Справа № 225/4833/17
Суддя: Геря О. Г.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дзержинський міський суд Донецької області
Провадження №2-а/225/107/2017
Єдиний унікальний номер 225/4833/17
Постанова

іменем України

25 жовтня 2017 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Геря О.Г.,

за участі:

секретаря судового засідання - Савченко О.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати неправомірними дії Департаменту соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області щодо призначення їй, як внутрішньо переміщеній особі, щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на період: з 27.03.2017 року по 26.09.2017 року та зобов'язати Департамент соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області призначити та виплатити їй цю допомогу в розмірі 442 грн. з моменту її припинення, посилаючись на те, що вона перебуває на обліку в зазначеному Департаменті соціального захисту населення як внутрішньо переміщена особа. Відповідно до постанови КМУ від 01 жовтня 2014 року №505 разом зі своїми дітьми: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, отримувала щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на період: з 21.09.2016 року по 20.03.2017 року в загальному розмірі 2210 грн. щомісячно, з яких: по 884 грн. на двох дітей та 442 грн. на себе. ІНФОРМАЦІЯ_4 її неповнолітній дитині ОСОБА_3 виповнилось шість років, у зв'язку з чим, на думку відповідача, вона стала працездатною особою, тому з 01.02.2017 року їй було припинено виплату адресної допомоги в розмірі 442 грн. Також позивачка зазначила, що перебувала на обліку в міському центрі зайнятості, як безробітна особа з 04.01.2017 року. Вважає дії відповідача неправомірними, оскільки виплата щомісячної адресної допомоги в зв'язку з не працевлаштуванням була припинена їй з 01 лютого 2017 року, однак нею до Департаменту соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області була надана довідка з Торецького міського центру зайнятості для призначення та виплати державної допомоги в зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, які не застраховані в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування з 17.02.2017 року по 22.06.2017 року, що повністю відповідає вимогам норми, зазначеній у п.12 постанови КМУ №505.

Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримувала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання також не з'явився, направив до суду письмові заперечення, які мотивував тим, що адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг була призначена позивачці з 27.03.2017 року по 26.09.2017 року в розмірі 1768 грн. щомісячно, тобто по 884 грн. на кожну її дитину. На позивачку допомога в розмірі 442 грн. не нараховувалась відповідно до п.7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505. З 04.01.2017 року ОСОБА_1 перебувала на обліку як безробітна в Торецькому міському центрі зайнятості, але не була працевлаштована. За таких обставин відповідач вважає, що перерахунок адресної допомоги ОСОБА_1 був зроблений правильно згідно з вказаним вище Порядком, затвердженим КМУ за №505 від 01.10.2014 року. З ІНФОРМАЦІЯ_4 в позивачки змінилася категорія її працездатності, оскільки дитині виповнилося 6 років. 23.05.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Департаменту про призначення допомоги як внутрішньо переміщеній особі, оскільки в неї змінилась категорія працездатності на доглядає за дитиною до 3 років у зв'язку з народженням третьої дитини. Тому Департаментом був зроблений перерахунок виплати допомоги з 23.05.2017 року по 31.05.2017 року в розмірі 2210 грн., з яких: по 884 грн. на двох дітей, 442 грн. на позивачку, а з 01.06.2017 року по 26.09.2017 року в розмірі 2400 грн., оскільки змінився склад її сім'ї.

З'ясувавши всі обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Департаменті соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 13 травня 2017 року №.

Також на обліку в цьому ж Департаменті як внутрішньо переміщена особа перебувають: її неповнолітній син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою № від 13.052017 року, її малолітня дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою № від 13.05.2017 року, та її малолітня дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується довідкою № від 13.05.2017 року.

Судом також встановлено, що відповідно до постанови КМУ від 01 жовтня 2014 року №505 позивачка отримувала щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, що була призначена на період: з 21.09.2016 року до 20.03.2017 року в розмірі 442 грн. щомісяця - на проживання позивачки, та по 884 грн. щомісяця - на кожну її дитину.

З 01.02.2017 року відповідачем було припинено виплату ОСОБА_1 грошової допомоги відповідно до п.7 постанови КМУ від 01 жовтня 2014 року №505 як особі працездатного віку, яка не працевлаштувалася, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 синові позивачки ОСОБА_2 виповнилось шість років.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 04.01.2017 року перебувала на обліку як безробітна в Торецькому міському центрі зайнятості, їй була призначена допомога по безробіттю з ІНФОРМАЦІЯ_4 тривалістю 360 календарних днів. В подальшому нею був наданий відповідачу листок непрацездатності по вагітності та пологам для призначення й виплати державної допомоги в зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, які не застраховані в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. В зв'язку з чим позивачці Департаментом було призначено допомогу з 01.02.2017 року по 28.02.2017 року за листком непрацездатності в розмірі 2264,08 грн.

