Справа № 487/2271/17
Суддя: Нікітін Д. Г.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/2271/17
Провадження № 2-а/487/150/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2017 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді -Нікітіна Д.Г.,
при секретарі - Плетенчук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві ГУ НП України про визнання постанови протиправною та її скасування, -

ВСТАНОВИВ:

24.04.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії поліцейського 2-ї роти 4 батальйону УПП у м. Миколаєві інспектора патрульної поліції Луговського Дмитра Олександровича, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР №446701. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що не скоював вищевказане правопорушення.

В судовому засіданні позивач позов підтримав просив його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у м. Миколаєві ГУ НП України в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у запереченнях до позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що під час патрулювання 13.04.2017 року інспекторами Управління патрульної поліції м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції Заліян Е.Д. та Луговським Д.О. було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме водій транспортного ВАЗ 21093 з державним номерним знаком НОМЕР_1, здійснюючи обгін попутного транспортного засобу на перехресті пр-ту Богоявленського та вул. Андрія Антонюка, чим порушив п. 14.6 «а» ПДР України.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» інспекторами було прийнято рішення зупинити автомобіль правопорушника. Після чого інспектори підійшовши до водія, ким виявився ОСОБА_3, належним чином представився, повідомив суть правопорушення, та попросив пред'явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Водій виконав законну вимогу поліцейського.

Патрульними було роз'яснено ст.ст. 268 КУпАП гр. ОСОБА_3 після чого було винесено Постанову по факту вчинення адміністративного правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. відповідно до санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ст. 285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом Постанови, після чого йому було вручено копію.

Згідно п. 4 Наказу №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 року передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частинами першою, другою, третьою статті 122 КпАП України.

Згідно вимог ст. 251 КпАП України доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків…, показаннями технічних приладів та технічних засобів.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 288 ч. 1 п. 3 КпАП України постанова органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в районний суд у порядку, визначеному КАС України.

Врахувавши ст. 222 КпАП України, ст. 278 КпАП України, що до його компетенції належить розгляд адміністративної справи за порушення правил дорожнього руху, з'ясувавши всі обставини які підлягаю зясуванню під час розгляду адміністративної справи (ст. 280 КУпАП), оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), додержуючись вимог ст. 258 КУпАП, наказу 1395 від 07.11.2015 року «Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853, тобто пройшов правову експертизу на відповідність його Конституції та законодавству України, відповідно до п. 1.3 Загальних положень «Порядок подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації», за порушення вимог Правил дорожнього руху України винесено, на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Ч. 4 ст. 258 КУпАП зазначає, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 Кодексу. Крім того, згідно з частиною п'ятою цієї статті якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Пункт 4 Розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 визначає, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

На підставі ст. 69 КАС України, доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли є підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно оглянутого у судовому засіданні відеозапису з реєстратора патрульного автомобіля не вбачається, що правопорушення мале місце, а саме те що позивач здійснив обгін попутного транспортного засобу на перехресті.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмiнiстративнiй відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують i обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування їх правомірності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте, належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача та доводили законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, суду не надано.

Щодо визнання протиправними дій поліцейського 2-ї роти 4 батальйону УПП у м. Миколаєві інспектора патрульної поліції Луговського Дмитра Олександровича, то суд вважає що дії поліцейського не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні ст.17 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, тому оскарження його дій не можуть бути предметом спору.

Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

А тому оцінка дій поліцейського при складанні постанови може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження постанови про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, оскільки факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, належними та допустимими доказами доведено не було, а усі сумніви щодо доведеності вини особи підлягають тлумаченню на її користь, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 159, 160-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у м. Миколаєві ГУ НП України про визнання постанови протиправною та її скасування задовольнити частково.

Постанову від 13.04.2017 року серії БР №446701 про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП України - скасувати.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення постанови через Заводський районний суд міста Миколаєва.

Суддя Д.Г. Нікітін