Справа № 554/2032/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 р.Справа № 554/2032/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 15.05.2017р. по справі № 554/2032/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління Служби безпеки України в Полтавській області

про визнання протиправною відмови, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава з адміністративним позовом до Управління Служби безпеки України в Полтавській області, в якому просив:

-визнати протиправною відмову УСБУ в Полтавській області, викладену в листі № 66/21-4/К-63/84 від 17 лютого 2017 року, щодо права ОСОБА_1 на призначення пенсії за вислугою років;

-зобов'язати УСБУ в Полтавській області підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області документи для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугою років з 1 лютого 2017 року.

-зобов'язати УСБУ в Полтавській області подати протягом одного місяця, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 267 КАС України.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 15.05.2017р. по справі № 554/2032/17 позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 17 жовтня 1978 року по 14 липня 1993 року проходив службу в УСБУ в Житомирській області.

Наказом Голови СБУ № 626лс від 12 листопада 1993 року позивач звільнений з військової служби в УСБУ в Житомирській області за п. «г» ст. 65 «Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу» в запас СБУ та виключений із списків особового складу УСБУ в Житомирській області з 15 листопада 1993 року.

Отже, на час звільнення позивача з військової служби в СБУ ОСОБА_1 виповнилось 35 років, та його загальний трудовий стаж становив 18 років.

30 січня 2017 року позивач звернувся до УСБУ в Полтавській області із заявою про призначення йому пенсії за вислугою років, зазначивши, що на час досягнення ним 45 років та виникнення спірних правовідносин він мав достатній загальний та спеціальний стаж роботи, а також на той час діяла редакція п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», що давало право позивачу на призначення пенсії за вислугою років.

Листом УСБУ в Полтавській області № 66/21-4/К-63/84 від 17 лютого 2017 року позивачу повідомлено про відсутність підстав для призначення пенсії за вислугою років, оскільки на момент його звільнення, тобто на 15 листопада 1993 року, він не досяг 45 років.

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з їх безпідставності та необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Порядок та умови призначення пенсій особам, звільненим з військової служби, і, зокрема з СБУ, визначаються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (від 09.04.1992 №2262-ХІІ зі змінами та доповненнями) (далі за текстом - Закон-№ 2262).

Так, стаття 2 Закону-№ 2262 визначає умови пенсійного забезпечення, а саме військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Позивач звільнений з військової служби в Управлінні СБ України в Житомирській області наказом Голови СБУ № 626-ос від 12.11.1993 р. за п. "г" ст. 65 Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу (у зв'язку з організаційними заходами в разі неможливості використання на військовій службі) в запас СБУ. Зі списків УСБУ в Житомирській області Позивача виключено наказом з 15.11.1993 р. На військовій облік направлено в Управління СБ України в Житомирській області.

Станом на 15 листопада 1993 року, тобто на дату звільнення ОСОБА_1 виповнилось 35 років, а загальний трудовий стаж складав 18 років.

Пунктом "б" частини 1 статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції Закону від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, чинного на час звільнення позивача з військової служби), право на пенсію за вислугу років мали особи офіцерського складу та особи середнього, старшого і вищого складу органів внутрішніх справ, які звільнені зі служби за віком, у зв'язку із хворобою, скороченням штатів або обмеженим станом здоров'я і на день звільнення досягли 45-річного віку та мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції Закону від 09.04.1992 № 2262-ХІІ на час звільнення позивача з військової служби), пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членів їх сімей згідно з цим Законом здійснюється Міністерством оборони України, Державним комітетом у справах охорони державного кордону України, Головним управлінням командуючого Національною гвардією України, Управлінням охорони вищих посадових осіб України, органами управління інших військових формувань, Службою безпеки України і Міністерством внутрішніх справ України в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту "б" частини 1 статті 50 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції Закону від 09.04.1992 № 2262-ХІІ на час звільнення позивача з військової служби), пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ - з дня звільнення зі служби, але не раніше того дня, до якого їм надавалося грошове забезпечення.

Таким чином, на день звільнення ОСОБА_2 з військової служби в СБ України (15 листопада 1993 року) у останнього не виникло умов та підстав для призначення пенсії і, зокрема, за вислугою років відповідно до пункту "б" частини 1 статті 12 Закону-№ 2262, оскільки йому не було 45 років та не було відповідного трудового стажу.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до абзацу 1 п. б ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (в редакції, яка діяла станом на дату звільнення позивача із заявою до відповідача) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 12 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Доводи позивача про те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню редакція ст. 12 Закону-№ 2262, яка була чинна на дату виповнення позивачу 45 років, і передбачала право виходу при досягненні 45-річного віку, незалежно до чи після звільнення, колегія суддів зазначає наступне.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Виходячи з наведеного, а також, враховуючи, що у 2003 році позивач не реалізував своє право на призначення пенсії, дія Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції Закону, що діяла в 2003 році) та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, не може поширюватися на позивача в питанні призначення пенсії за вислугу років в даний час.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог статті 99 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 № 1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян", функції з призначення та виплати пенсій згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01 січня 2007 року передано до органів Пенсійного фонду України.

Стаття 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції Закону від 09.04.1992 № 2262-ХІІ на час виникнення спірних відносин) визначає, що призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 12 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Крім того, статтею 48 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції Закону від 09.04.1992 № 2262-ХІІ на час виникнення спірних відносин) передбачено, що заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки.

При цьому, днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Особа, яка звернулася за призначенням пенсії, пред'являє паспорт або інший документ, що засвідчує особу.

З урахуванням викладеного, вимоги позивача до Управління СБ України в Полтавській області щодо вчинення дій з метою подальшого призначення йому пенсії за вислугу років є безпідставними, оскільки УСБУ в Полтавській області не є належним органом, на який покладено функції з призначення та виплати пенсій.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову та зазначає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 15.05.2017р. по справі № 554/2032/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Григоров А.М. Подобайло З.Г.
Повний текст ухвали виготовлений 27.10.2017 р.