відповідно до ст.267 КАС України суд вважає необхідним зобов'язати відповідача подати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання цією постановою законної сили.

Керуючись ст.19,22,126 Конституції України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-VI, Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992р. №2862-ХІІ, постановою КМУ від 03.09.2005р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», ст.2,8,9,11,14,70-72,94,159-162 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у Волноваському районі про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України у Волноваському районі щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового

утримання судді у відставці у розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідний посаді, та з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України у Волноваському районі Донецької області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі Одеському державному університеті, в період з 01.09.1980 року по 01.07.1983 року, що становить 1 рік 5 місяців.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України у Волноваському районі здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 88% грошового утримання судді, який працює на відповідний посаді, з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з 25.07.2017р. з урахуванням фактично отриманих сум.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору 640,00грн.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України у Волноваському районі подати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання цією постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Волноваський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 26 жовтня 2017 року.

Суддя О.С. Овчиннікова

26.10.2017