Справа № 199/4363/17-а(2-а/199/171/17)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 жовтня 2017 рокусправа № 199/4363/17-а(2-а/199/171/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі на постанову Амур-Ніжньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 вересня 2017 року у справі №199/4363/17 за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 29.06.2017 року звернулась до Амур-Ніжньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі, в якому просила:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо не зарахування їй до страхового стажу період роботи з 03.05.1982 року по 30.09.1992 року у Дніпропетровській міській фірмі побутових послуг «СЛАВУТИЧ»;

- визнати неправомірним та скасувати розпорядження відповідача №811319 від 21.06.2017 року в частині не зарахування до страхового стажу період роботи з 03.05.1982 року по 30.09.1992 року у Дніпропетровській міській фірмі побутових послуг «СЛАВУТИЧ»;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням періоду роботи з 03.05.1982 року по 30.09.1992 року у Дніпропетровській міській фірмі побутових послуг «СЛАВУТИЧ» та стягнути з відповідача заборгованість пенсійних виплат за період з червня 2016 по теперішній час.

Постановою Амур-Ніжньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 вересня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 03.05.1982 року по 30.09.1992 року у Дніпропетровській міській фірмі побутових послуг «СЛАВУТИЧ», яку 01.03.1989 року було перейменовано у Дніпропетровське державно-кооперативне об'єднання «СЛАВУТИЧ».

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі № 811319 від 21.06.2017 року в частині не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 03.05.1982 року по 30.09.1992 року у Дніпропетровській міській фірмі побутових послуг «СЛАВУТИЧ», яку 01.03.1989 року було перейменовано «Дніпропетровське державно-кооперативне об'єднання «СЛАВУТИЧ».

Зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м.Дніпрі здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з часу призначення з урахуванням періоду роботи з 03.05.1982 року по 30.09.1992 року у Дніпропетровській міській фірмі побутових послуг «СЛАВУТИЧ», яку 01.03.1989 року було перейменовано у Дніпропетровське державно-кооперативне об'єднання «СЛАВУТИЧ».

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Пунктом 3 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2.

Постанова Амур-Ніжньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 вересня 2017 у справі №199/4363/17 прийнята в порядку скороченого провадження за результатом розгляду справи, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 183-2 КАС України, а тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути зазначену справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції про відмову в задоволенні частини позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції в цій частині не переглядається.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1, перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України у м.Дніпрі з 10.04.2015 року, та отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

03.05.1982 року ОСОБА_1 було прийнято перукарем у Дніпропетровську міську фірму побутових послуг «СЛАВУТИЧ», що підтверджується записом № 5 у трудовій книжці (а.с.10).

01.03.1989 року Дніпропетровську міську фірму побутових послуг «СЛАВУТИЧ» перейменовано у Дніпропетровське державно-кооперативне об'єднання «СЛАВУТИЧ», що підтверджується записом № 6 у трудовій книжці (а.с.10).

30.09.1992 року ОСОБА_1 звільнено з Дніпропетровського державно-кооперативного об'єднання «СЛАВУТИЧ» за пунктом 5 статті 36 Кодексу законів про працю України у зв'язку із переведенням до Дніпропетровського заводу гірничошахтного обладнання, що підтверджується записом № 7 у трудовій книжці (а.с.10).

23.04.2015 року ОСОБА_1 звернулась до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Дніпрі із заявою про призначення пенсії .

Однак, пенсійним органом при розрахунку та призначенні розміру пенсії позивачу не було зараховано до страхового стажу період роботи з 03.05.1982 року по 30.09.1992 року до надання уточнюючої довідки про те, що позивач у період з 03.05.1982 року по 30.09.1992 року дійсно працювала у Дніпропетровській міській фірмі побутових послуг «СЛАВУТИЧ», яку 01.03.1989 року було перейменовано у Дніпропетровське державно-кооперативне об'єднання «СЛАВУТИЧ», оскільки у трудовій книжці позивача не «читається» печатка підприємства (а.с.14, 38).

Не погодившись з таким рішенням пенсійного органу, ОСОБА_1 оскаржила його до суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи - є трудова книжка. У разі відсутності відповідних записів у ній, стаж підтверджується порядком, який встановлено Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

В трудовій книжці ОСОБА_1, крім інших відомостей про роботу, містяться відомості щодо її роботи з 03.05.1982 року по 30.09.1992 року у Дніпропетровській міській фірмі побутових послуг «СЛАВУТИЧ» (а.с.10).

Таким чином, трудова книжка позивача містить відомості про період роботи позивача з 03.05.1982 року по 30.09.1992 року у Дніпропетровській міській фірмі побутових послуг «СЛАВУТИЧ».

Також, ОСОБА_1 зверталася до Архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради із запитом щодо надання архівної довідки про заробітну плату в Дніпропетровському обласному управлінні побутового обслуговування «СЛАВУТИЧ».

Відповідно до листа Архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради що накази з кадрових питань (особового складу) за 1961-1993 роки, особові рахунки по заробітній платі перукарні № 5 за період 1982 - 1992 роки на державне зберігання в архівне управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради не передавались.

У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що здійснюється відповідно до статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», за запитом «Дніпропетровське державно-кооперативне об'єднання «СЛАВУТИЧ» чи «Дніпропетровське обласне управління побутового обслуговування «Дніпропетровська фірма побутових послуг «СЛАВУТИЧ» не значиться.

Колегія суддів звертає увагу, що 30.09.1992 року позивача було звільнено з Дніпропетровського державно-кооперативного об'єднання «СЛАВУТИЧ» за п.5 статті 36 Кодексу законів про працю України у зв'язку із переведенням до Дніпропетровського заводу гірничошахтного обладнання, про що свідчить запис №7 у трудовій книжці позивача.

Наступна запис у трудовій книжці №8 від 01.10.1992 року (наступного дня після звільнення за переводом) зроблена Дніпропетровським заводом гірничошахтного обладнання, куди позивач прийнята парикмахерок у відділ побуту.

Вказані записи підтверджують домовленість Дніпропетровського державно-кооперативного об'єднання «СЛАВУТИЧ» та Дніпропетровського заводу гірничошахтного обладнання про звільнення з роботи та прийняття на роботу ОСОБА_1 за переводом.

Таким чином, зазначений факт переведення з одного підприємства на інше свідчить про те, що ОСОБА_1 у період з 03.05.1982 року по 30.09.1992 року дійсно працювала перукарем у Дніпропетровській міській фірмі побутових послуг «СЛАВУТИЧ», яку 01.03.1989 року було перейменовано у Дніпропетровське державно-кооперативне об'єднання «СЛАВУТИЧ».

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення вимог адміністративного позову щодо зарахування вказаного періоду до страхового стажу позивача.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно тексту адміністративного позову ОСОБА_1, крім іншого, просила зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням періоду роботи з 03.05.1982 року по 30.09.1992 року та стягнути з відповідача заборгованість пенсійних виплат за період з червня 2016 по теперішній час.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, який становить шість місяців. Цей строк обчислюється, якщо не встановлено інше, з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Про порушення свого права ОСОБА_1 дізналась з моменту призначення їй пенсії, тобто з 10.04.2015 року.

Проте, з адміністративним позовом ОСОБА_1 звернулась лише 29.06.2017 року, тобто з пропущенням строку, встановленого ст.99 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Частиною 1 ст. 102 КАС України передбачено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений за клопотанням особи, що бере участь у справі.

Позивач в адміністративному позові взагалі не ставить питання про поновлення строку на звернення до суду, та згідно тексту позову та доданих до нього документів, колегія суддів не вбачає поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з вказаним позовом.

Таким чином, позовна вимога про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням періоду роботи з 03.05.1982 року по 30.09.1992 року у Дніпропетровській міській фірмі побутових послуг «СЛАВУТИЧ» та стягнення з відповідача заборгованості пенсійних виплат підлягає задоволенню з 29.12.2016 року.

Отже, суд першої інстанції під час розгляду даної справи не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для її вирішення, невірно застосував норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині визначення строку, з якого належить провести перерахунок пенсії позивачу, що відповідно до ст.201 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для зміни постанови суду першої інстанції в зазначеній частині.

Відповідно до частини десятої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями 160, 167, 183-2, 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу скаргу Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі на постанову Амур-Ніжньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 вересня 2017 року у справі №199/4363/17 задовольнити частково.

Постанову Амур-Ніжньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 вересня 2017 року у справі №199/4363/17 змінити.

В абзаці четвертому резолютивної частини постанови слова «з часу призначення» замінити словами та цифрами «з 29 грудня 2016 року».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак