Справа № 213/1664/17(2-а/213/41/17)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 жовтня 2017 рокусправа № 213/1664/17 провадження №2-а/213/41/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 серпня 2017 року по справі №213/1664/17 (провадження №2-а/213/41/17) за позовом ОСОБА_1 до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду, в якому просила зобов'язати Криворізьке південне об'єднане управління Пенсійного Фонду України зробити перерахунок та виплату пенсії недоотриманої за період з 30.03.1994р. по 2017 рік.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що вона є пенсіонером та отримує пенсію за віком з 30.03.1994р. При перерахунку пенсії у 2004 році відповідач не врахував всієї зарплати, яка була зазначена у довідці про заробітну плату з 1992 року, обмеживши її коефіцієнтом - 5,6, згідно з Інструкцією №5 від 13.01.2004р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004р. за №114/8713. Вказуючи на те, що зазначена Інструкція №5, яка прийнята у 2004 році, може застосовуватися до правовідносин, які виникли після її прийняття та не може розповсюджуватися на заробітну плату, яку вона отримувала під час роботи, ОСОБА_1 просила позов задовольнити.

Постановою Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 серпня 2017 року заявлені вимоги за період з 30.03.1994 року по 21.12.2016р. залишені без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду, а в іншій частині позову відмовлено. В частині відмови у задоволенні заявлених вимог постанова суду мотивована встановленими обставинами справи, які, за висновками суду, свідчать про відповідність дій відповідача щодо перерахунку пенсії позивачу, вимогам Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. Апеляційна скарга, в частині залишення позову без розгляду, обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо пропуску строку звернення до суду без поважних причин. З цього приводу заявник апеляційної скарги вказує на те, що вона є людиною похилого віку, страждає на хронічні захворювання, у звязку з чим

своєчасно не могла дізнатися про порушення своїх прав. Щодо рішення суду, в частині відмови у задоволенні заявлених вимог, позивач вказує на порушення судом норм матеріального права при вирішення спірних правовідносин між сторонами та наводить доводи, якими фактично обґрунтовувався заявлений позов.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що з 30.03.1994р. ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 360000 карбованців.

Після призначення пенсії ОСОБА_1 продовжувала працювати.

З 01.01.2004р. пенсію ОСОБА_1 перераховано на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії склав 553,85грн. При розрахунку розміру пенсії використано страховий стаж 46 років 03 місяці 05 днів (станом на 31.12.2003р.) та заробітну плату за період з 01.06.1994р. по 31.05.1996р.

В подальшому пенсія ОСОБА_1 неодноразово перераховувалась, а саме: з 01.04.2006 на підставі наданої Позивачем 03.04.2006р. заяви проведено перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу станом на 01.04.2004р. - 46 років 05 місяців 01 день та заробітної плати за період роботи з 01.01.1992р. по 31.12.1996р. та з 01.08.2000р. по 01.04.2004р. Розмір пенсії склав - 1107,67 грн.

З 01.01.2008 Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» затверджено обчислення пенсій з урахуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за 2006 рік - 928,81 грн.

Відповідно до зазначеної норми законодавства відповідачем було проведено перерахунок пенсії з 01.01.2008 року, розмір якої склав - 1706,15 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 р. № 327 з 01.05.2012 року затверджено обчислення пенсій з урахуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за 2007 рік - 1197,91 грн.

З 01.05.2012 року розмір пенсії позивача склав 2571,46 грн.

При обчисленні коефіцієнту стажу позивача було враховано загальну тривалість роботи 46 років 05 місяців 01 день. З урахуванням запровадженої з 01.10.2008 оцінки обчислення коефіцієнту стажу (кратності 1,35 за кожний повний рік роботи) персональний коефіцієнт стажу Позивача складав 0,62663.

Встановлені обставини справи свідчать також про те, що відповідачем було проведено розрахунок розміру пенсії з заробітної плати позивача за період роботи з роботи з 01.01.1992 року по 31.12.1996 року на підставі довідки про заробітну плату від 11.02.2006 № 05-167, виданої ВАТ «Криворіжаглобуд» та з 01.08.2000 по 01.04.2004 за даними персоніфікованого обліку.

Коефіцієнт заробітку визначено відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за 105 місяців. При обчисленні цього коефіцієнту порівняно особисту зарплату Позивача за кожен з 105-ти місяців зазначеного періоду із середньою зарплатою в державі за відповідний календарний час.

При цьому, при розрахунку розміру пенсії, заробіток ОСОБА_1 був визначений зі застосування коефіцієнту обмеження 5,6.

Так, УПФУ, із застосуванням положень ст.41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженою наказом Держкомстату України від 13.01.2004р. №5 (зареєстрована у Міністерстві юстиції України 27.01.2004р. №114/8713), було визначено індивідуальний коефіцієнт заробітку для обчислення пенсії ОСОБА_1 - 2,97083.

Обчислення заробітку для розрахунку пенсії ОСОБА_1І було проведено УПФУ із середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік (1197,91 грн) х 2,97083 (коефіцієнт заробітку) = 3558,79 грн.

