Справа № 756/11390/17
Суддя: Майбоженко А. М.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Пр.№2-А/756/350/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Майбоженко А.М.

при секретарі - Сергеєвій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання рішень неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:
Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання неправомірною та скасування відмови в реєстрації за місцем проживання в садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язання зареєструвати їх в зазначеному будинку.

Позовні вимоги мотивують тим, що відповідач незаконно відмовив їм у реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з посиланням на те, що будинок, в якому просять зареєструвати їх позивачі, відноситься до категорії дачних та садових, які не являються житлом. Вважаючи, що відмова у реєстрації місця проживання за вказаною адресою є неправомірною і такою, що порушує їх права на вільний вибір місця проживання, позивачі звернулись із цим позовом до суду.

В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Пояснили, що придбали у власність садовий будинок для постійного проживання в ньому всією сім`єю, де зараз і проживають. Позивач ОСОБА_2 на даний час не має зареєстрованого місця проживання. Квартири, в яких зареєстровані позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві власності їм не належать та наміру проживати в них жоден з позивачів не має.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. В письмових запереченнях, які були надіслані до суду зазначив, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звертались до відділу (Центру) надання адміністративних послуг Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації стосовно реєстрації місця проживання. З посиланням на норми чинного законодавства, вказав, що оскільки садові будинки не призначені для постійного проживання у них і не вважаються житлом, правові підстави для реєстрації місця проживання позивачів в садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1 відсутні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є власниками садового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно ( а.с. 29)

16.02.2017 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які на той час були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , звернулись з письмовими заявами до відділу з питань реєстрації місця проживання Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації про зняття з реєстрації місця проживання. (а.с. 39,45)

Також, 16.02.2017 позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись з заявами щодо реєстрації їх місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

За результатами розгляду заяв позивачів Оболонська районна у м. Києві державна адміністрація кожному з них листами від 16.02.2017 за №104-1140, №104-1142, №104-1142, прийняла рішення та відмовила в проведенні реєстрації місця проживання в садовому будинку за вказаною адресою, оскільки їх садовий будинок не належить до житлового фонду.

Згідно положень ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією місця проживання або місця перебування особи, врегульовані Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтею 3 цього ж Закону визначено, що «вільний вибір місця проживання чи перебування» - це право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; «місце проживання» - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; «реєстрація» - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації ( у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтва про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації, військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Забороняється вимагати для реєстрації місяця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів.

У ст. 29 ЦК України зазначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, і якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

В свою чергу, ст.ст. 379, 380 Цивільним кодексом України визначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

У відповідності до ст.50 Житлового кодексу України, жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам.

Згідно норм п. 2.4 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна,затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури, житлової політики України від 24.05.2001 № 127 та п. 1.2 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.03.2013 № 95, садовий будинок - будинок для літнього (сезонного) використання.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» з 04 квітня 2016 року повноваження з питань реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання делеговані органам місцевого самоврядування. Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 затверджено Правила реєстрації місця проживання.

Суд, ґрунтуючись на вимогах ст.8 Конституції України, ст.8 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.2 Протоколу №4 Європейської конвенції з прав людини, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання. На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для забезпечення громадського порядку, запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Право на вільний вибір місця проживання не є абсолютним. Однак втручання держави у вказане право має бути виправдано за сукупністю трьох умов: втручання має бути передбачене законом, переслідувати легітимну мету, а також те, що таке обмеження має бути необхідне у демократичному суспільстві. При цьому, визначення останньої умови має оцінюватись з точки зору пропорційності обмежень по відношенню до легітимної мети, якої має бути досягнуто.

В даному випадку, відповідачем як органом державної влади при відмові в проведенні реєстрації місця проживання позивачів обмежено право вказаних осіб щодо вільного вибору місця проживання, що гарантовано Конституцією України, яка має найвищу юридичну силу, порівняно з іншими законами. Легітимної мети, на досягнення якої вжито такого обмеження, органом державної влади не зазначено. Відмова обґрунтована посиланням на відсутність статусу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який віднесено до категорії садових будинків.

На думку суду, втручання держави в право позивачів на вільний вибір місця проживання не може зводитись до необхідності зміни статусу садового будинку на житловий, оскільки статус будинку за відсутності інших підстав для обмеження у здійсненні права не може вказувати на необхідність такого обмеження у демократичному суспільстві для забезпечення функцій держави щодо забезпечення інтересів національної або громадської безпеки, громадського порядку, запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

При цьому, судом встановлено, що згідно технічного паспорту на садовий будинок, виготовленого Київським міським бюро технічної інвентаризації станом на 02.11.2012 року, вбачається, що вказаний садовий будинок загальною площею 349,8 кв.м. складається із трьох поверхів та має всі зручності для постійного проживання, оснащений опаленням, підключений до електропостачання та водовідведення, має гаряче водопостачання.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд вважає, що рішення відповідача щодо відмови у проведенні реєстрації місця проживання позивачів за адресою: АДРЕСА_2 є втручанням в їх право на вільний вибір місця проживання. Будь-яких доказів щодо наявності легітимної мети у такому втручанні не зазначено, посилання на неналежність даного будинку до категорії житлових не свідчить про те, що метою такого обмеження є забезпечення інтересів національної або громадської безпеки, громадського порядку, запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб. З цих підстав, суд вважає правильним задовольнити заявлені у справі позовні вимоги, визнавши рішення відповідача неправомірним та зобов`язавши його вчинити дії, зареєструвавши позивачів за адресою їх місця проживання: АДРЕСА_2 .

Керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Конституцією України, ст.ст. 29, 379, 380 Цивільного кодексу України, ст. 50 Житлового кодексу України, ст.ст. 1, 2, 5, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання рішень неправомірними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати неправомірними рішення Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації від 16.02.2017 року про відмову в реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язати Оболонську районну в м.Києві державну адміністрацію зареєструвати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку м.Маріуполь, Донецької області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Маріуполь, Донецької області за адресою їх місця проживання: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Оболонський районний суд м.Києва.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: А.М.Майбоженко