Справа № 725/3800/17
Суддя: Стоцька Л. А.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/3800/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2017 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

За участю секретаря: Слободян В.О.

представника відповідача: Бучачої І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії.

Посилався на те, що з 12 квітня 1976 року працював на посаді судді. Постановою Верховної Ради України від 16 липня 2015 року №636-VIII «Про звільнення суддів» відповідно до пункту 9, частини 5, статті 126 Конституції України його було звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Таким чином він працював на посаді судді з квітня 1976 року до липня 2015 року, що складає 39 повних років.

Вказував на те, що 03 серпня 2015 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях із заявою про призначення та виплату довічного утримання судді.

Однак, згідно листа №13653/02 від 11.08.2015 року Управління було відмовлено у призначенні та виплату йому довічного грошового утримання, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року.

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2016 року, визнано протиправною відповідь Управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях про відмову в призначенні йому щомісячного грошового утримання від 11 серпня 2015 року. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях призначити позивачу довічне грошове утримання судді згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів», починаючи з 03 серпня 2015 року.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03 лютого 2016 року роз'яснено постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05 листопада 2015 року. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях призначити йому довічне грошове утримання судді згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 02.03.2015 року, починаючи з 03.08.2015 року.

Згідно із ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в редакції закону станом на 02 березня 2015 року, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Таким чином, судовими рішеннями Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05 листопада та від 30 лютого 2016 року зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях виплачувати позивачу довічне грошове утримання судді згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 03 серпня 2015 року.

Також позивач посилався на рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення ч.3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII. Натомість застосуванню підлягає ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213- VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Вважає, що йому підлягає нарахування та виплата довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, а тому йому повинно бути виплачена різниця між 90 та 60 відсотків грошового утримання судді у відставці за період від 03 серпня 2015 року до 08 червня 2016 року.

Також звертав увагу на те, що у липні 2017 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях із заявою про виплату йому різниці недоотриманого грошового утримання у розмірі 30 відсотків заробітної плати судді за період від 03 серпня 2015 року по 08 червня 2016 року.

Однак, листом від 08 серпня 2017 року № 263/0-11 Управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях відмовило в задоволенні вказаної заяви.

Вважає, що відмова у виплаті різниці недоотриманого грошового утримання є незаконною.

Просив визнати протиправною відповідь Управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях про відмову у виплаті йому різниці недоотриманого грошового утримання у розмірі 30 відсотків заробітної плати судді за період від 03 серпня 2015 року до 21 червня 2016 року, зобов'язати відповідача призначити та виплатити йому різницю недоотриманого грошового утримання у розмірі 30 відсотків заробітної плати судді за період від 03 серпня 2015 року до 21 червня 2016 року та стягнути з відповідача на його користь судовий збір.

04.09.2017 року по адміністративній позовній заяві до Управління пенсійного фонду України в м. Чернівці було відкрито скорочене провадження.

20.09.2017 року відповідачем через канцелярію суду було подано заперечення проти позову.

25.09.2017 року ухвалою судді справу було призначено до розгляду в загальному порядку.

Позивачу судове засідання не з'явився, проте подав через канцелярію суду заяву у якій просив суд розглянути адміністративний позов у його відсутності, обставини викладені у позові підтримав в повному обсязі. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях, просив в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ст.104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Як було встановлено судом, позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з квітня 1976 року обіймав посади судді у різних судових установах на території держави України. З травня 2008 року позивач обіймав посаду судді Чернівецького окружного адміністративного суду.

03.03.2015 року він звернувся до Вищої ради Юстиції з заявою про внесення подання про звільнення його з посади судді Чернівецького окружного адміністративного суду у зв'язку з поданням заяви про відставку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 досяг шістдесяти п'ятирічного віку.

Разом із тим, позивача з незалежних від нього причин було звільнено постановою Верховної Ради України лише 16.07.2015 року, на підставі якої, в подальшому, було видано наказ Чернівецького окружного адміністративного суду №59-ОС від 31.07.2015 року (а.с.20-38).

Судом також встановлено, що постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 05 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2016 року, визнано протиправною відповідь Управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях про відмову в призначенні йому щомісячного грошового утримання від 11 серпня 2015 року. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях призначити позивачу довічне грошове утримання судді згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів», починаючи з 03 серпня 2015 року.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03 лютого 2016 року роз'яснено постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05 листопада 2015 року. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Чернівцях призначити йому довічне грошове утримання судді згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 02.03.2015 року, починаючи з 03.08.2015 року.

В подальшому, ОСОБА_2 у липні 2017 року звернувся до відповідача з заявою про виплату йому різниці недоотриманого грошового утримання у розмірі 30 відсотків заробітної плати судді за період від 03 серпня 2015 року до 08 червня 2016 року (а.с. 13-17).

Проте, листом №263/0-11 від 08 серпня 2017 року Управлінням позивачу було відмовлено у задоволенні вказаної заяви (а.с.18).

Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

При вирішення даного публічно-правового спору, суд також враховує положення статті 22 Конституції України, відповідно до яких при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до положення частини першої статті 126 Конституції України, незалежність і недоторканність суддів гарантуються Контитуцією та законами України.

Незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону.

При вирішення питання про застосування правових норм у часі до спірних правовідносин, суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені ним у постанові №21-630а14 від 10.02.2015 року, згідно яких зміст та обсяг досягнутих соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Також, зазначене питання регламентовано рішенням Ради Суддів України №84 від 22.06.2007 року, відповідно до якого при розрахунку розміру щомісячно довічного грошового утримання суддям у відставці слід виходити із заробітної плати за останньою посадою, що займав суддя до виходу у відставку на час подання заяви про відставку.

Відповідно до положення ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України У мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011 зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу. Щомісячне довічне грошове утримання є гарантованою державою щомісячною від сплати податків грошовою виплатою, що слугує забезпеченню належного утримання судді, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків.

Окрім того, суд враховує, що рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення ч.3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII. Натомість застосуванню підлягає ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213- VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Відповідно до положення частини першої статті 126 Конституції України, незалежність і недоторканність суддів гарантуються Контитуцією та законами України.

Незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону.

При вирішення питання про застосування правових норм у часі до спірних правовідносин, суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені ним у постанові №21-630а14 від 10.02.2015 року, згідно яких зміст та обсяг досягнутих соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Крім того, Конституційний Суд України сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається (Рішення Конституційного Суду України від 06 липня 199 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004).

На вищезазначене вказують і рішення Конституційного Суду України у справах про гарантії незалежності суддів від 18.06.2007 року № 4-рп (2007) та про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання від 11.10.2005 року (2005), зі змісту яких вбачається, що Конституція України не допускає будь-яких обмежень у правах судді на заробітну плату, пенсію, щомісячне довічне грошове утримання, тощо.

Забезпечення гідного статусу життєвого рівня є обов'язком держави, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, належне матеріальне та соціальне забезпечення судді, як гарантія його незалежності.

Також, відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року «Брумареску проти Румунії» зазначено, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права (п.61). Також у Рішенні від 13 грудня 2001 року у справі «Церква Бессарабської Митрополії та інші проти Молдови» Європейський суд з прав людини наголосив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (п. 109).

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на виплату йому різниці недоотриманого грошового утримання, а тому вважає, що позов ОСОБА_2 обґрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 19 Конституції України, ст.ст. 102,109,129,138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" , ст.ст.2, 11, 86, 99, 100, 183-2, 254, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 08 серпня 2017 року про відмову виплати ОСОБА_2 різниці недоотриманого грошового утримання у розмірі 30 відсотків заробітної плати судді за період від 03 серпня 2015 року по 21 червня 2016 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити та виплатити ОСОБА_2 різницю недоотриманого грошового утримання у розмірі 30 відсотків заробітної плати судді за період від 03 серпня 2015 року по 21 червня 2016 року.

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_2 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Стоцька Л. А.