Справа № 728/1865/17
Суддя: Пархоменко П. І.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 728/1865/17
Номер провадження 2-а/728/72/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року 14 годин 00 хвилин місто Бахмач

Суддя Бахмацького районного суду Чернігівської області Пархоменко П.І. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до

відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області

предмет адміністративного позову: про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

третя особа: Ліквідаційна комісія УМВС України в Чернігівській області

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.

ОСОБА_3 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі відповідач або ГУ ПФУ в Чернігівській області), в якому просив визнати бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку позивачу пенсії протиправною; зобов'язати відповідача провести позивачу перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України „Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" від 23 грудня 2015 року № 900 (далі Закон від 23 грудня 2015 року № 900), статті 63 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХII (далі Закон від 9 квітня 1992 року № 2262-ХII), постанови Кабінету Міністрів України „Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 11 листопада 2015 року № 988 (далі постанова від 11 листопада 2015 року № 988) з 1 січня 2016 року.

2.Позивач свої вимоги обґрунтував тим, що він є пенсіонером органів внутрішніх справ України та з 6 січня 2000 року отримує пенсію відповідно до Закону від 9 квітня 1992 року № 2262-ХII. У зв'язку із тим, що було підвищено грошове забезпечення поліцейських позивач вважає, що має право на перерахунок розміру призначеної пенсії і відмова відповідача в цьому є протиправною та не узгоджуються з вимогами чинного законодавства.

ІІ. Процедура.

3.Ухвалою суду в порядку статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) позовні вимоги в частині вимог з 1 січня 2016 року по 28 березня 2016 року включно залишені без розгляду.

4.Ухвалою суду від 2 жовтня 2017 року було відкрито скорочене провадження.

5.Суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі відповідно до частини четвертої статті 183-2 КАС.

6.Судом на підставі частини першої статті 41 КАС у зв'язку з тим, що відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Позиція відповідача.

7.Представник відповідача подав письмові заперечення на позов, в яких просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що позов не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до Закону від 9 квітня 1992 року № 2262-ХII виплата пенсії позивачу забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України, її фінансування за рахунок інших джерел не допускається, що буде порушенням бюджетного законодавства. Перерахунок та виплату позивачу буде здійснено після виділення коштів з Державного бюджету на вказані цілі. Відтак, ГУ ПФУ в Чернігівській області в своєму листі не відмовляє позивачу в перерахунку його пенсії, а лише зазначає, що пенсія фінансується з Державного бюджету України, тобто між сторонами відсутній спір.

ІV. Встановлені Судом обставини та визначені відповідно них правовідносини.

8.Як вбачається з матеріалів справи, позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ України, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та, починаючи з січня 2000 року, отримує пенсію за вислугу років відповідно до статті 12 Закону від 9 квітня 1992 року № 2262-ХII.

9.Розмір пенсії позивача становить 3576 грн. 85 коп. (три тисячі п'ятсот сімдесят шість гривень 85 копійок).

10.Копією довідки № 101/8120, № 0 від 25 травня 2017 року підтверджується підвищення розміру грошового забезпечення відповідної категорії працівників органів внутрішніх справ.

11.29 серпня 2017 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про проведення перерахунку його пенсії з 1 січня 2016 року у зв'язку з набуттям чинності Закону від 23 грудня 2015 року № 900.

12.Відповідач не провів позивачу відповідний перекрахунок, що підтверджується листом відповідача № 1466/03/Г-12 від 6 вересня 2017 року.

13.Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, оскаржив їх в судовому порядку.

V. Оцінка Суду.

14.В даній ситуації Суд враховує, що частиною першою статті 9 КАС встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, який втілено в частині другій статті 19 Конституції України, згідно із якою органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

15.Так, перевіряючи законність дій відповідача Суд бере до уваги те, що однією з найважливіших умов визначеності відносин між людиною і державою є закріплення у статтях 3, 8, 21 Конституції України принципів верховенства права, непорушності прав і свобод людини. Визнаючи людину найвищою соціальною цінністю, Основний Закон України встановлює перелік прав і свобод, гарантує і забезпечує їх захист, у тому числі від порушення з боку держави, її органів та посадових осіб.

Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною і правовою державою (стаття 1 Конституції України).

В свою чергу, статтею 46 Конституції України закріплено конституційне право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом.

При цьому, право на пенсію в підвищеному розмірі та на її перерахунок є складовою частиною права громадян на соціальний захист, яке гарантовано статтею 46 Конституції України.

Право кожної людини на соціальне забезпечення знайшло своє закріплення і в міжнародних документах в галузі прав людини, зокрема в статті 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права (далі Пакт).

16.Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян регулюється спеціальними законами з урахуванням особливостей умов праці, характеру, складності і значущості виконуваної роботи, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод тощо.

Так, позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону від 9 квітня 1992 року № 2262-ХII.

17.В свою чергу Законом від 23 грудня 2015 року № 900-VIII статтю 63 Закону від 9 квітня 1992 року № 2262-ХII після частини другої доповнено новою частиною такого змісту: „Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських".

Відповідно до пункту 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону від 9 квітня 1992 року № 2262-ХII, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, перерахунок раніше призначених відповідно до Закону від 9 квітня 1992 року № 2262-ХII пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

18.Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 затверджено грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, яке складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премій та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

19.Згідно з пунктом 15 розділу XI „Прикінцеві та перехідні положення" Закону України „Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі Закон від 2 липня 2015 року № 580-VIII) за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських членів їхніх сімей, інших осіб.

А відповідно до статті 102 Закону від 2 липня 2015 року № 580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських здійснюється також в порядку та на умовах, визначених Законом від 9 квітня 1992 року № 2262-ХII.

20.Отже, збільшення грошового забезпечення поліцейських, яке за своїми складовими є ідентичним складовим колишніх працівників міліції, але за розміром більшим, є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача, як колишнього працівника міліції на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015року № 988.

При цьому, на день набрання чинності Законом № 900-VIII постанова Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 діяла і є чинною на день розгляду справи по суті.

Наведене в своїй сукупності свідчить про наявність підстав для перерахунку пенсії позивачу.

21.Доводи відповідача про відсутність спору між позивачем та ГУ ПФУ в Чернігівській області не заслуговують на увагу, оскільки:

по-перше між сторонами спору виникли відносини: особа - держава, що охоплюється концепцією прав людини і свідчить про те, що в силу статті 46 Конституції України саме держава має забезпечувати громадянам право на соціальний захист, а тому в даному випадку відповідач, як представник держави зобов'язаний виплачувати позивачу пенсію відповідно до вимог Закону і виплата (перерахунок) позивачу пенсії в належному розмірі не залежить від його звернення за таким перерахунком, а є обов'язком відповідача, що також узгоджується з положеннями Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1;

по-друге, зміст листа відповідача від 6 вересня 2017 року № 1466/03/Г-12, листа Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного Фонду України від 18 липня 2017 року № 8343/3-109, надані Суду заперечення, навіть адміністративна практика та дії органів пенсійного фонду, які склались в державі, свідчать про не проведення органами пенсійного фонду перерахунку пенсій працівникам органів внутрішніх справ, ігноруванням їх права на такий перерахунок і фактично заперечення права на його проведення, що зводиться до посилань на відсутність бюджетних асигнувань.

В даних правовідносинах для Суду безсумнівним є існування права позивача на перерахунок пенсії, але він опинився в такій ситуації, в якій він не може реалізувати своє право, що пов'язано саме з діями відповідача, у зв'язку із чим права позивача підлягають судовому захисту.

Це пояснюється тим, що положеннями Загальної декларації прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

За правовою позицією Конституційного Суду України „правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах" (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

А тому, з врахуванням принципу верховенства права саме дана процедура судового розгляду може бути єдиним ефективним засобом по відновленню порушених прав позивача.

