Справа № 804/5040/16
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2017 рокусправа № 804/5040/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Уханенка С.А. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» звернулось до суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці ДФС в якому просило:

- скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110010000/2016/600023/1 від 11.02.2016 року;

- визнати недійсним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості товарів №110010000/2016/6000231 від 11.02.2016 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат», не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29 квітня 2015 року між публічним акціонерним товариством Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю Русская горно-металлургическая компания (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу № 15-0835-12, за умовами якого продавець зобов'язався здійснити поставку товару покупцю, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити товар на умовах, зазначених у додатках до контракту.

Згідно Додатку № 13 від 30.12.2015 року до вказаного контракту продавець зобовязався поставити залізорудний концентрат в кількості - 60 000 тон за ціною 1 924,73 рублів РФ за одну тону, на умовах поставки: DАР - станція Соловей/Тополі (Інкотермс -2010).

10 лютого 2016 року позивач звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС із митною декларацією № 110010000/2016/020161 для митного оформлення товару концентрат залізорудний агломераційний. Митна вартість товару була заявлена позивачем за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 Митного кодексу України.

На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем було надано наступні документи: контракт № 15-0835-12 від 29.04.2015 року; додаток № 13 від 30.12.2015 року; рахунки-фактуру (інвойси) № БЕЛ00088 від 24.01.2016 року, № БЕЛ00089 від 24.01.2016 року, № БЕЛ00090 від 23.01.2016 року, № БЕЛ00097 від 26.01.2016 року, №БЕЛ00098 від 26.01.2016 року, № БЕЛ00102 від 27.01.2016 року, № БЕЛ0010 від 27.01.2016 року разом з додатками; залізничні накладні № 20998587 від 23.01.2016 року, № 20998567 від 23.01.2016 року, № 20998496 від 23.01.2016 року, № 21001397 від 24.01.2016 року, № 21001431 від 24.01.2016 року, № 21001461 від 24.01.2016 року, №21002460 від 24.01.2016 року, № 21002446 від 24.01.2016 року, № 21002495 від 24.01.2016 року, № 45601846 від 25.01.2016 року, № 45624889 від 26.01.2016 року, 21010652 від 26.01.2016 року, № 21010714 від 26.01.2016 року, № 21010684 від 26.01.2016 року, № 45637196 від 26.01.2016 року, № 21013504 від 26.01.2016 року, №21013496 від 26.01.2016 року, № 21013430 від 26.01.2016 року, № 45703055 від 28.01.2016 року, № 45680543 від 27.01.2016 року, № 45680550 від 27.01.2016 року, №45729290 від 29.01.2016 року, № 21018896 від 27.01.2016 року, № 21017203 від 27.01.2016 року, № 21017092 від 27.01.2016 року, № 21017259 від 27.01.2016 року, №21018982 від 27.01.2016 року, № 43933621 від 25.01.2016 року, № 45729274 від 29.01.2016 року, № 43950609 від 27.01.2016 року; листи ПАТ ДМКД № 062Д/107 від 26.01.2016 року, № 062Д/115 від 27.01.2016 року, № 062Д/126 від 28.01.2016 року, №062Д/136 від 29.01.2016 року, № 062Д/145 від 29.01.2016 року, № 062Д/148 від 30.01.2016 року, № 062Д/155 від 01.02.2016 року, № 062Д/173 від 02.02.2016 року; рахунки від виробника до продавця б/н; сертифікати якості; відомості про відстань перевезення; копія митної декларації країни відправлення № 10101100/301215/0001780 від 30.12.2015 року.

Посадовою особою Дніпропетровської митниці ДФС здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, в результаті якого встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності, у звязку з чим декларанта повідомлено про можливість (відповідно до частини 6 статті 53 Митного кодексу України) подати будь-які інші наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.

Листом від 11.02.2016 року № 062Д/227 декларант повідомив про неможливість надання інших додаткових документів протягом десяти календарних днів, та, що документи будуть надані в установлений законом термін згідно частини 8 статті 55 Митного кодексу України.

11 лютого 2016 року Дніпропетровською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості № 110010000/2016/600023/1, яким митну вартість товару було збільшено, а також видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 110010000/2016/20008.

Не погодившись з обґрунтованістю винесення картки відмови у митному оформленні товару та рішення про коригування митної вартості, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що митним органом було обґрунтовано прийнято картку відмови в митному оформленні товару та рішення про коригування митної вартості товару.

Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53 Митного кодексу).

Відповідно до ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Натомість, у відповідності до чинного законодавства України, відповідач, як субєкт владних повноважень повинен діяти лише у межах повноважень та на підставі визначених законом.

Враховуючи аналіз приведених вище норм права, підставою для винесення картки відмови та проведенню дій по коригуванню митної вартості товару можуть слугувати лише обґрунтовані сумніви митного органу в правильності визначення декларантом митної вартості товару, що переміщується через митний кордон України.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що підставою для винесення митним органом оскаржуваного картки відмови у митному оформленні товару №№110010000/2016/600023/1 від 11.02.2016 року та рішення про коригування митної вартості товарів за митною декларацією №110010000/2016/6000231 від 11.02.2016 року стало виявлення наступних розбіжностей в поданих до митного оформлення документах:

- продавцем товару відповідно до контракту від 29.04.2015 року №15-0835-12 є ТОВ «Русская горно-металургическая компания», а відправником товару, відповідно до гр.2 МД №110010000/2016/020161 є ВАТ «Стойленський ГОК»;

- рахунки виробника не містять умов поставки та не завірені печаткою підприємства, що видало зазначені рахунки;

- не було надано документів, які містять відомості, що підтверджують транспортну складову у вартості оцінюваних товарів;

Вказані недоліки, на думку митного органу, унеможливили визначення митної вартості товару за методом №1, заявленим декларантом в ВМД.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованою зазначену позицію митного органу з огляду на наступне.

Як вбачається з поданої Позивачем митної декларації 110010000/2016/020190 від 10.02.2016 року, умовами поставки товару по договору було визначено DAP ст. Тополі.

За умовами постачання DAP продавець виконав свій обовязок по поставці, коли він надав покупцю товар, випущений у митному режим експорта і готовий до розвантаження з транспортного засобу, прибувшого до вказаного місця призначення. Умови поставки покладають на продавця обовязок нести всі витрати та риски, повязані з транспортуванням товару в місце призначення.

Отже, за зазначеною умовою поставки до ціни товару також включаться витрати на його транспортування.

Між тим, документи, які б підтверджували транспортну складову митної вартості товарів Позивачем надано не було.

В свою чергу, згідно змісту частини 2 статті 53 МК України, документи, що містять відомості про вартість перевезення, подаються у будь-якому разі, незалежно від умов поставки.

Тобто, у Позивача був наявний обовязок по наданню до митного органу документів, в яких містяться відомості стосовно вартості перевезення товару, яка б в свою чергу обґрунтовувала транспортну складову митної вартості заявленого товару.

Також, посилання позивача на оплату витрат на перевезення Продавцем товару спростовується відомостями, зазначеними в графі 23 залізничних накладних, в якій вказано, що платником тарифу по Російській залізниці є Акціонерне товариство Перша вантажна компанія.

При цьому жодних документів щодо взаємовідносин між Продавцем та Акціонерним товариством Перша вантажна компанія до митного оформлення не надано.

Наявність зазначених обставин свідчить про неналежне підтвердження Позивачем транспортної складової митної вартості товару.

Також, Позивачем до документів митного оформлення надано рахунки-фактури (інвойсів) та додатки до них, яких вбачається, що вони виставлені ТОВ Русская горно-металлургическая компания в рамках зовнішньоекономічного контракту від 29.04.2015 року № 15-0835, додатку № 13 від 30.12.2015 року на умовах поставки DАР ст. Соловей/Тополі. При цьому позивачем надано рахунки виробника, які виставлені покупцю ТОВ Русская горно-металлургическая компания для відправки отримувачу - публічному акціонерному товариству Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф. Е. Дзержинського в рамках контракту № 15-04-29 (дата не зазначена), додатку від 01.12.2015 року № 18. Рахунки виробника не містять умов поставки та не завірені печаткою підприємства, що видало зазначені рахунки (ВАТ Стойленський ГОК).

Також, рахунки виробника містять посилання на сертифікати якості для можливості ідентифікації партії товару за вмістом Fе; Вміст Fе за сертифікатами якості різний, проте незважаючи на підвищений або знижений вміст Fе за рахунками виробника вартість товару оцінено однаково.

Крім того, у податкового органу наявна інформація щодо митного оформлення ідентичного товару концентрат залізорудний агломераційний (за прямим контрактом, враховуючи якісні показники за вмістом Fе - в середньому від 66,1%-66,6%) на умовах СРТ Дніпродзержинськ МД від 13.03.2015 № 110010000/2015/020288 - 2,8569 руб.РФ/кг, МД від 13.03.2015 № 110010000/2015/020301 - 2,8534 руб.РФ/кг при базовій ціні сировини з базовим вмістом Ре 66% на рівні 2263,00 руб.РФ/т без ПДВ та вартості плати за перевезення, при цьому, вартість перевезення складає 580 руб.РФ/т. Тобто, вартість на умовах СРТ Дніпродзержинськ концентрату залізорудного агломераційного за прямим контрактом складає 2,843 руб.РФ/кг, а Позивачем за контрактом із посередником заявлено 1.9433 РФ/кг.

Отже, з зазначеного вбачається, що подані Позивачем документи не містять повних відомостей, на підставі яких можливо належним чином встановити митну вартість товару та як наслідок здійснити його митне оформлення.

В свою чергу, відповідно до ст.55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Таким чином, аналізуючи встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо обґрунтованості прийняття митним органом картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 року була прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко