Справа № 647/2348/17
Суддя: Корсаненкова О. О.
Дата ухвалення: 2017-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 647/2348/17
№ провадження 2-а/647/39/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2017 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого - судді: Корсаненкової О.О.

за участю секретаря: Бондаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Бериславі Херсонської області адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП Бериславського ВП капітана поліції Карпова Ігора Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд

встановив:

У жовтні 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 15.10.2017 року до інспектором СРПП Бериславського ВП капітаном поліції Карповим І.С. було винесено постанову серії БР №925673 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Відповідно до постанови, позивач нібито не ввімкнув ближнє світло фар поза межами населеного пункту у відсутності денних ходових вогнів. Позивач просить суд, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР №925673 від 15.10.2017 року про накладення адміністративного стягнення, а справу закрити.

В судове засідання позивач не з'явився, заявою просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В ч.1 ст. 71 КАС України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно ч.3 ст.288 КпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

У своїй позовній заяві, як на підставу в обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що не скоював даного правопорушення, доказів на підтвердження протилежного постанова не містить. Фіксація правопорушення не відбувалася, що не передбачено чинним законодавством. Не було складено протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, при винесенні постанови відповідачем не дотримано вимоги законодавства, щодо процедури розгляду справи.

Судом встановлено, що 15.10.2017 року інспектором СРПП Бериславського ВП капітаном поліції Карповим І.С. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії БР №925673, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Згідно даних постанови 15.10.2017 року о 09-40 год., ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Fiat DOBLO, д/н НОМЕР_1, на 56 км а/д Херсон-Генічеськ не ввімкнув ближнє світло поза межами населеного пункту при відсутності денних ходових вогнів.

Відповідно до ст.245 КпАП України - завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 268 КпАП України визначає права особи, яка притягається до адміністративного порушення, а саме знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Отже, не зважаючи на місце розгляду справи особа при розгляді справи має певні права, роз'яснення та дотримання яких забезпечується органом, який уповноважений розглянути справу.

Відповідно до ст. 280 КпАП України - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.222 КпАП України визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом, відповідно до статті 254 КпАП України, фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ч.2 ст.258 КпАП України, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно із ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Згідно з вказаним рішенням словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 статті 258 КУпАП передбачено, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи, оскільки в порядку ст. 283 КпАП України, постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Разом з тим, ст.276 КпАП України вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою Бериславський ВП ГУНП України в Херсонській області. Проте, відповідач положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу.

За встановлених обставин, враховуючи, що при винесенні постанови серії БР №925673 від 15.10.2017 року відповідачем було порушено вимоги чинного законодавства щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме постанову винесено на місці зупинки транспортного засобу, без підготовки до розгляду справи та всебічного, повного і об'єктивного з`ясування обставин справи, без роз'яснення прав особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності та заслуховування її пояснень, а також врахування її матеріального становища та обставин, що обтяжують чи пом'якшують відповідальність, без складання протоколу про адміністративне правопорушення за наявності незгоди ОСОБА_1 із його вчиненням, зважаючи на те, що в ході судового розгляду доказів правомірності винесення даної постанови відповідачем надано не було, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

В порядку ст.94 КАС України, судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 11, 69, 71, 72, 86, 94, 102, 159-163, 171-2 КАС України, ст.ст. 33, 122, 222, 245, 258, 264, 268, 276, 280 КпАП України, ст.ст.33, 222, 245, 254, 256, 258, 268, 276, 280, 288, 289 КпАП України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення БР №925673 від 15.10.2017 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.О.Корсаненкова