22.Щодо доводів відповідача про відсутність бюджетних коштів для проведення виплат позивачу, Суд звертає увагу на наступне.

Стаття 9 Пакту говорить, про те, що держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожної людини на соціальне забезпечення, включаючи соціальне страхування.

Виходячи з положень підпункту „b" пункту 3 статті 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, учасником якої є Україна, поряд із нормами міжнародного договору обов'язково треба використовувати подальшу практику застосування договору, який встановлює угоду учасників щодо його тлумачення.

Так, право на соціальне забезпечення має ключове значення для гарантування людської гідності всіх людей, коли вони стикаються з обставинами, що позбавляють їх можливості в повній мірі реалізувати свої права, що містяться в Пакті.

Право на соціальне забезпечення охоплює право на доступ до благ, будь то в грошовому або натуральному вигляді, і володіння ними без дискримінації з метою забезпечення захисту, зокрема і в разі: а) відсутності трудового доходу через хворобу, інвалідність, вагітність і пологи, виробничу травму, безробіття, старість чи смерть будь-якого члена сім'ї; б) недоступності медичних послуг через їх високу вартість; в) недостатнього розміру сімейних виплат, зокрема на дітей і дорослих утриманців (пункти 1-2 Зауважень загального порядку Комітету ООН по економічним, соціальним і культурним правам № 19 від 23 листопада 2007).

А, згідно з пунктом 67 вказаних Зауважень загального порядку Комітету ООН держави-учасниці зобов'язані вживати всіх відповідних заходів, такі як законодавчі акти, стратегії, політика і програми для забезпечення того, щоб їх конкретні зобов'язання в зв'язку з правом на соціальне забезпечення були виконані. Існуючі законодавчі акти, стратегії і політика повинні переглядатися для забезпечення їх сумісності з зобов'язаннями, які випливають з права на соціальне забезпечення, і скасовуватися, коригуватися або змінюватися в тому випадку, якщо вони несумісні з вимогами Пакту. Для забезпечення сталого функціонування систем соціального забезпечення ці системи повинні бути об'єктом регулярного спостереження.

Тобто, у випадку позивача, державою не було вжито заходів для перегляду законодавчих актів для забезпечення їх сумісності із відповідними бюджетними асигнуваннями.

Крім того, Суд підкреслює, що статтею 4 Пакту передбачено, що держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають, що відносно користування тими правами, що їх та чи інша держава забезпечує відповідно до цього Пакту, дана держава може встановлювати тільки такі обмеження цих прав, які визначаються законом, і лише остільки, оскільки це є сумісним з природою зазначених прав, і виключно з метою сприяти загальному добробуту в демократичному суспільстві.

Проте, в даних правовідносинах обмеження прав позивача, з огляду на вищевикладене не ґрунтується на законі, воно не є сумісним з природою права позивача на отримання соціального забезпечення та не має легітимної мети, тобто не сприяє загальному добробуту в демократичному суспільстві.

23.Крім того, згідно із частиною другою статті 71 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч зазначеним вимогам відповідачем докази надані позивачем спростовані не були, а оскаржувані дії здійснені не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії (пункти 1,3 статті 2 КАС), що є підставою для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, статтями 3, 21 19, 46 Конституції України, Законом України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХII, статтями 2, 8-10, 71, 86, 159, 162, 163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,третя особа - Ліквідаційна комісія УМВС України в Чернігівській області - задовольнити.

2.Визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо непроведення ОСОБА_1 перерахунку його пенсії відповідно до Закону України „Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" № 900 від 23 грудня 2015 року, статті 63 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", від 9 квітня 1992 року № 2262-ХII, постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11листопада 2015року „Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" - протиправною.

3.Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України „Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" № 900 від 23 грудня 2015 року, статті 63 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХII, постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року „Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", починаючи з 29 березня 2017 року.

Копії постанови не пізніше наступного дня надіслати сторонам рекомендованим листом із повідомленням.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Бахмацький районний суд Чернігівської області.

Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Бахмацького районного суду

Чернігівської області П.І. Пархоменко