Справа № 554/5058/17
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 23.10.2017 Справа № 554/5058/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 жовтня 2017 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Савченка А.Г.

при секретарі Гречка Є.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Котенка М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправними дій та стягнення грошової допомоги,

в с т а н о в и в :

27 червня 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо не направлення матеріалів для виплати йому одноразової грошової України від 21 жовтня 2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», а саме п. 8, згідно з яким керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи висновок, щодо виплати грошової допомоги;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок з відповідними документами відносно ОСОБА_3 про призначення виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду 2-ї групи у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції».

В обґрунтування своїх позовних вимог послався на те, що з травня 2009 року по 6 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 7 листопада 2015 року по 6 люте 2017 року в ГУ НП України в Полтавській області, звідки наказом № 36 о/с від 6 лютого 2017 року був звільнений зі служби.

10 квітня 2017 року йому була встановлена 3 група інвалідності захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не явився, заяви про відкладення розгляджу не подав, в зв'язку з чим суд розглянув справу за його відсутності.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі з мотивів, викладених в позовній заяві.

Представник Відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що позивач закінчив проходження служби в ГУ НП України в Полтавській області, звідки і був звільнений, а тому виплату за отримане ним захворювання і повинне виплачувати ГУ НП, а не МВС, як того останній вимагає. В зв'язку з цим заперечував проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача та Відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_3 з травня 2009 року по 6 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 7 листопада 2015 року по 6 люте 2017 року в ГУ НП України в Полтавській області, звідки наказом № 36 о/с від 6 лютого 2017 року був звільнений зі служби.

Відповідно до довідки серії АВ № 0563446 до акта огляду медико-соціальною експертною комісією 10 квітня 2017 року йому була встановлена 3 група інвалідності захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ з 28 березня 2017 року (а. с. 12, 14).

За заявою ОСОБА_3 про виплату одноразової грошової допомоги йому листом ГУ НП в Полтавській області від 19 травня 2017 року за № 29/Н-29 відмовлено за відсутністю правових для цього підстав (а. с. 18).

Частиною 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» № 565-ХІІ (далі - Закон № 565-ХІІ) встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Пункт 1 Порядку № 850 встановлює порядок та умови, що визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Положеннями підпункту 2 пункту 2 Порядку № 850 передбачено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 2 Порядку № 850).

Згідно пункту 5 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

За змістом пункту 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію» зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Згідно частини 2 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейським встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» ( в редакції Закону на момент звернення позивача з заявою) одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання в разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті (п. 4 ч. 1 вказаної статті).

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону України «Про Національну поліцію», наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 916 від 12 вересня 2016 року, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України за №1277/29409 від 22 вересня 2016 року, пункт 5 розділу 1 Порядку № 4 доповнено підпунктом 4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отримання поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії право позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло 10 квітня 2017 року (а. с. 12, 14).

Відповідно до розділу Ш Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 розділу Ш Порядку № 4).

Виходячи з системного аналізу вищевказаних норм права, суд дійшов висновку, що право на призначення та виплату грошової допомоги, у зв'язку із встановленням інвалідності, відповідно до ст. 26 Закону України «Про міліцію» та Порядку № 850 мають право виключно особи, останнім місцем роботи яких є органи міліції, а також пенсіонери МВС. При цьому, порядок та умови отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності поліцейськими передбачені Законом України «Про Національну поліцію» та Порядком № 4. Отже особам, останнім місцем роботи яких є підрозділи Національної поліції, в тому числі й позивачу у даній справі, одноразова грошова допомога у разі визначення інвалідності повинна призначатися та виплачуватися згідно положень Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку № 4.

Враховуючи фактичні обставини справи, суд також звертає увагу на наступне.

Законом України «Про внесення змін до статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги поліцейському» від 8 червня 2017 року № 2097-VIII (набрав чинності 12 липня 2017 року) внесено зміни до частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» та встановлено право поліцейського на отримання одноразової грошової допомоги у випадку визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ чи поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Пунктом 2 вказаного Закону установлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності мають поліцейські з числа осіб, зазначених в пунктах 3-6 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», які визнані інвалідами або отримали поранення до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, з метою забезпечення гарантій соціального захисту поліцейських, які до прийняття на службу до поліції, під час виконання службових обов'язків в органах внутрішніх справ чи при проходженні служби в органах внутрішніх справ втратили працездатність внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, на законодавчому рівні врегульовано питання виплати одноразової грошової допомоги таким особам.

Суд вважає за необхідне вказати, що відповідно до п. 2 розділу І Порядку № 4 діяльність Національної поліції у частині оформлення документів для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського спрямована на забезпечення гарантованого державою соціального захисту поліцейського.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права чи свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисну в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Гарнага проти України» зазначено, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п. 59) спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення у справі «Кудла проти Польші (<…>) [ВП], заява № 30210/96, п. 158, ЕСНR 2000-ХІ).

Таким чином, суд, приймаючи постанову про задоволення позовних вимог, повинен не лише вирішити позовні вимоги у відповідності до принципів верховенства права та законності, а й обрати найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права.

Суд зазначає, що особа, яка втратила працездатність у зв'язку з проходженням служби в органах внутрішніх справ, однак, продовжувала проходити публічну службу в органах Національної поліції не повинна позбавлятися права на отримання одноразової грошової допомоги та ставитися у менш вигідне становище порівняно з працівниками міліції, які змогли реалізувати своє право після звільнення з органів внутрішніх справ, або поліцейськими, які втратили працездатність під час проходження служби в поліції.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 162 КАС України у поєднанні з гарантованим ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правом на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, оскільки позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги по ІІІ групі інвалідності, враховуючи зміни, внесені Законом України «Про внесення змін до статті 97 Закону України про Національну поліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги поліцейському» від 8 червня 2017 року № 2097-VШ та встановлені обставини справи щодо відповідності діагнозів, встановленим постановою військово-лікарської комісії від 14 лютого 2017 року, та вказаним у виписці з акту огляду обласною МСЕК м. Полтави серії АВ № 0563446 від 10 квітня 2017 року, суд вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов'язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області розглянути питання про призначення і виплату ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4, за заявою останнього від 27 травня 2017 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом зобов'язання відповідача розглянути питання про призначення і виплату ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги.

Керуючись статтями 6-14, 71, 159-163 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Полтавській області щодо не розгляду питання про призначення та виплату ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги.

Зобов'язати ГУ НП в Полтавській області розглянути питання про призначення і виплату ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11 січня 2016 року, відповідно до поданої ним заяви

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративному суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів із дня її отримання.

Повний текст постанови виготовлений 27 жовтня 2017 року.

Суддя А. Г. Савченко