Справа № 818/744/17
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 р.Справа № 818/744/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Кононенко З.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного агентства рибного господарства України на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22.06.2017р. по справі № 818/744/17

за позовом ОСОБА_1

до Державного агентства рибного господарства України , Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Сумській області

про визнання дій незаконними, стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 ( далі - позивач ) звернувся до суду з позовом, який підтримав в судовому засіданні, мотивуючи позовні вимоги тим, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22 березня 2017 року визнано незаконним та скасовано наказ голови Держрибагентства України від 28.12.2016 № 103 - ТО "Про звільнення ОСОБА_1", позивача поновлено на посаді заступника начальника Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Сумській області, стягнуто з Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Сумській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 25740,18 грн. Рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання. Незважаючи на те, що представник Державного агентства рибного господарства України був присутній під час проголошення рішення і йому було відомо зміст рішення, відповідач протягом тривалого часу ухилявся від його виконання, лише 13 травня 2017 року Головою Державного агентства рибного господарства України був виданий наказ №42-ТО "Про поновлення ОСОБА_1" За таких обставин, позивач просить у відповідності до вимог ст.236 Кодексу Законів про працю України визнати протиправними дії Державного агентства рибного господарства України, які полягали у затримці виконання судового рішення та стягнути з Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та трегулювання рибальства в Сумській області середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 23.03.2017 року по 12.05.2017 року.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 22.06.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Державного агенства рибного господарства України, Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Сумській області про визнання дій незаконними, стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Державного агенства рибного господарства України, яка полягала у невиконанні рішення суду про поновлення на роботі ОСОБА_1 в період часу з 23 березня 2017 року по 12 травня 2017 року включно.

Стягнути з Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі ОСОБА_1 у розмірі 15730,11 грн.

Відповідачем - Державним агенством рибного господарства України подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою у зв»язку з неповним з»ясуванням судом, обставин, що мали значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою Сумського окружного адміністративного суду від 22 березня 2017 року визнано незаконним та скасовано наказ голови Держрибагентства України від 28.12.2016 № 103 - ТО "Про звільнення ОСОБА_1", позивача поновлено на посаді заступника начальника Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Сумській області, стягнуто з Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Сумській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 25740,18 грн.

Рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання. ( а.с. 8-10) Рішення набрало законної сили 14.04.2017 року.

Головою Державного агентства рибного господарства України був виданий наказ №42-ТО "Про поновлення ОСОБА_1" 13 травня 2017 року. ( а.с.11)

Не погоджуючись з позивач звернувся до суду з позовом в якому просить у відповідності до вимог ст.236 Кодексу Законів про працю України визнати протиправними дії Державного агентства рибного господарства України, які полягали у затримці виконання судового рішення та стягнути з Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та трегулювання рибальства в Сумській області середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 23.03.2017 року по 12.05.2017 року.

Задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції зроблено висновок, що відповідачем, Державним агентством рибного господарства України, допущена протиправна бездіяльність, яка полягала у невиправданій затримці виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді. Зазначені обставини є підставою для виплати позивачеві середнього заробітку за час затримки у розмірі 15 730,11 грн., виходячи із середньоденного заробітку позивача 476,67 грн. та тривалості такої затримки у кількості 33 робочих днів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що відповідно до статті 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами частини другої статті 235 зазначеного Кодексу при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Так, статтею 236 КЗпП встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Зазначена вище стаття КЗпП не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною другою статті 257 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому пунктом 3 частини першої статті 256 КАС України передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Частиною четвертою статті 257 КАС України законодавець обумовив питання примусового виконання судових рішень у порядку, встановленому Законом України. Цим підкреслюється винятковість саме примусового виконання рішення адміністративного суду.

Відповідно до статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Отже, правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов'язок. Зокрема, зазначений обов'язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Разом з тим, на думку суду висловлена позиція, яка є обов'язковою для виконання має розцінюватись в поєднанні із наступним.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини 9 статті 267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява N 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем, Державним агентством рибного господарства України, допущена протиправна бездіяльність, яка полягала у невиправданій затримці виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді. Зазначені обставини є підставою для виплати позивачеві середнього заробітку за час затримки у розмірі 15 730,11 грн., виходячи із середньоденного заробітку позивача 476,67 грн. та тривалості такої затримки у кількості 33 робочих днів.

З огляду на те, що безпосередньо нарахування та виплату заробітної плати позивачеві здійснює підпорядковане Держрибагенству Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та трегулювання рибальства в Сумській області, то саме за нього належить стягнути зазначену суму на користь позивача.

Згідно частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими з вище зазначених підстав і висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного агентства рибного господарства України залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22.06.2017р. по справі № 818/744/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бондар В.О.
Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О. Калитка О.М.
Повний текст ухвали виготовлений 23.10.2017 р.