Справа № 820/1185/17
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2017 р. Справа № 820/1185/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Яковенка М.М.
суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.
секретарі судового засідання: Жданюк А.О.
за участю представник відповідача: Пилипенко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року по справі № 820/1185/17 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просив суд: визнати дії (бездіяльність) ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати заборгованості за неотримане речове майно підполковнику запасу ОСОБА_1 , передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 протиправними та такими, що порушують його права як людини; зобов`язати Харківській обласний військовий комісаріат здійснити виплату заборгованості за не отримане речове майно підполковнику запасу ОСОБА_1 , передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 в розмірі відповідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 про вартість речового майна, що підлягає видачі при звільненні в запас ОСОБА_1 від 17.10.2016 № 216.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року позов задоволено (а.с.52, 53-58).
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно підполковнику запасу ОСОБА_1 , передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178.
Зобов`язано Харківській обласний військовий комісаріат здійснити виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно підполковнику запасу ОСОБА_1 , передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178, відповідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 про вартість речового майна, що підлягає видачі при звільненні в запас ОСОБА_1 від 17.10.2016 № 216.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, пославшись на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належної оцінки доказів і встановлення обставин у справі, просив постанову суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Апелянт наголошує на відсутності законодавчо встановленого права позивача на отримання компенсації вартості за неотримане речове майно за його період служби (а.с.65-67).
Представник відповідача наполягав на задоволенні апеляційної скарги. На вимогу суду надав суду апеляційної інстанції нову довідку розрахунок про вартість речового майна позивача за різними періодами від 19.10.2017 року №170/ВЗ-реч.. Як зазначив представник апелянта внаслідок допущеної описки в попередній довідці від 17.10.2016 року №216, були внесені відповідні коригування.
Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та наполягав на залишенні її без задоволенні. В останнє судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавалось. Колегія суддів прийшла до висновку, що неявка в судове засідання сторони позивача, яка повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не є перешкодою для розгляду та вирішення справи за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.
Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, що відповідно до Витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 09.02.2016 №47 підполковника ОСОБА_1 , колишнього комісара Дзержинського районного військового комісаріату м. Харкова, який наказом начальника Генерального штабу головнокомандувача Збройних Сил України від 04.12.2015 №718 звільнений з військової служби у запас відповідно до ст..26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» п. «б» ч.8 за станом здоров`я, виключено із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 10.02.2016 та направлено для постановки на військовий облік до Комінтернівського РВК м. Харкова (а.с.10).
Позивачу на підставі наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.02.2016 №47 відповідачем надано Довідку від 17.10.2016 №216 на одержання грошової компенсації замість призначеного до видачі речового майна звільненому підполковника ОСОБА_1 в загальному розмірі 75984,56 грн. (а.с.11).
Позивачем на підтвердження свого звернення до ІНФОРМАЦІЯ_1 до матеріалів справи надано копію заяви від 07.12.2016, в якій позивач просить у відповідача видати йому компенсацію вартості речового майна, що належить до видачі в сумі 75984,56 грн., з відміткою Харківського ОВК про прийняття вказаної заяви (а.с.37).
Проте, за результатами вказаного звернення позивача про видачу компенсації вартості речового майна відповідачем не виплачено такої компенсації.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що на час підписання наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 04.12.2015 року № 718, яким було звільнено підполковника ОСОБА_1 , позивач мав, передбачене Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення порядку речового забезпечення військовослужбовців", право на грошову компенсацію вартості речового майна, яку він не отримав в період проходження військової служби.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Позивач перебував на речовому забезпеченні у Харківському обласному військовому коміса ріаті. Згідно довідки від 17.10.2016 року № 216 загальна вартість речового майна, яке не отримував позивач складає 75984.56 грн..

В той же час, під час судового розгляду справи в суді апеляційної інстанції на вимогу суду, була надана інша довідка від 19.10.2017 року №170/ВЗ-реч. Та №169/ВЗ-реч. з розшифровкою періодів вартості майна ОСОБА_1 за період до 11.03.2000 року по час звільнення. Загальна кількість предметів та сума має різні показники та відмінності від довідки №216 в бік зменшення.

Не зважаючи на зазначенні протирічча в сумах, колегія суддів зазначає, що правових підстав для задоволення позовних вимог з підстав наведених позивачем не має.

Так, відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, яка діяла до 11 березня 2000 року), було передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Відповідно до статті 2 Закону України від 17 лютого 2000 року «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» дію частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зупинено у частині одержання військовослужбовця" за їх бажанням грошової компенсації за неодержане речове майно.

З метою приведення окремих норм законів у відповідність із Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 року №489-V, який набрав чинності з 01.01.2007 року, дію пункту 2 статті 91 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (із змінами, внесеними Законом України від 3 листопада 2006 року N 328-V) на 2007 рік було зупинено (пункт 59 статті 71).
Колегія суддів зазначає, що питання щодо отримання грошової компенсації замість речового майна, за відповідні періоді дії різних за часом норм, що регулювали спірні правовідносини, були неодноразово розглянуті Верховним Судом України, яким були вже надані правові оцінки правозастосуванню щодо подібних відносин вимог законодавства до періоду липня 2015 року.
Як встановлено судом, що жодних правових підстав для виплати компенсації замість речового майна не існує. Закон №2011-XII не передбачав такого права для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, а пункт 27 Положення про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444, не підлягає застосуванню, оскільки суперечить положенням Закону № 2011-XII.
Аналогічні висновки щодо застосування норм матеріального права містяться, зокрема, у постановах та ухвалах Верховного Суду України від 19 березня 2013 року, від 24 червня 2014 року, 31 березня 2015 року, від 25 вересня 2015 року, від 13.09.2016 року, 15.09.2016 року по справах (№ 21-38а13; 21-79а15, № 21-253а14; 21-4739а15, (825/2480/15-а, 826/4785/16 відповідно).
Колегія суддів, з огляду на положення ст..244-2 КАС України, враховує при вирішенні цієї справи правові висновки ВС України, підстав для відступу від їх позиції на даний час не має.
Щодо іншого періоду, колегія суддів зазначає, 30.07.2015 року набули чинності зміни, внесені в статтю 9-1 Закону Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення порядку речового забезпечення військовослужбовців» №567-УІІІ від 01.07.2015 р. відповідно до якого, п.1 статті 9-1 Закону викладено в наступній редакції:

Продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України. Пункт 1 статті 9-1 в редакції Закону № 567-VIII від 01.07.2015\

При цьому положення частини другої статті 9-1 Закону регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на війсь ковослужбовців, звільнених з військової служби.

Положення норм в такій редакції існувало на момент видачі відповідачем наказів про звільнення позивача зі служби та виключення його зі списків особового складу військової частини.
Порівняльно - правовий аналіз частин першої та другої статті 9-1 Закону № 2011-XII свідчить про те, що вони по різному регулюють одні й ті ж правовідносини.
Зокрема, частиною першою статті 9-1 Закону № 2011-XII питання визначення норм і термінів речового забезпечення військовослужбовців віднесено до повноважень Міністерства оборони України, Міністерства інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Голови Служби безпеки України, начальника Управління державної охорони України, Голови Служби зовнішньої розвідки України, Голови Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Питання визначення порядку грошової компенсації вартості за неотримане речове майно віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України.
Так, Кабінетом Міністрів України в свою чергу постановою від 16 березня 2016 року затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил. Національної гвардії. Служби безпеки. Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно» №178.

Пунктом 3 цього Порядку визначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) і військовослужбовця.

п.4. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника). у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додасться до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Натомість частиною другою статті 9-1 Закону № 2011-XII питання визначення норм і термінів віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, та визначено коло осіб, які мають право на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно.
Слід зазначити, що коло осіб, які мають право на грошову компенсацію за неотримане речове майно визначено лише частиною другою статті 9-1 Закону № 2011-XII, відповідно до якої право на отримання такої компенсації мають тільки військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі.
При чому, колегія суддів зазначає, що саме на час звільнення позивача зі служби та виключення його із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 10.02.2016 р., положень наведеного позивачем Порядку № 178, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 16 березня 2016 року, який набув сили лише 22.03.2016 року, ще не існувало. Крім того, цей Порядок також не розповсюджує свою дію і на минулий період, за який вимагає компенсації позивач, тобто що існував, як до 11.03.200 року, так і після.
Таким чином, позовні вимоги про визнання дії (бездіяльність) ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати заборгованості за неотримане речове майно, протиправними та такими, що порушують його права як людини, а так саме і зобов`язання здійснити виплату заборгованості за не отримане речове майно підполковнику запасу позивачу, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 в розмірі відповідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 про вартість речового майна, що підлягає видачі при звільненні в запас ОСОБА_1 від 17.10.2016 № 216, є безпідставними та необґрунтованими.
Постанова КМ України якою затверджений Порядок №178, на правозастосуванні якого наполягає позивач, як на підставу звернення до суду, не може розповсюджувати свою дію на минулий період правовідносин, які по різному регулювались чинними на відповідний проміжок часу, правовими актами.
Відтак висновок суду першої інстанції про те, що при звільненні позивач мав право на виплату йому компенсації за неотримане речове майно, відповідно до Порядку №178 відповідно до довідки №216 від 17.10.2016 року, є помилковим, а підстави визначені позивачем для задоволення своїх вимог, є безпіставними.
В даному випадку жодної протиправної бездіяльності або інших вчинених дій з боку Відповідача стосовно відмови у здійсненні виплати заявленої до відшкодування компенсації, допущено не було.
Надання неналежної правової оцінки встановленим фактичним обставинам справи, привело суд першої інстанції до неправильного вирішення справи та помилкового висновку про задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає обґрунтованими.
Враховуючи наведене, колегія суддів, з урахуванням приписів ст.202 КАС України дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції із прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 2,11, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року по справі № 820/1185/17 скасувати.
Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.
У повному обсязі складена 27 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя (підпис)Яковенко М.М.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Старосуд М.І.