Справа № 577/2095/17
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 р.Справа № 577/2095/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05.07.2017р. по справі № 577/2095/17

за позовом ОСОБА_1

до Конотопського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому, уточнивши у судовому засіданні вимоги, просить визнати протиправними дії Конотопського ОУПФУ щодо відмови в переведенні з пенсії по інвалідності за загальним захворюванням на пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі по тексту Закон №796-ХІІ) і зобов»язати Конотопське ОУПФУ здійснити переведення з пенсії по інвалідності загального захворювання на пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до наведеної вище норми.

На обґрунтування вимог представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 зазначив, що на даний час ОСОБА_1 перебуває на обліку в Конотопському ОУПФУ та отримує пенсію по інвалідності за загальним захворюванням відповідно до положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». Після отримання експертного висновку про наявне у неї захворювання, пов»язане з впливом аварії на ЧАЕС і маючи посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 2), ОСОБА_1, з урахуванням положень ст.54 Закону №796-ХІІ, звернулася до відповідача із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків. Проте, позивачу було відмовлено, що і стало підставою звернення до суду.

Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05.07.2017р. позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що висновок суду першої інстанції стосовно відмови у задоволенні позовних вимог не відповідають фактичним обставинам справи, рішення прийняте в супереч вимог чинного законодавства . Вказує, що з прийнятим рішенням пенсійного фонду ОСОБА_1 не згодна, враховує що відмова територіального органу ПФУ в призначенні пенсії по інвалідності в розмірі фактичних збитків суперечать положенням Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Законам України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" порушує її Конституційні права на соціальний захист та законні інтереси, за захистом яких вона змушена звернутися до суду з наступних підстав. Вказує, що положенням «Про систему експертизи щодо встановлення причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС» затвердженого Наказом МОЗ та Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 30.05.1997 № 166/129 (у редакції наказу МОЗ та МНС від 10.10.2012 року № 789/1248), зареєстрованого в Мінюсті України 20.10.1997 р. за № 491/2295 визначається система експертизи щодо встановлення причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Основною метою системи експертизи є з'ясування причин та обставин виникнення захворювань та ускладнень їх перебігу та наявності можливого іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС на їх розвиток та прогресування, обґрунтоване підтвердження такого зв'язку у осіб, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Зазначає, що відповідно до приписів статті 12 Закону 796 причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або і повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим, якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я. Відповідно до статті 14 Закону 796 до осіб які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи віднесено інвалідів з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою. Таким чином, вказує, що ОСОБА_1 є особою яка постраждала в наслідок Чорнобильської катастрофи на яку розповсюджується правове поле визначене Законом 796. Положеннями статті 49 Закону 796 визначено право постраждалого в наслідок Чорнобильської катастрофи на соціальний захист гарантований державою, зокрема на отримання пенсії по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до статті 54 Закону. Аналіз наведених норм права з урахуванням ретроспективного правового регулювання відносин в галузі соціального захисту та системного і логічного з'ясування змісту цих норм дає підстави вважати, що територіальне управління ПФУ діяло в супереч нормам діючого законодавства, приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії по інвалідності в розмірі фактичних збитків. На підставі вищевикладеного просить скасувати постанову суду першої інстанції, та прийняти нову постанову якою зобов'язати Конотопське об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області здійснити переведення з пенсії по інвалідності від загального захворювання на пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " з часу звернення.

Від Конотопського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області до суду надійшло письмове заперечення в якому просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 6 ст. 12 КАС України та ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 14.11.2016 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про переведення з призначеної пенсії на пенсію визначену саме ст.54 Закону №796-ХІІ. При цьому до заяви надала посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2-ї категорії, посвідчення громадянина, який працював чи працює, або проживає чи проживав у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1986-1993 роках 3-ї категорії, а також експертний висновок про встановлення захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС. Проте, Конотопським ОУПФУ у задоволенні заяви було відмовлено з підстав відсутності у заявника 1-ї категорії (а.с.5-8).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції , виходячи з наступного.

Умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року №796-ХІІ (далі за текстом - Закон №796).

Відповідно до ст. 49 Закону №796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді:

а) державної пенсії;

б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 54 Закону № 796 особам, віднесеним дo 1 категорії, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Таким чином, підставою для призначення пенсії відповідно до ст. 54 Закону №796 є наявність посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілого від Чорнобильської катастрофи виключно 1 категорії та встановлення причинного зв'язку інвалідності з Чорнобильською катастрофою.

Так. 11.11.2016 року позивач подала до управління заяву про переведення з одного виду пенсії на інший, до якої додала такі документи:

- посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, категорія 2;

- посвідчення громадянина, який постійно працювала чи працює, або проживає чи проживала в зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1986 - 1993 роках, категорія 3;

- експертний висновок від 18.07.2016 № 9672. виданий Центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ та МПС України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що призвели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

У статті 54 Закону №796 визначено право на державну пенсію особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника.

Отже, обов'язковою умовою для отримання цієї пенсії є наявність 1-ї категорії, яка відсутня у позивача, а тому оскаржуване рішення є правомірним.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, категорія 2, та статус особи, яка постійно працювала чи працює, або проживає чи проживала у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1986 - 1993 роках, категорія 3.

Таким чином управлінням прийнято правомірне та обґрунтоване рішення про відмову, в переведенні з пенсії по інвалідності відповідності до положень Закону № 1058 на пенсію по інвалідності відповідно до ст. 54 Закону № 796.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05.07.2017р. по справі № 577/2095/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Подобайло З.Г.
Повний текст ухвали виготовлений 27.10.2017 р.