Розмір пенсії ОСОБА_1 підвищувався відповідно до Законів України «Про державний бюджет України» в зв'язку з підвищенням мінімальної пенсії за віком, встановленої на рівні прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

З 01.12.2016 розмір пенсії ОСОБА_1 складає 2787, 45 грн., а саме: 2230,04 грн. - розмір пенсії за віком (3558,79 грн. х 0,62663); 324,22 грн. - доплата за понаднормативний стаж - за 26 років (1247 х 26%); 64,88 грн. - розмір підвищення 20% росту заробітної плати з 01.03.2011 року; 66,43 грн. - надбавка дитині війни; 101,88 грн. - фіксований розмір індексації пенсії.

07.03.2017 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, в якій просила зробити перерахунок нарахованої їй пенсії за віком, оскільки, на її думку, в 2004 році їй невірно зробили розрахунок її пенсії - застосували обмеження максимального розміру заробітної плати у розмірі 5,6 середньої заробітної плати.

За позицією ОСОБА_1 розмір її заробітної плати не міг бути обмежений коефіцієнтом 5,6, оскільки під час отримання нею зарплати будь-яких обмежень не існувало та з усього розміру заробітної плати сплачувалися соціальні внески до УПФУ. Застосування при визначенні коефіцієнту заробітної плати положень Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженою наказом Держкомстату України від 13.01.2004р. №5 (зареєстрована у Міністерстві юстиції України 27.01.2004р. №114/8713), за позицією позивача, є неправомірним, оскільки вказана Інструкцій повинна діяти з дня її затвердження, а не з 1992 року в період коли нараховувалася та виплачувалася заробітна плата.

На своє звернення ОСОБА_1 отримала лист від 28.03.2017р., в якому УПФУ повідомило про відсутність підстав для перерахунку пенсії, оскільки усі перерахунки пенсії було зроблено на підставі положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Фактична відмова у перерахунку пенсії, з підстав зазначених ОСОБА_1 у зверненні до органу Пенсійного фонду України, стала підставою звернення позивача з позовом до суду.

За наслідками перегляду судового рішення, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності у позивача права на перерахунок пенсії з огляду на наступне.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що фактично спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування, при визначенні розміру заробітку для обчислення (перерахунку) пенсії, коефіцієнту обмеження 5,6.

З 01.01.2004р. набув чинності Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.2, 3 ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Як зазначено вище, після призначення пенсії у 1994 році ОСОБА_1 продовжувала працювати.

При перерахунку пенсії, у звязку з набранням чинності Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», УПФУ прийняті до уваги довідки про заробітну плату, які надані позивачем.

Відповідно до п.2 ч.1 ст..41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" , і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Таким чином, при розрахунку розміру пенсії позивачу, відповідачем, з урахуванням положень ст..41 вказаного Закону, правомірно застосовано коефіцієнт обмеження заробітної плати 5,6.

У свою чергу, Інструкцією зі статистики заробітної плати, затверджену наказом Держкомстату України від 13.01.2004р. №5 (зареєстрована у Міністерстві юстиції України 27.01.2004р. №114/8713), визначено склад коштів, віднесених до витрат на оплату праці, а обчислення заробітної плати, для розрахунку розміру пенсії, проводиться за норами Закону України «Про загальнобовязкове державне пенсійне страхування».

Отже, посилання позивача на вказану Інструкцію є безпідставними, оскільки розмір заробітної плати, який приймається для розрахунку пенсії, визначається Законом України «Про загальнобовязкове державне пенсійне страхування», який і був застосований відповідачем у спірних правовідносинах.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності у позивача права на перерахунок пенсії. При цьому, колегія суддів враховує, що після проведених перерахунків пенсії позивача її розмір не зменшувався, а навпаки, був збільшений, що свідчить про відсутність підстав для висновків про звуження існуючих прав позивача.

В той же час, суд першої інстанції, встановивши відсутність порушень прав позивача у спірних правовідносинах, дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення частини позовних вимог (періоду) без розгляду, у звязку з пропуском строку звернення до суду, який встановлено ст..99 КАС України.

Правила статті 99 КАС України, у разі розгляду справи по суті, можуть бути застосовані у випадку встановлення обставин, які свідчать про наявність підстав для судового захисту прав особи, яка звернулася з позовом до суду. У такому випадку суд зобовязаний встановити, чи у визначені Законом строки особа звернулася до суду за захистом свого права, оскільки строки звернення до суду за захистом порушеного права є обмеженими.

Оскільки, у спірному випадку не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність підстав для судового захисту прав позивача, то суд першої інстанції повинен був відмовити у задоволенні позову з цих підстав, а не залишати позов без розгляду.

Вказані обставини є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову. При цьому, колегія суддів враховує, що хоча фактично спірні правовідносини і виникли між сторонами з приводу застосування УПФУ коефіцієнту обмеження заробітку, при перерахунку пенсії позивачу на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тобто з 2004 року, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги стосуються перерахунку пенсії з 30.03.1994р. (з дати призначення пенсії). В той де час, позивачем не зазначено жодних доводів, які б свідчили про неправомірність розрахунку розміру пенсії з 30.03.1994р. Тобто, у вказаній частині заявлений позов, є необґрунтованим.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст.ст. 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 серпня 2017 року по справі №213/1664/17 (провадження №2-а/213/41/17) скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст постанови виготовлено 27.10.2017р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк