Справа № 803/755/17
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8592/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року у справі за його позовом до Любешівського районного суду Волинської області, територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнання протиправною бездіяльність Любешівського районного суду Волинської області (далі - Суд) та територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області (далі - ТУ ДСА) щодо ненарахування та невиплати йому при виході у відставку вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою та зобов'язати відповідачів нарахувати та виплатити таку допомогу.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року у справі № 803/755/17 у задоволенні позову було відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про задоволення його позову у повному обсязі. У обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у період з 12 вересня 2001 року по 03 жовтня 2016 року обіймав посаду судді Суду. Станом на вересень 2011 року він набув право на отримання вихідної допомоги при виході у відставку відповідно до вимог ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VІ.

Оскільки набув право на вихідну допомогу у вересні 2011 року, то Закон України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року не позбавляє його права на її отримання.

Так як фінансування Суду здійснюється ТУ ДСА із Державного бюджету, то відсутність належного фінансування на виплату спірної вихідної допомоги з боку ТУ ДСА призвела до бездіяльності Суду щодо її ненарахування та невиплати, а тому ця бездіяльність є протиправною.

Особи, які беруть участь у справі, на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що постановою Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року № 1600-VIII «Про звільнення суддів» позивача було звільнено з посади судді Суду у зв'язку з поданням заяви про відставку і наказом Суду від 3 жовтня 2016 року № 6/02-04 «Про відрахування зі штату суду судді ОСОБА_2.» відраховано зі штату Суду 3 жовтня 2016 року у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Зважаючи на те, що на день звільнення ОСОБА_2 з посади судді у Законі України «Про судоустрій і статус суддів» була відсутня норма, яка б передбачала виплату спірної вихідної допомоги, то у відповідачів не було правових підстав для виплати такої позивачу.

Зазначені висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, позивач з 12 вересня 2001 року працював на посаді судді Суду і постановою Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року № 1600-VIII «Про звільнення суддів» був звільнений з цієї посади у зв'язку з поданням заяви про відставку. Згідно із наказом голови Суду від 3 жовтня 2016 року № 6/02-04 «Про відрахування зі штату суду судді ОСОБА_2.» позивач відрахований зі штату Суду 3 жовтня 2016 року у зв'язку з поданням заяви про відставку.

При звільненні з посади судді позивачу не було нараховано та виплачено вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою судді, у зв'язку з чим останній звернувся 21 грудня 2016 року до ТУ ДСА із заявою та отримав відповідь від 23 грудня 2016 року № 2933/04-27 про те, що ТУ ДСА проведено нарахування та виплату суддівської винагороди при відрахуванні зі складу Суду згідно з наказом голови Суду від 3 жовтня 2016 року № 6/02-04.

Приписами ч. 1 ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ було передбачено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна неоподатковувана допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України» від 02 грудня 2010 року № 2756-VI положення ч. 1 ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ було викладено у новій редакції, відповідно до якої судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Однак, Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ виключено.

Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII Закон України «Про судоустрій і статус суддів» було викладено у новій редакції, проте, розділом Х, який регулював статус судді у відставці, не було передбачено виплату суддям, які вийшли у відставку вихідної допомоги.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, згідно із ч. 1 ст. 143 якого судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою.

З огляду на викладене апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції у тому, що на день звільнення позивача з посади судді Суду постановою Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року № 1600-VIII «Про звільнення суддів» чинна редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не містила правових норм, які б передбачали виплату вихідної допомоги судді, який вийшов у відставку, та розмір такої допомоги.

При цьому суд апеляційної інстанції на підставі аналізу наведених вище правових норм акцентує увагу на тому, що Закон України «Про судоустрій і статус суддів» у всіх зазначених редакціях пов'язував право на отримання вихідної допомоги саме із виходом судді у відставку, а не із набуттям суддею права на таку. Тому покликання ОСОБА_2 на те, що право на спірну допомогу він набув ще у вересні 2011 року є безпідставними.

Одночасно апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 до спірних правовідносин слід застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час прийняття Верховною Радою України 22 вересня 2016 року постанови № 1600-VIII «Про звільнення суддів».

Окрім того, суд першої інстанції обґрунтовано врахував висновки, зроблені Конституційним Судом України у рішенні від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013 щодо правової природи вихідної допомоги судді, відповідно до яких вона є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку та не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року у справі № 803/755/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Л.П.Іщук

Р.Б.Хобор

Ухвала у повному обсязі складена 27 жовтня 2017 року.