Справа № 389/1719/17 (2-а/389/127/17)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 жовтня 2017 рокусправа № 389/1719/17 провадження №2-а/389/127/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 липня 2017 року у справі №389/1719/17 (провадження №2-а/389/127/17) за позовом ОСОБА_1 до Знам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 липня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції фактично позбавив позивача можливості захистити свої права, чим обмежив позивачу доступ до правосуддя з формальних причин і тим самим порушив конституційне право кожного громадянина на звернення до суду, яке гарантується ст.55 Конституції України.

Сторони по справі у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Від Знам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю бути присутнім у судовому засіданні та необхідністю надання часу для подання заперечень на апеляційну скаргу.

Такі підстави для відкладення розгляду справи колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, які викладені у клопотанні. Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. При цьому колегією суддів врахована відсутність з боку відповідача клопотань про дослідження нових доказів у справі, щоб унеможливлювало розгляд справи за наявними матеріалами справи і відповідно було б перешкодою для розгляду справи у відсутності відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 18.07.2017 року звернувся до Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Знам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області щодо обчислення розміру пенсії, зобов'язати здійснити перерахунок пенсії з 12.07.2001 року з урахуванням районного коефіцієнта та північної надбавки за роботу в районах Крайньої Півночі. При цьому, в позові було заявлено клопотання про поновлення строків звернення до суду з даним позовом.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем порушено процесуальний строк звернення до суду, передбачений ч. 2 ст. 99 КАС України. При цьому суд вказав на те, що позивач дізнався про порушення свого права після індивідуального перерахунку пенсії за його заявою від 15.12.2016 року, а усне звернення було здійснено позивачем до УПФ, відповідь на яке було отримано 27.01.2017 року (як зазначив позивач), при цьому з позовом звернувся у липні 2017 року, тобто з пропуском строку не надавши поважних підстав для його поновлення.

Проте, суд першої інстанції не звернув уваги на наступне.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З огляду на ч. 1 ст. 100 КАС України, в редакції чинній на час звернення позивача до суду, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з адміністративного позову, поданого 18.07.2017р., позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Особливістю адміністративного процесу є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі, що обумовлюється повноцінністю реалізації суб'єктами права на захист та всесторонністю розгляду справи адміністративним судом.

Так, відповідно до ст.11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції не вжив жодного заходу для вирішення клопотання позивача щодо з'ясування обставин щодо початку перебігу строку звернення до адміністративного суду, зокрема, обставини, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, тим самим позбавивши позивача права на судовий захист, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.2 ст.102 КАС України, питання про поновлення чи продовження пропущеного строку суд вирішує в порядку письмового провадження чи в судовому засіданні на розсуд суду. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду клопотання.

Клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду до розгляду не призначалося.

Більш того, з ухвали суду вбачається, що суд першої інстанції, фактично, клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, не вирішив. Висновку про те, що клопотання позивача задоволенню не підлягає, оскаржувана ухвала суду не містить.

Вказані обставини позбавляють суд апеляційної інстанції можливості перевірити наявність чи відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду - скасувати та направити матеріали за позовом ОСОБА_1 до суду першої інстанції для вирішення клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду та прийняття відповідного рішення.

При цьому, суду першої інстанції слід звернути увагу на те, що пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом не обмежена у часі. Враховуючи, що пенсію позивач отримує з 2001 року до теперішнього часу, і його незгода з розрахунком пенсії пов'язана також з 2001 року і до теперішнього часу. Тобто, порушення, на яке вказує позивач, є триваючим, а тому суду першої інстанції слід з'ясувати обставини щодо початку перебігу строку звернення до адміністративного суду, врахувавши, що до теперішнього часу права позивача, як на його думку, не поновлені.

Посилання ж позивача на ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» колегія суддів до уваги не приймає, оскільки приписи наведених норм застосовуються у випадках нарахування територіальним органом Пенсійного фонду України належної до сплати суми пенсії, однак не виплаченої з вини органу. Що стосується даних правовідносин, то позивач оскаржує в суді неправомірні дії територіального органу Пенсійного фонду України щодо ненарахування та невиплати належної суми пенсії, тобто підтверджує право на нарахування та виплату пенсії у належному розмірі.

Керуючись ч. 3 ст.160, ст.195, ст.196, п.3 ч.1 ст.199, ст.204, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 липня 2017 року у справі №389/1719/17 (провадження №2-а/389/127/17) скасувати та направити матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 для продовження розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, і оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Повний текст виготовлено 19.10.2017р.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов