Справа № 296/4247/17
Суддя: Бондарчук В. В.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/4247/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді Бондарчука В.В.,

секретаря Тузенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа: Управління МВС України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у затвердженні висновку про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850; зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 206 700,00 грн., відповідно до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850; зобов'язати відповідача подати у встановлений строк звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позову зазначив, що він проходив службу в органах внутрішніх справ та Національної поліції України на різних посадах з 03.04.1997 року по 31.12.2015 року та наказом ГУ НП в Житомирській області від 30.12.2015 №72 о/с був звільнений з ОВС за п. 2 ч.1 ст.77 (через хворобу). Після звільнення з ОВС (06.11.2015), у зв'язку із погіршенням стану здоров'я, він пройшов медичне обстеження військово-лікарською комісією державної установи "Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" з метою визначення придатності за станом здоров'я проходити подальшу службу в органах поліції. В результаті медичного огляду йому було видане свідоцтво про хворобу в якому вказано, що він не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний стан, а також зазначено, що травма пов'язана з виконанням службових обов'язків. У подальшому 20.01.2016 обласною МСЕК № 2 йому була встановлена третя група інвалідності з 13.01.2016, а також зазначено, що травма пов'язана з виконанням службових обов'язків. На початку квітня 2016 він звернувся до УМВС України в Житомирській області із заявою та додатками до неї, передбаченої п. 7 Порядку для виплати одноразової грошової допомоги. В свою чергу, УМВС України в Житомирській області направило висновок щодо виплати грошової допомоги до МВС України та нарахувало йому одноразову грошову допомогу у розмірі 206 700,00 грн., у відповідності до п. 8 Порядку. Листом № 924/29/05-2016 від 03.06.2016 року Міністерство внутрішніх справ України повернуло без розгляду матеріали про призначення одноразової грошової допомоги позивачу зазначивши, що призначення вказаної допомоги повинно проводитись за останнім місцем служби поліцейського.

Не погоджуючись з діями МВС України, позивач оскаржив дії останнього, та постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 01.12.2016 року, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2017 року, позов останнього до МВС України, третя особа: Національна поліція України про визнання протиправною відмову, зобов'язання прийняти рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги було задоволено частково. На підставі виконавчого листа №806/886/16 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 01.03.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Листом УМВС України в Житомирській області від 13.03.2017 року №509/29/05-2017 повідомлено позивача, що матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 01.12.2016 року розглянуті Департаментом фінансово-облікової політики МВС України та повернуті без права на виплату. Позивач вважає дії МВС України в частині відмови у затвердженні висновку щодо виплати грошової допомоги, яка передбачена Порядком №850 без права на виплату протиправними, такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, представник позивача подав заяву до суду про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надіслав до суду заперечення проти позову та просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі.

Представник третьої особи - УМВС України в Житомирській області в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ. Наказом управління МВС України в Житомирській області № 325 о/с від 05.11.2015 року звільнений у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) з 06.11.2015 року (витяг з наказу а.с. 13). Відповідно до наказу № 18 о/с від 07.11.2015 року ОСОБА_1 призначений заступником командиром роти батальйону патрульної поліції Головного управління національної поліції у Житомирській області, з присвоєнням спеціального звання "капітан поліції" (витяг з наказу а.с. 14). Наказом Головного управління Поліції в Житомирській області № 72 о/с від 30.12.2015 року звільнений зі служби в поліції (витяг з наказу а.с. 15).

Відповідно до виписки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №218877 від 20.01.2016 року, за результатами первинного огляду з 13.01.2016 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, захворювання, так, повязаної з виконанням службових обов'язків (а.с.16).

Свідоцтвом про хворобу №574/152 також підтверджено наявність у позивача захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.22).

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 01.12.2016 року (а.с.5-7) позов ОСОБА_1 було задоволено частково та визнано протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850, зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути питання щодо призначення, нарахування і виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі виконавчого листа №806/886/16 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанською А.Л.01.03.2017 року було винесено постанову ВП №53500830 про відкриття виконавчого провадження (а.с.9).

УМВС України в Житомирській області відповідно до постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 01.12.2016 року направило до МВС України висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1

Вказаний висновок МВС України не погоджений.

Листом від 13.03.2017 року №509/29/05-2017 УМВС України в Житомирській області повідомив позивача, що матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови від 01.12.2016 розглянуті Департаментом фінансово-облікової політики МВС України та повернені без права на виплату,оскільки на час установлення втрати працездатності та написання заяв про призначення одноразової грошової допомоги позивач був поліцейським, отже виплати повинна проводитися відповідно до вимог ЗУ "Про національну поліцію" (а.с.12).

Як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження від 11.04.2017 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №806/886/16 виданого 13.02.2017 року Корольовським районним судом м.Житомира закінчено (а.с.10).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію", Кабінет Міністрів України Постановою № 850 від 21.10.2015 затвердив "Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" (далі - Порядок № 850).

Згідно підпункту 2 пункту 2 Порядку № 850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов»язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи (п.п.2 п.3 Порядку №850).

Відповідно до п.7 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

- заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

- довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією;

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- акту розслідування нещасного випадку та акту, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає до Міністерства Внутрішніх Справ України в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цього Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги (п.7 Порядку №850).

МВС України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (п.9 Порядку №850).

Виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ (п.11 Порядку №850).

Відповідно до абз.3 п.15 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Проаналізувавши наведені норми законодавства, суд приходить до висновку, що за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку № 850. Зазначеним Порядком чітко встановлено, що заяву про виплату цієї допомоги такий працівник подає керівнику органу внутрішніх справ, у якому проходив службу, останній складає висновок щодо виплати грошової допомоги та надсилає його до МВС для прийняття відповідного рішення.

Той факт, що позивач після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ був прийнятий на службу в органи поліції, не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850.

Суд звертає увагу, що відповідно до Закону України "Про Національну поліцію", Постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №641 "Про утворення Національної поліції України" та "Положення про Національну поліцію", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 р. № 877, Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністерство внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

З положень вказаних нормативно-правових актів не вбачається, що органи Національної поліції є правонаступниками органів внутрішніх справ.

Також суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Тобто, необхідною умовою для отримання поліцейським зазначеної допомоги є визначення поліцейському інвалідності внаслідок травми, повязаної з виконанням службових обовязків саме в органах поліції, а не в органах внутрішніх справ, а тому на позивача не розповсюджується зазначена норма.

Як зазначалось, позивачу встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а тому він має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850, тобто за останнім місцем служби саме в органах внутрішніх справ і рішення щодо такої виплати має прийняти саме Міністерство внутрішніх справ України.

Як вказувалося вище, постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 01.12.2016 року, позов ОСОБА_1 до МВС України було задоволено.

Матеріали щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до вищевказаної постанови суду, опрацьовані та повернуті без права на виплату.

За таких обставин, дії відповідача щодо відмови у затвердженні висновку про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з тих підстав, що призначення такої допомоги має здійснюватися за останнім місцем служби поліцейського, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є протиправними.

Щодо вимоги про зобов'язання Міністерство внутрішніх справ України призначити і виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 206 700,00 грн., яка була нарахована УМВС України в Житомирській області слід зазначити наступне.

Згідно пункту 2 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Судом враховується, що незважаючи на те, що відповідно до постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 01.12.2016 року, відповідач хоча і був зобов'язаний розглянути питання про призначення або відмову у призначенні позивачу одноразової допомоги, проте враховуючи його право на отримання такої допомоги, про що було зазначено в судових рішеннях, іншого варіанту поведінки суб'єкта владних повноважень за законом не існувало, крім призначення допомоги.

Проте відповідач повторно відмовив позивачу у призначенні належної одноразової грошової допомоги.

Конституційний суд України, в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3 рп/203 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до статті 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод (Право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, на думку суду, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти таке, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В зв'язку з викладеним суд дійшов до висновку про те, що єдиним ефективним та адекватним наявним обставинам способом захисту прав позивача буде зобов'язання відповідача призначити та виплатити зазначену допомогу, в зв'язку з чим задовольняє дану вимогу в повному обсязі.

Також, у позовній заяві міститься вимога позивача зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України подати звіт про виконання судового рішення у порядку, передбаченому ст. 267 КАС України.

Однак, суд враховує, що за своєю правовою природою ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України регулює різні моменти відносин та визначення судового контролю. З одного боку, - встановлення такого судового контролю за виконання постанови, які узгоджуються з вимогами ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України та стосується регулювання відносин встановлення судового контролю під час винесення постанови суду, та контролювання його виконання, з іншого - встановлення факту порушення внаслідок його не виконання.

Перший судовий контроль встановлюється та визначається при ухваленні постанови, а інший (визнання протиправним рішення, дії або бездіяльність) вирішується після прийняття такого судового рішення.

Таким чином, встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, ухваленого не на користь суб'єкта владних повноважень є правом суду, а не його обов'язком, згідно із п. 4 ч. 1 ст. 207 КАС України, тому суд вважає вимогу позивача про зобов'язання відповідача надати звіт про виконання рішення суду необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, а останній на підставі п.п.13 п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»звільнений від сплати судового збору, так як віднесений до учасника бойових дій, тому, відповідно до приписів ч.1ст.94 КАС України витрати зі сплати судового збору у розмірі 640,00 гривень підлягають стягненню на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Міністерства внутрішніх справ України.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 11, 17, 71, 72, 160-163, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у затвердженні висновку про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 206 700,00 грн., у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого, постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Міністерства внутрішніх справ України до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Cуддя В. В. Бондарчук