Справа № 826/13572/17
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

26 жовтня 2017 року м. Київ № 826/13572/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрівська Н.А., розглянувши клопотання позивача про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовомАрбітражного керуючого ОСОБА_1
до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Київській області
про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, зобов'язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Арбітражний керуючий ОСОБА_1 з позовом до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) про накладення на Арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 13.10.2017 № 3196/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1»;

- зобов'язати Міністерство юстиції України поновити дію свідоцтва від 26.06.2013 №1210 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого арбітражному керуючому ОСОБА_1;

- зобов'язати Міністерство юстиції України виключити з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запис про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1

Ухвалою суду від 26.10.2017 відкрито провадження.

Одночасно з позовною заявою Арбітражним керуючим ОСОБА_1 подано клопотання про вжиття заходів забезпечення позову по справі шляхом:

- зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 13.10.2017 №3196/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1»;

- заборони Міністерству юстиції України вчиняти будь-які дії, передбачені законодавством, для анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 №1210 від 26.06.2013.

Обґрунтовуючи заявлені у клопотанні вимоги позивач посилається на те, що дія оскаржуваного наказу про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1, унеможливлює виконання нею обов'язків у інших справах про банкрутство (№914/835/17 про банкрутство ТОВ «Лангруп» та №44/22-б про банкрутство КП НВК «Україна») через можливе прийняття відповідних рішень господарськими судами про заміну арбітражного керуючого ОСОБА_1 на інших осіб, отже відновлення таких його прав на здійснення діяльності в межах тих ліквідаційних процедур та справ про банкрутство, в яких вона приймає участь, буде неможливим. Припинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 призводить до затягування судового процесу з розгляду справ про банкрутство, задоволення вимог кредиторів, а також зупинення провадження у справі в цілому. У випадку зупинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1, остання не зможе здійснювати дії стосовно розшуку та збереження майна суб'єктів господарювання, не буде мати повноважень надавати довідки стосовно заробітної плати співробітникам підприємства для розрахунку пенсії, виплачувати заборгованість співробітникам із заробітної плати.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви, а також доводами, викладеними в обґрунтування заявленого клопотання суд прийшов до висновку, що воно є терміновим, у зв'язку з чим підлягає негайному розгляду та вирішенню без повідомлення відповідачів.

При вирішенні заявленого позивачем клопотання про забезпечення позову суд виходить з наступного.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною першою статті 117 КАС України встановлено, що суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

За змістом частин третьої та четвертої статті 117 КАС України подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання. Адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Згідно з абз.2 п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» (далі по тексту - Постанова Пленуму ВАСУ №2 в чинній редакції) в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач не погоджується з рішенням Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 04.10.2017 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення та з наказом Міністерства юстиції України від 13.10.2017 №3196/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1.».

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» 14.05.1992 №2343-XII право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) надається особі, яка отримала відповідне свідоцтво у порядку, встановленому цим Законом, та внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

У той же час, відповідно до п.7.1 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України 27.06.2013 №1284/5 (далі по тексту - Порядок контролю №1284/5 в чинній редакції), який поширюється на всіх фізичних осіб, які отримали в установленому порядку свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), Мін'юст має право зупинити діяльність арбітражного керуючого, якщо актом перевірки встановлено грубі порушення в діяльності арбітражного керуючого та існує очевидна небезпека подальшого порушення арбітражним керуючим прав та інтересів боржника чи кредитора (ів), передбачених законодавством, та за умови позитивного висновку структурного підрозділу щодо відповідності акта перевірки вимогам законодавства.

Підпунктом 7.3.2 Порядку контролю №1284/5 передбачено, що рішення про зупинення діяльності підлягає негайному виконанню арбітражним керуючим, і протягом часу зупинення діяльності арбітражний керуючий не має права здійснювати будь-які повноваження, визначені законодавством, крім заходів щодо збереження майна боржника (банкрута).

Зупинення діяльності арбітражного керуючого діє до дня прийняття Дисциплінарною комісією рішення щодо притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності (п.7.3.3 Порядку контролю №1284/5).

Згідно частини 5 статті 113 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» рішення державного органу з питань банкрутства про позбавлення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) може бути оскаржено арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дію.

Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги той факт, що предметом судового розгляду справи є вирішення питання, зокрема щодо законності прийняття наказу від 13.10.2017 №3196/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1», на переконання суду невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам арбітражного керуючого ОСОБА_1 як позивача, та інших осіб, зокрема учасників у справах про банкрутство де арбітражний керуючий ОСОБА_1 виконує відповідні повноваження, та ускладнить їх відновлення, що у свою чергу свідчить про обґрунтованість клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

З огляду на вищезазначене, вжиття забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 13.10.2017 №3196/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1» до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі на переконання суду відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

При цьому, правомірність (неправомірність) оскаржуваного рішення, буде встановлена лише судовим рішенням, прийнятим за результатами розгляду цієї справи по суті.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне задовольнити клопотання позивача в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу від 13.10.2017 №3196/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1».

Водночас, наведена в клопотанні вимога про забезпечення позову шляхом «заборони Міністерству юстиції України вчиняти будь-які дії, передбачені законодавством, для анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 №1210 від 26.06.2013» з огляду на її неконкретне (абстрактне) формулювання і невизначеність дій, на які суд має, на переконання позивача, накласти заборону, задоволенню не підлягає.

За таких обставин суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову.

Керуючись статтями 117, 118, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову задовольнити частково.

Зупинити до вирішення справи по суті та набрання рішенням по справі законної сили дію наказу Міністерства юстиції України від 13.10.2017 №3196/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1».

У задоволені решти наведених у клопотанні вимог - відмовити.

Ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню і може бути пред'явлена до примусового виконання в порядку Закону України «Про виконавче провадження» протягом трьох років.

Стягувачем у виконавчому провадженні, відкритому на підставі даної ухвали є арбітражний керуючий ОСОБА_1 (адреса: 01015, АДРЕСА_1 ідентифікаційний код - НОМЕР_1), боржником - Міністерство юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ).

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому пунктом 5 статті 118 та статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 6 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Н.А. Добрівська