Справа № 537/1415/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 р.Справа № 537/1415/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 23.05.2017р. по справі № 537/1415/17

за позовом ОСОБА_1

до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з адміністративним позовом до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України, в якому просили;

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмові їй у пільговому обчисленні стажу за період з 01 серпня 1980 року по 15 травня 1987 року, та з 18 травня 1987 року по 31 грудня 1990 року, з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців;

- зобов'язати відповідача здійснити обчислення пільгового страхового стажу з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців за період з 01 серпня 1980 року по 15 травня 1987 року, та з 18 травня 1987 року по 31 грудня 1990 рік, та провести виплати донарахованої пенсії у зв'язку з обчисленням пільгового страхового стажу з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до роботи Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців, починаючи з дати звернення, а саме з 03 лютого 2017 року.

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 23.05.2017р. по справі № 537/1415/17 позов задоволено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 23.05.2017р. та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що записи в трудовій книжці ОСОБА_1 підтверджують її стаж роботи в районах Крайньої Півночі та в прирівняних місцевостях, але не є підтвердженням поширення на позивача пільг, встановлених законодавством.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1, згідно даних трудової книжки та наказу Міністра юстиції Якутської НОМЕР_1 від 11 серпня 1980 року, прийнято на роботу державним нотаріусом Усть - Майської державної нотаріальної контори з 01 серпня 1980 року.

Окрім того, між ОСОБА_1 та Міністерством юстиції Якутської АРСР 01 серпня 1980 року укладено трудовий договір, відповідно до якого позивач зобов'язується пропрацювати в районі Крайньої Півночі в системі Міністерства юстиції Якутської АРСР на посаді державного нотаріуса Усть-Майського району.

У підпункті «в» пункту 2 зазначеного договору вказано, що при обчисленні трудового стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та інвалідністю, один рік роботи у Крайній Півночі зараховується як один рік і шість місяців.

На підставі наказу №29-К від 15 травня 1987 року позивач звільнена по переводу до комбінату «Джугджурзолото» Усть-Майського району.

З 18 травня 1987 року позивач призначена на посаду начальника юридичного бюро Гірничо-збагачувального комбінату «Джугджурзолото» п/о «Якутзолото» згідно наказу №65/К від 19 травня 1987 року.

Даний факт підтверджено також архівною довідкою Адміністрації муніципального району «Усть-Майський улус (район)» Республіки Саха (Якутія) №1210 від 14 листопада 2012 року, відповідно до якої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працювала на ГЗК «Джугджурзолото», який здійснював діяльність на території Усть-Майського району Якутської АРСР (зараз Республіки Саха (Якутія), та який відносився та відноситься до районів Крайньої Півночі; до 01 жовтня 1991 року нараховувався районний коефіцієнт 1,5, на підставі Постанови Уряду Республіки Саха (Якутія) від 24 вересня 1991 року №486 з 01 жовтня 1991 року нараховується до основної заробітної плати районний коефіцієнт 1,7.

Із займаної посади посаду начальника юридичного бюро Гірничо-збагачувального комбінату «Джугджурзолото» п/о «Якутзолото» звільнена 11 лютого 1992 року на підставі пункту 1 статті 33 Кодексу Законів про працю РРФСР у зв'язку із скороченням штатів, на підставі наказу №14-к від 11 лютого 1992 року.

Позивач звернулась до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, до якої додала документи, що підтверджують її пільговий стаж роботи в районах Крайньої півночі.

Кременчуцьким об'єднаним Управлінням Пенсійного Фонду України Полтавської області за результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1, пийнято рішення від 09 лютого 2017 року, яким позивачу обчислено стаж роботи без застосування пільг з тієї причини, що в наданому нею трудовому договорі не зазначено період, на який його укладено.

Позивач, не погоджуючись з такими рішеннями та діями відповідачів, звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що дії та рішення відповідачів є протиправними, а права позивача порушені.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно пункту 5 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що трудова книжка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, є належним документом для пільгового обчислення страхового стажу.

Окрім того, пунктом 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" встановлено, що робітникам, переведеним, направленим або запрошеним на роботу в райони Крайньої Півночі в умовах, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, на умовах укладання ними трудових угод про працю в цих районах на строк п'ять років, а на островах Північно-Льодовитого океану - два роки, надаються додаткового наступні пільги: зараховується один рік роботи у районах Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при розрахунку стажу, який надає право на отримання пенсії за віком та інвалідності.

Пунктом 110 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого Постановою Радою Міністрів СРСР № 590 від 03 серпня 1972 року передбачено, що робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 01 березня 1960 зараховуються до стажу в полуторному розмірі при умові, якщо працівник мав право на пільги, передбачені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (у даному випадку один рік за один рік і шість місяців) є сукупність таких умов: документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях; поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" та від 26 вересня 1967 року Про розширення пільг для працюючих осіб, працюючих у районах Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а також постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Позивач, звертаючись до Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України Полтавської області із заявою про призначення пенсії, додала оригінал примірника трудового договору від 01 серпня 1980 року, а також трудову книжку, відповідно до записів в якій працювала за вказаним договором більше п'яти років.

Приймаючи до уваги в сукупності наявні в матеріалах справи письмові докази, аналізуючи надані позивачем документи, а саме: трудовий договір, укладений між ОСОБА_1 та Міністерством юстиції Якутської АРСР 01 серпня 1980 року; наказ Міністра юстиції Якутської НОМЕР_1 від 11 серпня 1980 року; записи трудової книжки позивача; архівну довідку Адміністрації муніципального району «Усть-Майський улус (район)» Республіки Саха (Якутія) №1210 від 14 листопада 2012 року, суд приходить до висновку, що трудовий договір, укладений 01 серпня 1980 року, був дійсний більше п'яти років, що фактично підтверджується вказаними вище письмовими доказами.

У відповідності до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до частини статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі статтями 69, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин , що обґрунтовують вимоги та заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі .

За приписами ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставин справи, які підтверджуються доказами, та ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 23.05.2017р. по справі № 537/1415/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Григоров А.М. Подобайло З.Г.
Повний текст ухвали виготовлений 27.10.2017 р.