Справа № 816/192/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 р.Справа № 816/192/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Полтавської міської ради на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12.07.2017р. по справі № 816/192/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради , Державного реєстратора прав на нерухоме майно Колісник Юлії Ігорівни третя особа Перша Полтавська державна нотаріальна контора

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради, державного реєстратора прав на нерухоме майно Колісник Юлії Ігорівни, третя особа: Перша полтавська державна нотаріальна контора, в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 30282979 від 02 липня 2016 року; зобов'язати Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Полтавської міської ради провести державну реєстрацію нерухомого майна, що згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 березня 2003 року у справі 2-65/2003, належить ОСОБА_1.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.07.2017р. по справі № 816/192/17 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Колісник Юлії Ігорівни про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 02.07.2016 №30282979.

Зобов'язано державного реєстратора прав на нерухоме майно Колісник Юлію Ігорівну повторно розглянути заяву ОСОБА_1 прийняту управлінням державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради 01.07.2016 за реєстраційним номером 17478705, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 640,00 грн.

Виконавчий комітет Полтавської міської ради, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги виконавчий комітет посилається на те, що Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради є неналежним відповідачем у справі, оскільки не зареєстрований у якості юридичної особи, а є самостійним структурним підрозділом виконавчого комітету Полтавської міської ради. Зазначив також, що оскаржуване рішення державного реєстратора є правомірним, оскільки складено відповідно тих відомостей, що містяться в реєстрі, заперечував також проти того, що за рахунок бюджетних асигнувань управління стягнуто судовий збір з тих же підстав, що управління не є юридичною особою.

В судовому засіданні відповідач - Державний реєстратор прав на нерухоме майно Колісник Юлії Ігорівни, яка діяла від свого імені від представляла інтереси Виконавчого комітету Полтавської міської ради, апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі з підстав і мотивів, викладених у скарзі.

Позивач та представник позивача прийняли участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, проти задоволення апеляційної скарги заперечували, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції.

Представник відповідача - Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради та третьої особи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, осіб, які беруть участь у справі, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 01 липня 2016 року ОСОБА_1 подала заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень до управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради.

Разом із вказаною заявою позивач подала рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 27 березня 2003 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна придбаного за сумісні кошти у період перебування у шлюбу.

Вказаним судовим рішенням визнано за ОСОБА_1 право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Накладений арешт згідно ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 28.09.200 року, в тому числі, на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 - скасовано.

За результатами розгляду вказаної заяви, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Колісник Юлії Ігорівни від 02 липня 2016 року №30282979 відмовлено в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Вказане рішення вмотивовано тим, що відомості які містяться в Державному реєстрі речових прав та в рішенні Октябрського районного суду м. Полтави від 27.03.2003 містять розбіжності та суперечать один одному, а саме: в даті видачі документу, що є підставою виникнення обтяження та назві суду який його видав, що унеможливлює державну реєстрацію припинення арешту.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернуся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування та зобов'язання провести державну реєстрацію майна належного йому на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 27 березня 2003 року по справі №2-65/2003.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що рішення реєстратора підлягає скасуванню, а належним способом захисту прав позивача буде зобов'язання державного реєстратора прав на нерухоме майно Колісник Юлію Ігорівну повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про зняття обтяження, з нерухомого майна квартири АДРЕСА_1

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Спірні відносини урегульовано Законом України від 01.07.2004 №1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 N1127 /далі по тексту Порядок/.

Згідно абз. 1 частини першої статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (тут та надалі - у редакції, чинній на дату прийняття спірного рішення) /далі по тексту Закон/ дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Так, за приписами пункту 1 частини першої статті 2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 1 Закону встановлено, що державна реєстрація прав на об'єкт незавершеного будівництва та їх обтяжень у випадках, установлених законом, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об'єкта.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 9 названого Закону, державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

За правилами ч. 4 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Абзацом 6 пункту 17 Порядку встановлено, що у разі надходження до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса рішення суду про скасування рішення суду про заборону вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією прав, що набрало законної сили, уповноважена особа суб'єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник невідкладно реєструє таке рішення у базі даних заяв.

Відповідно до статті 20 Закону заява про державну реєстрацію прав та оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

У разі подання заяви про державну реєстрацію прав у паперовій формі така заява формується, реєструється у базі даних заяв із зазначенням дати і часу реєстрації та скріплюється власним підписом заявника.

Реєстрація заяв про державну реєстрацію прав проводиться в порядку черговості їх надходження.

Згідно з частиною першою статті 22 Закону документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства.

Судом встановлено та підтверджується письмовими поясненнями Першої Полтавської державної нотаріальної контори, що 04.10.2000 в Єдиному реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зареєстровано арешт на квартиру АДРЕСА_3 за даними реєстру підставою для вказаного обтяження слугувала ухвала Жовтневого районного суду м. Полтави від 03.10.2000 по справі №6560, суддя Бурбак В.Н.

Полтавський окружний адміністративний суд на виконання вимог ст. 11 КАС України, ухвалою від 31.03.2017 про витребував додаткові докази.

Так, Октябрським районним судом м. Полтава надано копії ухвали від 28.09.2000 та рішення від 27.03.2003 по справі №2-65.

З дослідженої в судовому засіданні копії ухвали Октябрського районного суду м. Полтава від 28.09.2000 по справі №2-65/03 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, встановлено, що вказаною ухвалою накладено арешт зокрема на квартиру АДРЕСА_2, копію ухвали направлено до 1-ї нотаріальної контори м. Полтави, ЖКГ м. Полтава, Октябрського райвиконкому м. Полтава, Мало-Тростянецького сільської ради Полтавського району та області до виконання.

Відповідно до пункту 23 статті 106 Конституції України (в редакції що діяла станом на 2000 рік) Президент України утворює суди у визначеному законом порядку.

Президента України від 22 січня 1996 року N76/96 "Про затвердження мережі та кількісного складу суддів районних (міських) судів України" затверджено мережу та кількісний склад суддів районних (міських) судів України, яким зокрема в м. Полтава створено три районні суди: Київський, Ленінський та Октябрський.

Крім того, Указ про створення в місті Полтаві Жовтневого районного суду або перейменування Октябрського районного суду в Жовтневий районний суд Президентом України не приймався.

З системного аналізу інформації наявної в ухвалі Октярбського районного суду м. Полтава від 28.09.2000 по справі №2-65/03 та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, судом встановлено, що працівниками Першої Полтавської державної нотаріальної контори допущено описку в частині зазначення назви суду, який виніс ухвалу про арешт майна та в зазначенні дати вказаної ухвали, оскільки Жовтневого районного суду м. Полтава не існує, як і не існує іншої ухвали, окрім ухвали Октябрського районного суду м. Полтава від 28.09.2000, про накладення арешту на спірну квартиру.

При цьому, арешт накладений ухвалою Октябрського районного суду м. Полтава від 28.09.2000 скасовано рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 27.03.2003 по справі №2-65/2003 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна, тобто у тій же справі, у якій прийнято судове рішення про вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, вказаним рішенням визнано за ОСОБА_1 право власності на трикімнату квартиру АДРЕСА_3.

Допущення Державним органом (Першою Полтавською державною нотаріальною конторою) під час проведення реєстрації обтяження на спірну квартиру описки в даті документа, що є підставою для виникнення обтяження та назві органу, який його видав не може бути підставою для відмови у проведенні державної реєстрації припинення арешту та позбавлення позивача права користування спірною квартирою, оскільки таке право винило у неї на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 27.03.2003 по справі №2-65/2003.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як визначено частиною першою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Колісник Юлії Ігорівни про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 02.07.2016 №30282979, а також про те, що належним способом захисту прав позивача буде зобов'язання державного реєстратора прав на нерухоме майно Колісник Юлію Ігорівну повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про зняття обтяження, з нерухомого майна квартири АДРЕСА_3 прийняту управлінням державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради 01.07.2016 за реєстраційним номером 17478705.

З приводу доводів апеляційної скарги виконавчого комітету Полтавської міської ради про те, що Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради є неналежним відповідачем, оскільки не зареєстровано у якості юридичної особи, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно Положення про управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради, управління є самостійним структурним підрозділом виконавчого комітету, до його функцій, зокрема, відноситься представництво інтересів в суді (п.п. 2.3.11 п. 2.3 Положеня).

За таких обставин, враховуючи, що у даному випадку, відповідач (управління) є суб'єктом владних повноважень, наділений функцією представництва в суді, доводи виконавчого комітету про те, що управління є неналежним відповідачем є безпідставними та необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що судом неправильно, за рахунок бюджетних асигнувань Управління стягнуто судовий збір з тих же підстав, що управління не є юридичною особою, колегія суддів також вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, норма процесуального законодавства, яка визначає порядок розподілу судових витрат передбачає його здійснення (за умови, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень) шляхом присудження судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань саме суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, і не пов'язує можливість такого присудження із тим, чи має статус юридичної особи такий відповідач - суб'єкт владних повноважень.

За приписами ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставин справи, які підтверджуються доказами, та ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Полтавської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12.07.2017р. по справі № 816/192/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Григоров А.М. Подобайло З.Г.
Повний текст ухвали виготовлений 27.10.2017 р.