Справа № 804/3097/16
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2017 р. Справа № 804/3097/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О.В.,
розглянувши в письмовому провадженні в місті Дніпрі адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Касмет» до Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
Відповідач надав письмові заперечення, відповідно до змісту яких оскаржувані рішення та інкасове доручення винесено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України.
29.08.2017р. судом прийнято рішення на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Згідно п.12.1. Інструкції № 22 про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, (далі - Інструкція), органом стягнення податкового боргу, відповідно до статті 41 Податкового кодексу України та статті 17 Бюджетного кодексу України, є органи державної податкової служби.
В силу п.41.2. ст.41 ПК України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.
Відповідно до н. 12.4. Інструкції, стягувач для стягнення коштів оформляє не менше ніж у трьох примірниках інкасове доручення (розпорядження) за формою, наведеною в додатку 24 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції.
Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Відповідно до пп.14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Матеріалами справи підтверджено, що у рядку призначення платежу інкасового доручення (розпорядження) № 184 від 30.03.2016 року стягувач обґрунтував своє право безспірного стягнення коштів, вказавши норми пп. 95.1 - 95.3 ст. 95 ПК України, згідно яких, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
При цьому, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Право податкової застави відповідно до пп. 89.1.1; 89.1.2 п. 89.1 ст. 89 ПК України, виникає у разі:
несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;
несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
Отже, у позивача, не було податкового боргу, в розумінні пп. 14.1.175 п. 14.1ст. 14 ПК України (оскільки в силу пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг це сума узгодженого грошового зобов'язання, однак ця сума не була узгоджена), а тому відповідач не набув права, в розумінні п.95.1 ст.95 ПК України, щодо здійснення за позивача на користь держави погашення податкового боргу шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна, яке перебуває у податковій заставі, в розумінні пп. 89.1.1; 89.1.2 п. 89.1 ст. 89 ПК України.
Відповідно до пп.14.1.153 п.14 ст.14 ПК України, податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
Матеріали справи підтверджують, що позивач не отримував від відповідача у встановлений нормою п.95.2 ст. 95 ПК України строк податкової вимоги на суму 6288,10 грн. (що передбачено пп.14.1.153 п.14.1 ст.14 ПК України), отже, не доведено наявність податкового боргу.
Таким чином, орган стягнення прийняв рішення про безспірне стягнення коштів не набувши права щодо безспірного стягнення податкового боргу.
Відповідно до пп.14.1.152 п.14.1 ст.14 ПК України, погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.
Суд приходить до висновку, що орган стягнення не мав правових підстав для прийняття рішення про безспірне стягнення коштів, оскільки у органу стягнення відсутні докази абсолютного значення суми податкового боргу, в розумінні пп.14.1.152 п.14.1 ст.14 ПК України.
Отже орган стягнення прийняв рішення не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття.
Однак, в момент прийняття рішення про безспірне стягнення коштів у позивача не існувало абсолютного значення суми податкового боргу, в розумінні пп. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 ПК України.
Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що спірне рішення Криворізької центральної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 30.03.2016 року №184 винесене не у спосіб та не на підставі чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.
Відповідно до ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст.158-163, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Касмет» до Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1