Справа № 607/12935/16-а
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року № 876/4660/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, яким просила зобовязати відповідача поновити їй виплату пенсії по інвалідності з 01.06.2015 року.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2016 року позов задоволено частково: зобов'язано Тернопільське обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області відновити ОСОБА_1 з 28.03.2016 року нарахування та виплату пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова мотивована тим, що з 01.06.2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Закону України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» правові підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відсутні. В свою чергу, відповідач не навів будь-яких обґрунтувань правомірності невиплати позивачу пенсії після цієї дати.

Постанову в частині задоволення позову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що суд порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до Законів України від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набув чинності з 01.04.2015 року, та від 24.12.2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набув чинності з 01.01.2016 року, було внесено зміни, зокрема, до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії, або щомісячного грошового утримання у порядку та умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про державну службу», не виплачується. ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності як інвалід ІІІ групи відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і на даний час працює на посаді державного службовця, а тому з цього часу відповідно до зазначеного Закону їй пенсія не виплачується.

Постанова в частині відмови у задоволенні позову не оскаржена, тому не переглядається в апеляційному порядку відповідно до положень ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України та з врахуванням розяснень, що містяться в п. п. 13.1, 13.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі».

Оскільки апеляційну скаргу подано на постанову суду першої інстанції, яка прийнята в порядку скороченого провадження за результатами розгляду справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 цього Кодексу розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, з 15.03.2011 року їй було призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати в Управлінні Державної міграційної служби України в Тернопільській області.

З 01.04.2015 року Тернопільське обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області припинило виплату пенсії ОСОБА_1

На звернення позивача відповідач листом від 28.09.2016 року № 404/П-11 розяснив, що виплату пенсії зупинено відповідно до Законів України від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набув чинності з 01.04.2015 року, та від 24.12.2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набув чинності з 01.01.2016року та відмовив у поновленні виплати пенсії, оскільки вона працює на посаді державного службовця.

Колегія суддів вважає помилковим і необґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправність таких дій відповідача (в період з 28.03.2016 року, тобто в частині, що переглядається апеляційним судом).

З 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VIII, яким було внесено зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», абзаци 2 і 3 ч. 2 ст. 47 даного Закону викладено в наступній редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

Таким чином, підставою для припинення виплати пенсії є робота особи на посадах,зокрема, державної служби. Таке обмеження щодо виплати пенсії законом передбачено на період роботи пенсіонера на відповідній посаді та за відповідних умов, а виплата пенсії поновлюється після звільнення з роботи.

Проаналізувавши зміст вказаних норм, колегія суддів зазначає, що ними в імперативній формі встановлено необхідність зупинення виплати будь-якого виду пенсії в період проходження пенсіонерами служби в органах державної служби у вказаний період (крім певних категорій пенсіонерів, до числа яких ОСОБА_1 не належить).

Крім того, слід зазначити, що обмеження (зупинення) виплати пенсії особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», продовжено до 31 грудня 2017 року згідно із Законом України від 06.12.2016 року № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набув чинності з 01.01.2017 року.

При цьому, колегія суддів враховує, що вказані вище норми у встановленому порядку не визнавались неконституційними, а тому були і є чинними у відповідних періодах і підлягають обовязковому виконанню.

Враховуючи положення наведених вище норм законодавства та ті обставини, що ОСОБА_1 у спірному періоді працювала в Управлінні Державної міграційної служби України в Тернопільській області, тобто мала статус державного службовця, а також не є інвалідом І та II груп, інвалідом війни III групи, учасником бойових дій, чи особою, на яку поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», її право на отримання пенсії по інвалідності обмежене на період перебування на службі в органах місцевого самоврядування, в звязку з чим Тернопільське обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області правомірно зупинило виплату призначеної позивачу пенсії по інвалідності.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає частковому скасуванню, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Одночасно колегія суддів зазначає, що оскільки апеляційну скаргу подано на постанову суду першої інстанції, яка прийнята в порядку скороченого провадження за результатами розгляду справи, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до ч. 10 цієї статті рішення апеляційного суду є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 195, п. 3 ч. 1 ст. 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2016 року у справі № 607/12935/16-а за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про зобовязання вчинити дії скасувати в частині задоволення позову та прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4