Справа № 819/676/17
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/7472/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Обрізка І.М., Хобор Р.Б.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Адемн» на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Адемн» до Головного управління ДФС в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування наказу та рішення,-

В С Т А Н О В И В:

27.04.2017 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Адемн» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС в Тернопільській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №575 від 07.04.2017р. про проведення документальної планової виїзної перевірки та рішення першого заступника ГУ ДФС у Тернопільській області №1899/10/19-00-14-01-13/4792 від 24.04.2017р. про застосування умовного адміністративного арешту майна ТОВ «Адемн».

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що документальна перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення, а право на проведення такої перевірки надається за умови пред'явлення копії наказу про проведення фактичної перевірки та направлення на проведення такої перевірки; у свою чергу непред'явлення таких документів є підставою для недопущення посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки. Таким чином, у відповідача наявне право на проведення документальної перевірки позивача.

Відносно тверджень позивача з приводу того, що головним бухгалтером відмовлено у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення планової документальної перевірки, оскільки директора ТОВ «Адемн» не було па місці у зв'язку із хворобою, а допуску до документів в головного бухгалтера не має, суд першої інстанції зазначає, що це не може вважатись правовою підставою для відмови платника податків у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

Суд першої інстанції вказує на те, що на виконання вимог приписів пункту 77.4 статті 77.4 ПК України ГУ ДФС у Тернопільській області 07.04.2017р. надіслано лист на адресу ТОВ «Адемн» повідомлення про проведення документальної планової виїзної перевірки та наказ на проведення перевірки, яке позивач отримав 13.04.2017р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а посадові особи прибули для проведення перевірки 19.04.2017р., як і було зазначено у наказі на проведення перевірки. Відтак, позивач помилково трактує норми податкового кодексу України з приводу рахування 10 календарних днів із терміну отримання повідомлення про проведення перевірки, оскільки зі змісту Податкового кодексу України випливає, що право на проведення документальної планової перевірки платника податків у відповідача було, тому що він не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслав рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Таким чином, спірний наказ прийнятий ГУ ДФС у Тернопільській області за відсутності порушення визначеної чинним законодавством процедури призначення документальної перевірки та за наявності передбаченої Кодексом підстави для її проведення та дотриманням обов'язкових для цього умов.

Крім того, враховуючи, що позивач не допустив перевіряючих до проведення перевірки, тому у відповідача було право для застосування арешту майна.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, ТзОВ «Адемн» оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що ТзОВ «Адемн» менше двох років, як зареєстроване суб'єктом господарювання і лише нещодавно почало здійснювати господарську діяльність. Незважаючи на це, судом першої інстанції жодним чином не було досліджено обставини включення позивача до плану-графіку проведення документальних перевірок на 2 квартал 2017 року, зокрема, ризики щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на органи ДФС.

Апелянт звертає увагу на те, що відповідно до п.5 Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №524 від 02.06.2015р. (у редакції наказу Міністерства фінансів України №723 від 04.08.2016р.) план-графік складається із планів-графіків територіальних органів ДФС та затверджується Головою ДФС. Однак, долучений відповідачем план-графік проведення документальних перевірок на 2 квартал 2017 року (витяг) затверджений першим заступником начальника ГУ ДФС у Тернопільскій області, тобто особою, яке на має на те відповідних повноважень.

Таким чином, незаконний план-графік проведення документальних перевірок на 2 квартал 2017 року став надалі підставою для видачі незаконного наказу заступником начальника Головного управління ДФС у Тернопільській області №575 від 07.04.2017 р. «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Адемн» та прийняття незаконного рішення першим заступником начальника ГУ ДФС у Тернопільській області від 24.04.2017 р. № 1899/10/19-00-14-01-13/4792 про застосування умовного адміністративного арешту майна ТОВ «Адемн».

Крім того, стверджує, що відповідно до п.77.4 ст.77 ПК України рішення про проведення документальної планової перевірки приймає керівник органу ДФС. Для цього він має видати відповідний наказ. Однак, наказ від 07.04.2017 р. №575 про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Адемн» виданий заступником начальника, що не відповідає вимогам ст.77 ПК України

Таким чином, наказ від 07.04.2017р. №575 про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Адемн» не відповідав вимогам ПК України, тому законних підстав для проведення перевірки не було.

Відповідно законних підстав для прийняття рішення першим заступником начальника ГУ ДФС у Тернопільській області від 24.04.2017 р. № 1899/10/19-00-14-01- 13/4792 про застосування умовного адміністративного арешту майна ТОВ «Адемн» не було, а тому такий є незаконним.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.75 ПК України (в редакції, що була чинною на час правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок і документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Статтею 77 ПК України (в редакції, що була чинною на час правовідносин) визначено порядок проведення документальних планових перевірок, відповідно до п.п.77.1, 77.2, 77.4, 77.6 якої документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п.77.4 ст.77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Зі змісту наведених норм вбачається, що документальна виїзна планова перевірка платника податків можлива за умови включення останнього до плану-графіка проведення перевірок та прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу оформленого наказом рішення про проведення такої перевірки.

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок регламентовані ст.81 ПК України.

Згідно п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи та не було спростовано ТзОВ «Адемн», останнє було включено до плану-графіку проведення планових документальних перевірок на 2-ий квартал 2017 року.

7 квітня 2017 року контролюючим органом на адресу ТОВ «Адемн» надіслано повідомлення про проведення документальної планової виїзної перевірки та наказ на проведення перевірки, яке позивач отримав 13.04.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а посадові особи прибули для проведення перевірки 19.04.2017р., як і було зазначено у наказі на проведення перевірки. Однак, посадових осіб контролюючого органу до перевірки допущено не було.

Відповідно до п.81.2 ст.81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків га/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

Як встановлено під час розгляду справи, позивач не допустив перевіряючих до проведення перевірки, тому у відповідача було право для застосування арешту майна.

Згідно п.94.1 ст.94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до п.94.5 ст.94 ПК України арешт майна може бути повним або умовним. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Пунктом п. 94.6 ст.96 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Підпунктом 94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України встановлено, що арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин, серед іншого, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Таким чином, п.п.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України передбачено дві самостійні обставини, за наявності яких може застосовуватися арешт майна платника податків, а саме: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення; платник податків відмовляється від допуску посадових осіб контролюючого органу.

На думку суду апеляційної інстанції, у зв'язку із не допуском посадових осіб контролюючого органу до перевірки на підставі звернення начальника управління аудиту ГУ ДФС у Тернопільській області Притули В.І від 21.04.2017 року першим заступником начальника ГУ ДФС у Тернопільській області Мельник М.В. 24.04.2017 року було правомірно прийнято рішення №1899/10/19-00-14-01-13/13/4792 про застосування умовного адміністративного арешту майна ТзОВ «Адемн».

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що листом ДФС України від 04.04.2017 року № 8293/7/99-99-14-03-01-17 затверджено план-графік проведення документальних планових перевірок платників податків на 2-ий квартал 2017 року, в якому визнано проведення документальної планової перевірки ТзОВ «Адемн» за період з 30.06.2015 року по 31.12.2016 року.

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до покликань представника позивача на ту обставину, що рішення про проведення документальної планової перевірки, яке оформляється наказом, приймається лише керівником, так як відповідно до вимог п.77.4 ст.77 ПК України рішення про проведення документальної планової перевірки приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою).

Не заслуговують на увагу покликання позивача на ту обставну, що рішення про застосування арешту майна платника податків приймається також лише керівником, так як згідно п.94.2 ст.94 ПК України керівник контролюючого органу (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Адемн» залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року у справі №819/676/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Адемн» до Головного управління ДФС в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування наказу та рішення - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді І. М. Обрізко
Р. Б. Хобор

Повний текст судового рішення виготовлено 24.10.2017 року.