Справа № 809/4391/15
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року № 876/5687/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної міграційної служби України, Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області, яким просив визнати протиправними дії Державної міграційної служби України та Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області, що стосуються його прав, свобод та інтересів, скасувати прийняті щодо нього рішення Державної міграційної служби України та Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області та зобов'язати Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області здійснити необхідну перевірку його громадянства і вжити заходів для видачі паспорта громадянина України замість викраденого на території Російської Федерації.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання ОСОБА_1 набув громадянство Російської Федерації. Позивач, як іноземець, порушив термін перебування на території України (строк закінчився 03.09.2014 року), за що його 17.09.2014 року постановою Коломийського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області притягнуто до адміністративної відповідальності. Окрім цього, щодо ОСОБА_1, як громадянина Російської Федерації, прийнято рішення №6 від 24.09.2014 року про примусове повернення за межі України, яким зобов'язано покинути територію України до 23.10.2014 року. У своїх поясненнях позивач визнав порушення ним строку перебування в Україні. 22.05.2015 року заступником начальника відділу у справах іноземців і осіб без громадянства та протидії незаконній імміграції було проведено перевірку фактів, викладених у зверненні ОСОБА_1 від 05.05.2015 року, складено висновок та надано письмову відповідь, в якій позивачу роз'яснено порядок реєстрації місця проживання іноземців на території України та отримання посвідки на постійне місце проживання. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що перебування ОСОБА_1 на території України суперечить чинному законодавству, дії відповідача є законними, а відповідь управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області достатньою та обґрунтованою.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповно встановив обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суддя порушив права на допит свідка, дослідження доказів, відмовивши у примусовому приводі свідка та в дослідженні оригіналів доказів, копії яких було надано відповідачами, які ймовірно не відповідали оригіналу.

В зв'язку з відсутністю клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, колегія суддів відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, ОСОБА_1 набув громадянство Російської Федерації, що підтверджується паспортом громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1, виданого ОСОБА_1 18.12.2007 року відділом УФМС Росії по Республіці Мордовія в Зубово-Полянському муніципальному районі.

06.06.2014 року ОСОБА_1 по паспорту громадянина Російської Федерації перетнув кордон України та прибув у Коломийський район.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначений Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року.

Строки перебування іноземців в Україні та порядок їх продовження визначаються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Порядком продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року № 150.

Згідно з п. 2 цього Порядку іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду з держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Заяви про продовження строку перебування на території України (далі - заяви) подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів Державної міграційної служби за місцем проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Так, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що дії відповідача є законними, оскільки позивач, як громадянин іншої країни, перебуває на території України понад установлений строк, чим порушує чинне законодавство.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається особам, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що заяви про надання дозволу на імміграцію подаються особами, які перебувають в Україні на законних підставах, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції. Заяву про надання дозволу на імміграцію заявник подає особисто до відповідного органу державної влади.

А згідно з ст. 11 цього Закону особі, яка постійно проживає за межами України і отримала дозвіл на імміграцію, дипломатичне представництво чи консульська установа України за її зверненням оформляють довгострокову візу. Зазначена особа в'їжджає на територію України в порядку, встановленому законодавством України. Після прибуття іммігранта в Україну він повинен звернутися протягом п'яти робочих днів до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, із заявою про видачу йому посвідки на постійне проживання.

У відповіді від 22.05.2015 року Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області на заяву позивача від 05.05.2015 року ОСОБА_1 роз'яснено порядок реєстрації місця проживання іноземців на території України. Крім того, роз'яснено, що він як особа, яка народилася на території України має право на набуття громадянства України за територіальним походженням та має підстави для отримання дозволу на імміграцію в Україну. Прийом документів для отримання дозволу на імміграцію в Україну може бути здійснено тільки в рамках діючого законодавства в порядку розгляду особистого звернення до підрозділу державної міграційної служби України за місцем проживання в Україні. Після отримання дозволу на імміграцію в Україну на підставі поданої заяви буде оформлено посвідку на постійне проживання з наступною реєстрацією місця проживання згідно з чинним законодавством.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, вказана відповідь управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області є повною та зрозумілою.

В свою чергу, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не навів жодних конкретних доводів того, в чому полягає неправильність чи необґрунтованість висновків суду першої інстанції, якими мотивовано оскаржувану постанову.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п. 1 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 червня 2016 року у справі № 809/4391/15 за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, скасування рішень, зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький