Справа № 814/1925/17
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

12 жовтня 2017 р. Справа № 814/1925/17
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 ,
доВійськової частини НОМЕР_1 (військова частина-польова пошта НОМЕР_2 ),
простягнення коштів в сумі 1023,03 грн.,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) з вимогами стягнути з відповідача на його користь недоотримане грошове забезпечення в розмірі 1023,03 гривень.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що за вересень 2016 йому нараховано грошове забезпечення в розмірі 5246,29 гривень, однак виплачено лише 4223,26 гривень, оскільки утримано податок з доходів фізичних осіб та військовий збір. Утримання податку суперечить п.168.5 ст.168 Податкового кодексу України.
Відповідач позов не визнав просив в його задоволенні відмовити. Свої заперечення відповідач обґрунтував тим, що з квітня 2016 року позивач вже не є військовослужбовцем, а тому під час проведення з ним остаточного розрахунку у вересні 2017 року, у військової частини не було підстав для компенсації податку на доходи фізичних осіб. На обґрунтування своєї позиції відповідач послався на листи Державної фіскальної служби від 02.08.12 та від 02.11.15.
Позивач та відповідач заявили клопотання про розгляд справи без участі їх представників, у зв`язку з чим справа була розглянута в порядку письмового провадження.
Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.
30.01.15 ОСОБА_1 відповідно до Указу Президента «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 був призваний на військову службу у зв`язку з мобілізацією.
Військову службу за мобілізацією в особливий період ОСОБА_1 проходив у військовій частині НОМЕР_1 на посаді помічника командира бригади начальника юридичної групи.
29 квітня 2016 р. ОСОБА_1 було звільнено в запас відповідно до Указу Президента України №115/2016 «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року № 607 та під час першої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15».
Під час звільнення ОСОБА_1 було виплачено одноразову грошову допомогу у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією.
Але, ОСОБА_1 не погодився з нарахованим розміром зазначеної одноразової грошової допомоги та звернувся до суду.
28.09.15 постановою Миколаївського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №14/1049/16 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок і виплату йому одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, із зарахуванням до вислуги років часу роботи на посаді судді Свердловського міського суду Луганської області з 17.06.2013 року по 30.01.2015 року та часу навчання на денному факультеті №6 (військово-юридичному) Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого з 01.09.2003 року по 01.09.2007 року.
В вересні 2017 року військовою частиною на виконання зазначеної постанови суду було здійснено доплату грошової допомоги при звільненні 5246,28 гривен. З цієї суми утримано 944,33 гривень податку з фізичних осіб та 78,69 гривень військового збору.
4223,26 гривень перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 .
Відповідно до п.168.5 ст.168 ПК України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Відповідно до п.п.3, 4 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.04 №44 виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Таким чином, суд дійшов висновку, що здійснюючи у вересні 2017 року розрахунки з позивачем за квітень 2016 року, відповідач повинен був нарахувати та виплатити грошову компенсацію за суму податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення у розмірі 944,33 гривень.
Та обставина, що станом на вересень 2017 року ОСОБА_1 вже не був військовослужбовцем, жодним чином не впливає на його право отримати цю компенсацію, оскільки у вересні 2017 року, відповідач здійснював остаточній розрахунок ще за квітень 2016 року, якій він зі своєї вини своєчасно не зробив. Оскільки, станом на квітень 2016 року, ОСОБА_1 мав право на цю компенсацію, він її не втратив і на момент фактичної сплати коштів у вересні 2017 року.
Посилання відповідача на листи ДФС, суд не приймає як належні, оскільки зазначені документи не є нормативно-правовими актами.
В цій частині позов належить задовольнити та стягнути на користь ОСОБА_1 з відповідача 944,33 гривень.
Щодо решти суми в 78,69 гривень, утриманої відповідачем в якості військового збору, необхідно зазначити наступне.
Відповідно до п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.
Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Відповідно до п.1.7 п.16-110 розділу ХХ «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, на період проведення антитерористичної операції, не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення військовослужбовців на період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції.
Враховуючи, що доплата у вересні 2017 року була здійснена відповідачем відповідно до постанови МОАС від 28.09.16 за спірний період із зарахуванням до вислуги років часу роботи на посаді судді Свердловського міського суду Луганської області з 17.06.2013 року по 30.01.2015 року та часу навчання на денному факультеті №6 (військово-юридичному) Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого з 01.09.2003 року по 01.09.2007 року, у квітні 2016 року, то в цей період ОСОБА_1 вже не перебував у зоні проведення антитерористичної операції у нього були відсутні пільги щодо сплати військового збору.
В цій частині позову належить відмовити.
Позов задовольнити частково.
Судові витрати по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
1.Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) недоотримане грошове забезпечення в розмірі 944,33 гривень (дев`ятсот сорок чотири грн. тридцять три коп.).
3. В решті позовних вимог відмовити.
4. Апеляційна скарга на цю постанову може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання у повному обсязі.

Суддя В. В. Біоносенко