Справа № 607/9458/17
Суддя: Левків А. І.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 607/9458/17
провадження № 2-а/598/42/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2017 р. Збаразький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Левків А.І.

при секретарі Шевчук Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження в місті Збаражі справу за позовом ОСОБА_1 до ПІдгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії.

Зокрема, позивачка просить визнати протиправною та скасувати відмову Підгороднянської сільської ради у реєстрації її місця проживання від 26 червня 2017 року за адресою її фактичного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 садівницьке товариство «Кооператор», с.Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області та зобовязати відповідача здійснити реєстрацію її місця проживання за вказаною адресою.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що її чоловіку на праві приватної власності належить садовий будинок № 56 за вищевказаною адресою, який також є спільною власністю подружжя. Рішенням виконавчого комітету Підгороднянської сільської ради №26 від 24 травня 2016 року дано дозвіл на переведення вказаного будинку у жилий, що створює належні умови для реалізації громадянами права на вільний вибір місця проживання. 25 серпня 2016 року позивачка звернулась до Підгороднянської сільської ради із заявою про реєстрацію місця проживання за вказаною адресою та надала необхідні документи. Однак у реєстрації місця проживання їй було відмовлено з посиланням на те, що відсутні документи про право проживання в житлі. Такі дії відповідача позивачка вважає неправомірними, а тому звернулась до суду із даним позовом.

Позивачка в судове засідання не зявилась, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак від сільської ради на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. В своїх запереченнях проти позову відповідач просить в задоволенні позову відмовити, оскільки садовий будинок не є жилим приміщенням, а також позивачкою не було надано документи, що підтверджують право на проживання в житлі в звязку з чим неможливо провести реєстрацію позивачки за вказаною адресою.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

При цьому суд виходив з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування, посадові особи органів місцевого самоврядування зобов'язані діяти тільки на підставі та в межах своєї компетенції.

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування в Україні.

Пунктом 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02 березня 2016 року №207, визначено, що Підгороднянська сільська рада є органом реєстрації місця проживання на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської ради.

26 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Підгороднянської сільської ради із заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 садівницьке товариство «Кооператор», с.Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області, надавши необхідні документи, однак у реєстрації місця проживання їй було відмовлено посилаючись на те, що відсутні документи про право проживання в житлі.

Відповідно до ст.2 «Свобода пересування», Протоколу №4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

В силу ч.1 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року(надалі - Закон), громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до ст.6 Закону реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Для реєстрації особа подає письмову заяву, документ до якого вносяться відомості про місце проживання, квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати, талон зняття з реєстрації, документи, що підтверджують право на проживання в житлі.

Вказаним Законом визначено вичерпний перелік необхідних документів для реєстрації місця проживання та заборонено вимагати для реєстрації подання особою інших документів.

Крім того, п.18 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до єдиного державного демографічного реєстру», затверджених постановою КМУ від 02 березня 2016 року №207, передбачено, що для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до органу реєстрації на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської ради: заяву про реєстрацію місця проживання, заяву про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку); 6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання). Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання особи інші документи.

Відповідно до ст.4 Житлового кодексу УРСР жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об'єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення).

До житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об'єднанням, підприємствам і організаціям.

З наведеного вбачається, що відповідно до ЖК УРСР садовий будинок не зазначений в переліку об'єктів, які не входять до житлового фонду.

згідно зі ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Також, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо переведення садових і дачних будинків у жилі будинки та реєстрації у них місця проживання» Житловий кодекс УРСР доповнено ст.8-1, згідно якої громадяни відповідно до закону мають право на переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Рішення про переведення дачних і садових будинків у жилі будинки приймається відповідними органами місцевого самоврядування.

Тобто, у виниклих між сторонами правовідносинах слід виходити з таких характеризуючих ознак об'єкту нерухомості, як пристосування та придатність будинку для постійного проживання, які притаманні житлу.

Садовий будинок належить чоловіку позивачки на підставі договору купівлі-продажу садового будинку від 21 червня 2013 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21 червня 2013 року. Рішенням виконавчого комітету Підгороднянської сільської ради №26 від 24 травня 2016 року дано дозвіл на переведення вказаного будинку у жилий, як це передбачено постановою КМУ «Про затвердження Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки» №321 від 29 квітня 2015 року. Позивачка із сімєю постійно проживають за вказаною вище адресою.

Вказані обставини відповідачем не заперечуються та в силу положень ч.3 ст.72 КАС України не підлягають доказуванню.

Особа не може бути позбавлена права на освіту, медицину, участь у виборах та інших прав, які встановлені та гарантовані Конституцією України та законодавчими актами держави, та вважає, що право особи на свободу вибору місця проживання та можливість користування правами та свободами, які закріплені Основним Законом та іншими нормативно-правовими актами, не може бути обмеженим.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що слід визнати протиправною та скасувати відмову Підгороднянської сільської ради у реєстрації її місця проживання від 26 червня 2017 року за адресою її фактичного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 садівницьке товариство «Кооператор», с.Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області та зобовязати відповідача здійснити реєстрацію її місця проживання за вказаною адресою.

Також суд вважає за доцільне, на підставі ст.94 КАС України, стягнути з відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати.

На підставі наведеного, керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо переведення садових і дачних будинків у жилі будинки та реєстрації у них місця проживання», постановою КМУ від 02 березня 2016 року №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до єдиного державного демографічного реєстру», ст.ст.6, 18, 19, 99-100, 104-108, 122, 163 КАС України, суд,-

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати відмову Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 від 26 червня 2017 року за адресою її фактичного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 садівницьке товариство «Кооператор», с.Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області.

Зобовязати Підгороднянську сільську раду Тернопільського району Тернопільської області здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою вул.Гаєва, 56 садівницьке товариство «Кооператор», с.Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області.

Стягнути з Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) гривень сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Львівського адміністративного апеляційного суду через Збаразький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанову, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. І. Левків