Як вбачається з рішення Департаменту соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області від 12.04.2017 року, 27.03.2017 року ОСОБА_1 звернулась з заявою про подовження виплати адресної допомоги й на період з 27.03.2017 року по 26.09.2017 року була призначена допомога в розмірі 884,00 грн. як щомісячна адресна допомога для покриття витрат на проживання дитині позивачки ОСОБА_2, а також у розмірі 884,00 грн. як щомісячна адресна допомога для покриття витрат на проживання дитині позивачки ОСОБА_3

Крім того, з значеного рішення вбачається, що відбулись зміни в складі сім'ї позивачки щодо категорії працездатності: працездатна, не здійснює догляду за дитиною, не працює з ІНФОРМАЦІЯ_4, й ОСОБА_1 не включена з цього моменту до розрахунку відповідно до постанови КМУ №212 від 31.03.2015 року.

Тобто, з ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідачем було припинено виплату щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання ОСОБА_1

14.06.2017 року, тобто після народження третьої дитини, в зв'язку зі зміною обставин, ОСОБА_1 повторно звернулась до відповідача та їй була призначена щомісячна адресна допомога, як тимчасово непрацездатній особі, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох років на період: з 23.05.2017 року по 31.05.2017 року в загальному розмірі 2210,00 грн., а з 01.06.2017 року по 26.09.2017 року в розмірі 2400,00 грн.

Проаналізувавши доводи заперечень представника відповідача, суд не приймає їх до уваги та вважає, що припинення виплати ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі й на оплату житлово-комунальних послуг, є безпідставним, виходячи з такого.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно із ст.2 КАС України в справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч.1 ст.4 вказаного вище Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №505 від 01 жовтня 2014 року, визначено механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пунктів 2, 3 цього Порядку, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, інваліди, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сім'ї); для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї). Загальна сума допомоги на сім'ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім'ї та не може перевищувати 2 400 гривень.

Згідно із п.7 Порядку, якщо в складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Відповідно до п.3 Порядку особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Тобто згідно з зазначеним Порядком, грошова допомога не призначається на наступний шестимісячний період в тому числі особам працездатного віку, які не працевлаштувалися після шестимісячного строку отримання грошової допомоги.

Пунктом 12 Порядку визначено, що виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: подання уповноваженим представником сім'ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

З системного аналізу зазначеного пункту цього Порядку вбачається, що ним регулюються умови припинення призначеної грошової допомоги та умови поновлення її виплати.

Зі змісту пп. 2, 3, 5, 6 Порядку вбачається, що грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати в статусі не працевлаштованої (безробітної) особи. В разі, якщо така особа набула іншого статусу, в тому числі й статусу особи, яка доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку, і її статус не суперечить вказаним вище пунктам Порядку, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Позивачка звернулася до відповідача, повідомивши його про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги, а саме: про те, що змінився її статус, і вона перебуває на лікарняному по вагітності та пологам з 17.02.2017 року по 22.06.2017 року, однак їй з ІНФОРМАЦІЯ_4 взагалі була припинена виплата адресної допомоги в розмірі 442 грн., не зважаючи на той факт, що остання перебувала на обліку в Торецькому міському центрі зайнятості з 04.01.2017 року.

Між тим, такі дії відповідача щодо припинення виплати щомісячної адресної допомоги позивачці є неправомірними, оскільки до останньої не може бути застосовано наслідки не працевлаштування, визначені п.7 Порядку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що слід зобов'язати відповідача призначити та виплатити позивачці, як внутрішньо переміщеній особі, щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на житлово-комунальних послуг в розмірі 442 грн. з моменту її припинення, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_4, задовольнивши частково вимоги позивача.

Ухвалою судді Дзержинського міського суду Донецької області від 20 вересня 2017 року позивачка була звільнена від сплати судового збору.

Відповідно до положень ст.5 Закону України «Про судовий збір» органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчі органи міських рад, на які покладено завдання щодо вирішення питань соціального захисту населення. Таким чином, судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись ст.ст.2, 7, 8, 11, 17, 86, 159-163 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Департаменту соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеній особі, щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Зобов'язати Департамент соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області призначити та виплатити ОСОБА_1, як внутрішньо переміщеній особі, щомісячну державну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в розмірі 442 (чотириста сорок дві) грн. з моменту її припинення, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_4.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Дзержинський міський суд Донецької області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С у д д я: