Справа № 826/13229/15
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

23 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Петрика І.Й.

суддів Оксененко О.М., Сорочко Є.О.

при секретарі Кузьміній Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної Марини Анатоліївни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась 06 липня 2015 р. до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної Марини Анатоліївни (далі - Уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просила:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо невключення вимог ОСОБА_2 до переліку вкладників ПАТ «ВіЕйБі Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за Договором банківського вкладу № 720121/2014 від 08.01.2014 р. з ОСОБА_6, і переданим у власність ОСОБА_2 на підставі договору дарування банківського вкладу в розмірі 200 000, 00 (двісті тисяч гривень 00 копійок) грн., посвідченого 16.03.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П., і зареєстрованим в реєстрі за № 341;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» включити вимоги ОСОБА_2 до переліку вкладників ПАТ «ВіЕйБі Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за Договором банківського вкладу № 720121/2014 від 08.01.2014 р. з ОСОБА_6, і переданим у власність ОСОБА_2 на підставі договору дарування банківського вкладу в розмірі 200 000, 00 (двісті тисяч гривень 00 копійок) грн., посвідченого 16.03.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П., і зареєстрованим в реєстрі за № 341;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк» як вкладника, який має право на відшкодування коштів за Договором банківського вкладу № 720121/2014 р.;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» подати звіт представнику позивача про виконання постанови суду у 30 денний строк з дня набрання нею законної сили, або інший, встановлений судом, строк.

Позов обґрунтовує наявністю документів, які засвідчують набуття нею права власності на кошти вкладника ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_6, посиланням на право вкладників на відшкодування коштів за вкладом, вказівкою на безпідставність невключення її вимог до переліку вкладників і, таким чином, порушення її прав на гарантоване відшкодування коштів за вкладом.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.12.2015 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернулася 01 лютого 2016 р. з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Вимоги за апеляційною скаргою позивач обґрунтовує тим, що, на її думку, суд першої інстанції безпідставно не врахував, що в результаті вчинення договору дарування вона набула право власності на грошові кошти вкладника ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_6, а не право кредиторської вимоги, а тому вийшов за межі позовних вимог, коли присвоїв їй статус кредитора, а не вкладника ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін та переглянувши судове рішення суду першої інстанції у відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як свідчать обставини справи та встановлено судом першої інстанції, між ОСОБА_6 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір банківського вкладу «Новорічний подарунок VIP» № 720121/2014 від 08.01.2014 р. (далі по тексту - Договір банківського вкладу).

Ні підставі постанови Правління Національного банку України «Про віднесення ПАТ «ВіЕйБі Банк» до категорії неплатоспроможних» № 733 від 20.11.2014 р., виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 123 від 20.11.2014 р., згідно з яким з 21.11.2014 р. було запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіну Марину Анатоліївну.

Із довідки Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» № 22/3-37543 від 21.10. 2015 р. вбачається, що 23.02.2015 р. ОСОБА_6 отримав гарантовану Фондом суму відшкодування за вкладом у ПАТ «ВіЕйБі Банк», а на решту коштів, які обліковувалися на його рахунку, а саме: 222 799, 29 (двісті двадцять дві тисячі сімсот дев'яносто дев'ять гривень двадцять дев'ять копійок) грн., вимог не заявляв.

16.03.2015 р. між позивачем - ОСОБА_2, та ОСОБА_6 було укладено договір дарування грошових коштів, за умовами якого дарувальник в особі ОСОБА_6 безоплатно передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 200 000, 00 (двісті тисяч гривень 00 копійок) грн., розміщені на його рахунку відповідно до Договору банківського вкладу, а також права, набуті ним внаслідок вчинення цього правочину.

У зв'язку з цим, позивач звернулася 16.03.2015 р. до Уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» з клопотанням, в якому повідомила про свої права на вклад ОСОБА_6 та просила внести на підставі цього зміни у відповідні списки.

Після прийняття постанови Правління Національного Банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» № 188 від 19.03.2015 р. виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб" постановила рішення № 63 від 20.03.2015 р. згідно з яким з 20.03.2015 р. було запроваджено ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіну Марину Анатоліївну.

Листом за вих. № 15-9993 від 30.04.2015 р. Уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» повідомила, що позивач не є вкладником у розумінні ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому не може претендувати на відшкодування коштів за вкладом.

Непогодження позивача з позицією Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо невключення її даних до переліку вкладників, які мають право на гарантоване відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, зумовило її звернення з відповідним позовом до суду.

Відмову у задоволенні позову суд першої інстанції мотивує тим, що в результаті укладення договору дарування позивач набула право вимоги на вклад ОСОБА_6 у ПАТ «ВіЕйБі Банк», а тому є кредитором, а не вкладником ПАТ «ВіЕйБі Банк», що унеможливлює віднесення її даних до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «ВіЕйБі Банк» і, натомість, вказує на наявність підстав для отримання відшкодування коштів в порядку законодавчо встановленої черговості задоволення вимог кредиторів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.12р. № 4452-VI (далі по тексту - Закон № 4452-VI).

До спірних правовідносин суд застосовує ту редакцію закону, яка була чинною на момент їх виникнення.

Відповідно до ст. 3 Закону № 4452-VI, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права.

Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду (ч. 3 ст. 37 Закону № 4452-VI).

Згідно з ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Положеннями ст. 48 Закону № 4452-VI визначено, що уповноважена особа Фонду з дня свого призначення складає перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду та реєстр акцептованих вимог кредиторів.

Пунктом 5 ст. 45 Закону № 4452-VI встановлено, що кредитори в межах встановленого законодавством строку мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Вкладником в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI - є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований ст. 27 Закону № 4452-VI, за змістом якої уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

При цьому, пунктом 6 розд. ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами №14 від 09 серпня 2012 р. встановлено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, відшкодовуються в порядку законодавчо встановленої черговості задоволення вимог кредиторів (п.4 ч. 1 ст. 52 Закону № 4452-VI).

Натомість, кредитором у розумінні ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

Розділом ІV Порядку складання і ведення реєстру акцептованих вимог кредиторів та задоволення вимог кредиторів банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 3711 від 21.08.2017 р. визначено, що реєстр акцептованих вимог кредиторів повинен містити відомості про кожного кредитора, розмір (суму) його вимог за грошовими зобов'язаннями, черговість задоволення кожної вимоги. Внесення інформації до форми реєстру акцептованих вимог кредиторів здійснюється відповідно до наданої кредитором письмової заяви та додаткових документів, що підтверджують фактичні дані заявлених кредиторських вимог.

Разом з тим, згідно із ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Таким чином, вимоги вкладників до ліквідуючого банку можуть бути задоволені в порядку виплати гарантованої Фондом суми відшкодування; вимоги кредиторів до банку-боржника, в тому числі засвідчені договором цесії (правочином, за яким відступається право вимоги) задовольняються в порядку виконання банком грошових зобов'язань перед кредиторами.

Застосовуючи вищевикладені норми до спірних правовідносин, колегія суддів зазначає наступне.

Договір дарування за участю позивача та ОСОБА_6 був укладений 16.03.2015 р.

Як вбачається з довідки Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» № 22/3-37543 від 21.10. 2015 р., до моменту укладення договору дарування, а саме: 23.02.2015 р., ОСОБА_6 вже скористався правом на гарантоване Фондом відшкодування коштів за вкладом та отримав відповідні виплати в розмірі 200 000, 00 грн..

В результаті цього на рахунку позивача залишилися лише ті кошти, які не підпали під гарантії Фонду, а саме: 222 799, 29 (двісті двадцять дві тисячі сімсот дев'яносто дев'ять гривень двадцять дев'ять копійок).

Вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, відшкодовуються в порядку законодавчо встановленої черговості задоволення вимог кредиторів (п.4 ч. 1 ст. 52 Закону № 4452-VI).

Таким чином, у ОСОБА_6 до моменту вчинення договору дарування з позивачем виникли кредиторські вимоги на решту суми його вкладу, яка не підпала під гарантії Фонду.

Саме ці кошти та майнові права щодо них були предметом договору дарування, укладеного між позивачем та ОСОБА_6

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та права вимоги.

Таким чином, внаслідок укладення договору дарування позивач набув право володіння грошовими коштами, які можуть бути відшкодовані в порядку задоволення вимог кредиторів, а також право вимоги цих коштів.

В результаті цього первісний кредитор у зобов'язанні ПАТ «ВіЕйБі Банк» - ОСОБА_6, був правомірно замінений новим - ОСОБА_2, у порядку, передбаченому ст. 512 ЦК України, а саме: на підставі правочину (договір дарування у даному випадку).

Отже, позивач є кредитором, а не вкладником ПАТ «ВіЕйБі Банк», а тому його вимоги не можуть бути задоволені в порядку виплати гарантованої Фондом суми відшкодування коштів за вкладом.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для включення позивача до переліку вкладників, які мають право на гарантоване відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Також колегія суддів не бачить підстав для зобов'язання відповідача подати звіт про виконання постанови суду, оскільки умовою покладення судом такого обов'язку є ухвалення рішення не на користь відповідача - суб'єкта владних повноважень.

Так, ч. 1 ст. 267 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2015 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді Оксененко О.М.

Сорочко Є.О.