Справа № 803/928/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/9536/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до відповідача- Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, в якому просила зобов'язати нарахувати та виплатити суму не донарахованої індексації заробітної плати за період з 01 січня 2009 року по 30 червня 2012 року в розмірі 11 912,00 грн. та суму компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати за вказаний період.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2017 року позов задоволено. Зобов'язано Володимир-Волинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 не донараховану суму індексації заробітної плати за період з 01 січня 2009 року по 30 червня 2012 року. Зобов'язано Володимир-Волинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати за період з 01 січня 2009 року по 30 червня 2012 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, постанова прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що заробітна плата є багатоскладовою категорією, що в свою чергу впливає на правильне обчислення її індексації, ключовим моментом, що впливав на проведення індексації грошових доходів, є віднесення надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи до такої, що носить постійний характер або навпаки. Крім того, звертає увагу, що судові рішення, на зміст яких покликається позивач, не містять преюдиційних обставин для вирішення цього спору. Згідно з Порядком проведення індексації грошових доходів населення №1078 від 17 липня 2003 року, базовий місяць при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення визначається для кожного працівника індивідуально. Апелянт наголошує, що відсутні докази, які б вказували на порушення з боку відповідача норм законодавства, що діяли на час спірних відносин. Крім того, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати нараховується у зв'язку із порушенням строків її виплати, тобто вже нарахованої, але не виплаченої в строки, передбачені чинним законодавством. Оскільки, позивачем заявлена вимога про нарахування компенсації щодо оспорюваної суми (індексації заробітної плати), то і підстави для такої компенсації відсутні. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибула, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлена належним чином, подала до суду клопотання про розгляд справи в її відсутності, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у її відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідач (апелянт) - представник Володимир - Волинської обєднаної держаної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника відповідача (апелянта), перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 19 серпня 2003 року прийнята на посаду державного податкового інспектора групи по організації стягнення коштів та майна відділу стягнення податкової заборгованості Нововолинської ОДПІ. З дати призначення на посаду позивач працювала на різних посадах у Нововолинській ОДПІ та 14 березня 2016 року звільнена з посади головного державного ревізора-інспектора відділу оподаткування юридичних осіб Нововолинської ОДПІ на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (у зв'язку із скороченням чисельності), що підтверджується довідкою Володимир-Волинської ОДПІ від 15 лютого 2017 року №22/В/03-16-04-26 та копією трудової книжки позивача (а.с. 8,10).

На виконання звернення Управління Служби безпеки України у Волинській області від 19 вересня 2012 року № 54/3-4802 Володимир-Волинською ОДФІ провела перевірку дотримання вимог чинного законодавства України при нарахуванні та виплаті індексації грошових доходів службовим особам Нововолинської ОДПІ за період з 01 січня 2008 року по 01 серпня 2012 року, якою встановлено порушення відповідачем виконання вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", що призвело до недоотримання працівниками Нововолинської ОДПІ індексації заробітної плати за період з 01 січня 2008 року по 01 серпня 2012 року на загальну суму 182754,03 грн., в тому числі і позивачем.

На підставі висновків перевірки Володимир-Волинської ОДФІ, прокуратурою Волинської області на адресу територіальної державної інспекції з питань праці у Волинській області направлено лист від 05 листопада 2012 року №07/1-1367 вих. 12, згідно з яким доручено провести перевірку дотримання законодавства про оплату праці службовими особами Нововолинської ОДПІ.

За результатами перевірки ТДІПП у Волинській області склало акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №03-21-021/0462 (а.с.63-65) та винесло припис №03-01-04/0462-0398 від 16 листопада 2012 року (а.с.66-68), в якому зазначено, що індексація заробітної плати проводилась з порушенням пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, а саме: при нарахуванні індексації заробітної плати кожне підвищення складової заробітної плати вважалось базовим без врахування того, що розмір належної індексації заробітної плати в даному місяці перевищував розмір підвищення доходів працівника, в результаті чого працівникам безпідставно було відмовлено в проведенні індексації доходів. У період з 01 січня 2008 року по 01 серпня 2012 року на підставі наказів керівників Нововолинської ОДПІ працівникам проводились виплати, які носять стимулюючий характер, з одночасним ненарахуванням і виплатою індексації, яка носить обов'язковий характер, що суперечить вимогам статей 22, 33 Закону України "Про оплату праці".

За результатом перевірки, крім іншого, приписано: дотримуватись вимог пункту 2, 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003р. №1078 та постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012р. №526.

Судом першої інстанції також встановлено, що зазначений припис Нововолинська ОДПІ оскаржила до Волинського окружного адміністративного суду, який постановою від 11 січня 2013 року у справі №2а/0370/4007/12 відмовив у задоволенні позову Нововолинської ОДПІ (а.с.14-18). Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2014 року (а.с.19-22) та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 жовтня 2015 року (а.с.23-26) зазначена постанова Волинського окружного адміністративного суду залишена без змін.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що встановлено факт ненарахування та невиплати працівникам Нововолинської ОДПІ, в тому числі і позивачу, суми індексації заробітної плати, яка носить обовязковий характер, у період з 01 січня 2008 року по 01 серпень 2012 року відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», у звязку з чим є достатньо правових підстав для зобовязання відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недонараховану суму індексації заробітної плати за період з 01 січня 2009 року по 30 червня 2012 року. Крім того, оскільки не донараховано позивачу суму індексації заробітної плати за період з 01 січня 2009 року по 30 червня 2012 року, тому ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, способом відновлення порушеного права є зобовязання нарахування та виплати позивачу суми компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати за цей період.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з наступного.

Положеннями ст.43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду діяльності, реалізовує програми професійно - технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Структуру заробітної плати визначено ст. 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до пунктів 2.2.7, 2.2.8 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004р. №5, суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників та суми компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати входять до складу фонду додаткової заробітної плати.

Таким чином, суми індексації заробітної плати та компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати є складовими частинами заробітної плати (додатковою заробітною платою).

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» індексацію доходів населення віднесено до державних соціальних гарантій, які згідно зі статтею 19 цього ж Закону є обов'язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Ст.33 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України від 03 липня 1991р. №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення", згідно з нормами статей 1, 2 якого індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Ч.2 ст.233 КЗпП України передбачає, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У рішенні Конституційний Суд України від 15.10.2013 №9рп/2013 зазначив, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Індекс споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників обчислюється відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок №1078), згідно з пунктом 1-1 якого таке обчислення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Згідно з пунктом 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

Пунктом 5 цього Порядку передбачено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції базовим місяцем вважається місяць, у якому мало місце таке підвищення.

Для проведення подальшої індексації або здійснення чергового підвищення доходів випереджаючим шляхом обчислення індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком починаючи з наступного за базовим місяця.

Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить суму підвищення доходів випереджаючим шляхом у базовому місяці.

Вказаним Порядком також визначено, що індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Таким чином, чинним законодавством встановлено обов'язок для підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, проводити індексацію заробітної плати у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Як вбачається з матеріалів справи, приписом ТДІПП у Волинській області від 16 грудня 2012 року №03-01-04/0462-0398, який є чинний та не скасований в судовому порядку, встановлено, що основним нормативним документом, який регулює умови оплати праці установи - Нововолинської ОДПІ є постанова Кабінету Міністру України 09.03.2006 №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів". Відповідно до зазначеного нормативного документу останнє підвищення посадових окладів працівників відбулось у лютому 2008 року, а тому базовим періодом для обчислення індексації заробітної плати працівників, які працюють в установі з лютого 2008 року і в яких не зростали доходи на суму, що перевищує розмір індексації, є лютий 2008 року.

Перевіркою встановлено, що індексація заробітної плати Нововолинською ОДПІ проводилась з порушенням пункту 5 Порядку, а саме: при нарахуванні індексації заробітної плати кожне підвищення складової заробітної плати вважалося базовим без врахування того, що розмір належної індексації заробітної плати в даному місяці перевищував розмір підвищення доходів працівника, в результаті чого працівникам безпідставно було відмовлено в проведенні індексації доходів.

У період з 01 січня 2008 року по 01 серпня 2012 року працівникам Нововолинської ОДПІ проводились виплати, які носили стимулюючий характер, з одночасним ненарахуванням і виплатою індексації, яка носить обов'язковий характер, що суперечить вимогам статей 22, 33 Закону України «Про оплату праці».

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов'язання нарахувати та виплатити суму недонарахованої індексації заробітної плати за період з 01 січня 2009 року по 30 червня 2012 року є підставними та підлягають до задоволення.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що судові рішення про визнання протиправним та скасування вищезгаданого припису, яким були виявлені порушення щодо нарахування та виплати індексації заробітної плати працівниками Нововолинської ОДПІ, не стосуються позивача конкретно, оскільки згідно з проведеною перевіркою працівниками Нововолинської ОДПІ недоотримано індексації заробітної плати за період з 01 січня 2008 року по 01 серпня 2012 року на загальну суму 182754, 03 грн. Крім того, позивач у зазначений період працювала у Нововолинській ОДПІ та, як вбачається із довідки про заробітну плату, позивачу нараховувалась сума індексації заробітної плати в меншому розмірі, ніж це визначено.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині відсутності підстав для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати, то колегія суддів такі відхиляє, оскільки вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції з таких підстав.

Згідно з абз.8 п. 5 Порядку №1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Ст.1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем обрано правильний спосіб захисту порушеного права щодо зобовязання нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати, оскільки у звязку з тим, що відповідачем недонараховано позивачу суму індексації заробітної плати за період з 01 січня 2009 року по 30 червня 2012 року, а також те, що в разі нарахування та виплати позивачу суми індексації заробітної плати за вказаний період, не виключено непроведення відповідачем нарахування та виплати позивачу суми компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати за цей період, що може призвести до повторного звернення до суду та з врахуванням позиції Верховного Суду України про те, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду (справа №21-1465а15), тому і ці позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають до задоволення.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2017 року у справі № 803/928/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_3
Судді: ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повний текст судового рішення виготовлено 27 жовтня 2017 року.