Справа № 2-а/155/26/17,155/1536/16-а
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року № 876/1440/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Локачинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Горохівського районного суду Волинської області від 04 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Локачинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Локачинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, яким просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у поновленні йому виплати пенсії за віком та зобовязати відповідача поновити йому з 03.04.2016 року виплату раніше призначеної пенсії за віком.

Постановою Горохівського районного суду Волинської області від 04 січня 2017 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії Локачинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії за віком; зобовязано ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії по віку відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.05.2016 року; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова мотивована тим, що оскільки вказаного в п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року прийнято не було, то відповідно з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Законів України «Про державну службу» та «Про службу в органах місцевого самоврядування». Таким чином, на думку суду, з 01.06.2015 року зазначені особи втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаних Законів і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії по віку, призначена відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Разом з тим, суд зазначив про відсутність підстав для задоволення позову в частині позовних вимог за період з 03-30.04.2016 року, оскільки в матеріалах справи відсутні та судом не встановлені докази поважності пропуску строку звернення до суду в цій частині, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зобовязання поновити виплату пенсії за цей період необхідно залишити без розгляду.

Постанову в частині задоволення позову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що суд порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Законом України від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набув чинності з 01.04.2015 року, внесено зміни, зокрема, до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії, або щомісячного грошового утримання у порядку та умовах, передбачених, зокрема, Законами України «Про державну службу» та «Про службу в органах місцевого самоврядування», не випачується. А п. 2 Прикінцевих положень цього Закону було передбачено, що порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів незалежно від часу призначення пенсії. Норма щодо невиплати пенсії зазначеним особам була поширена також і на 2016 рік. ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і працював в органах місцевого самоврядування, а тому пенсія йому правомірно не виплачується.

Постанова в частині відмови у задоволенні позову не оскаржена, тому не переглядається в апеляційному порядку відповідно до положень ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України та з врахуванням розяснень, що містяться в п. п. 13.1, 13.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі».

В звязку з відсутністю клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, колегія суддів відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, ОСОБА_1 з 03.04.2016 року було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», однак зазначена пенсія йому не виплачується.

Також позивач працює на посаді сільського голови Скобелківської сільської ради Горохівського району Волинської області.

На звернення позивача ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області листом від 31.10.2016 року № 242/Ц-01 повідомило, що пенсія не виплачується на підставі Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» в звязку з тим, що він працює в органах місцевого самоврядування.

З 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VIII, яким було внесено зміни, зокрема, до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а саме ч. 7 ст. 21 даного Закону викладено в наступній редакції: «Тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються».

Таким чином, єдиною підставою для припинення виплати пенсії є перебування особи на роботі в органах місцевого самоврядування. Таке обмеження щодо виплати пенсії передбачено законом на період роботи пенсіонера на відповідній посаді та за відповідних умов, а виплата пенсії поновлюється після звільнення з роботи.

Проаналізувавши зміст вказаних норм, колегія суддів зазначає, що ними в імперативній формі встановлено необхідність зупинення виплати будь-якого виду пенсії в період проходження пенсіонерами служби в органах місцевого самоврядування у вказаний період (крім певних категорій пенсіонерів, до числа яких ОСОБА_1 не належить).

При цьому, слід зазначити, що п. 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» було передбачено, що дія Закону України «Про державну службу» поширювалась на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Водночас, з 01.05.2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, у відповідності до прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу та Постанова Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року «Про введення в дію Закону України «Про державну службу»(Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 491).

Таким чином, з 01.05.2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу», який поширював свою дію на органи і посадових осіб місцевого самоврядування, а чинний з 01.05.2016 року Закон України «Про державну службу» не регламентує правовий статус посадової особи органу місцевого самоврядування, оскільки посадові особи державної служби та посадові особи органів місцевого самоврядування є різними за своїм суб'єктним складом та розгалуженими за своїм статусом.

Крім того, відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 3 Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року дія цього Закону не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування, яким є, зокрема, сільський голова.

Також слід зазначити, що обмеження (зупинення) виплати пенсії особам, які є посадовими особами в органах місцевого самоврядування, продовжено до 31 грудня 2017 року згідно із Законом України від 06.12.2016 року № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набув чинності з 01.01.2017 року.

При цьому, колегія суддів враховує, що вказані вище норми у встановленому порядку не визнавались неконституційними, а тому були і є чинними у відповідних періодах і підлягають обовязковому виконанню.

Враховуючи положення наведених вище норм законодавства та ті обставини, що ОСОБА_1 у спірному періоді працював на посаді сільського голови Скобелківської сільської ради Горохівського району Волинської області, тобто є посадовою особою органу місцевого самоврядування, а також не є інвалідом І та II груп, інвалідом війни III групи, учасником бойових дій, чи особою, на яку поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», її право на отримання пенсії по інвалідності обмежене на період перебування на службі в органах місцевого самоврядування, в звязку з чим ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області правомірно не виплачувало у спірний період призначену позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає частковому скасуванню, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п. 1 ч. 1 ст. 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Локачинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області задовольнити.

Постанову Горохівського районного суду Волинської області від 04 січня 2017 року у справі № 155/26/17 за позовом ОСОБА_1 до Локачинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії скасувати в частині задоволення позову та прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5