Справа № 754/12017/17
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

26 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Києві на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року, ОСОБА_2 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що він перебуває на обліку у Лівобережному управлінні Пенсійного фонду України у м. Києві та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

До призначення цієї пенсії він отримував пенсію за вислугу років, як військовослужбовець.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26, 27, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», але після призначення пенсії її розмір значно нижчий від очікуваної.

У зв'язку з цим позивач звернувся до відповідача зі заявою про надання інформації щодо обрахунку пенсії і йому було повідомлено, що пенсія була обрахована, виходячи із показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2007 рік.

З таким обрахунком розміру пенсії позивач не згоден, вважає дії відповідача неправомірними.

На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати дії Управління щодо невірного застосування показника середньої заробітної плати при призначення йому пенсії за віком протиправними; зобов'язати Управління здійснити обчислення, нарахування та виплату пенсії позивача за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки з 23.06.2017 року.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо застосування показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, а саме за 2007 рік, при призначенні пенсії ОСОБА_2 - неправомірними.

Зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити обчислення, нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_2 відповідно до вимог ч. 1 ст. 27, ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2014 - 2016 роки, а саме за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2014 - 2016 роки, починаючи з 23 червня 2017 року.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 одержує пенсію за віком, призначену Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

До червня 2017 року позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У червні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Лівобережного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до вимог ст. 26, 27, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вказана у заяві пенсія була призначена позивачу, але розмір пенсії виявився значно меншим, ніж очікував позивач, у зв'язку з чим він звернувся до відповідача із заявою про надання інформації щодо обрахунку розміру пенсії, на що отримав відповідь про те, що при обрахунку був застосований показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2007 рік.

Але позивач вважає такий обрахунок пенсії безпідставним та таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства, у зв'язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом і просить здійснити перерахунок з 23.06.2017 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_2 звернувшись до відповідача із заявою, просив призначити йому пенсію за віком, при цьому у своїх запереченнях відповідач вказує про те, що позивач просив перевести його на інший вид пенсії.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 7 Закону № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призначається одна пенсія за її вибором.

Аналогічна норма закріплена і у статті 10 Закону № 1058, а саме: особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Частиною 1 статті 9 закону № 1058 передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства), пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_2 має право на отримання двох видів пенсій за різними законами - за вислугу років, як особа, яка проходила військову службу, відповідно до ст. 12 Закону № 2262, та за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058.

Позивач набув право на отримання пенсії за віком відповідно до Закону № 1058, оскільки досяг 60-річного віку, та має достатній страховий стаж та перебуває на обліку у відповідача.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що переведення з одного виду пенсії на інший відповідно до вимог Закону № 1058 проводиться в межах одного закону, а у цьому законі передбачені лише три види пенсії - за віком, по інвалідності, по втраті годувальника. У таких випадках і застосовується правова норма частини 3 статті 45 щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

У даному випадку позивач, отримуючи пенсію за одним Законом, звернувся з заявою до відповідача про призначення йому пенсії за іншим Законом.

Щодо посилань відповідача на те, що що під час підрахунку заробітку для обчислення пенсії було застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2007 рік у розмірі 1197, 91 грн., а не показник середньої заробітної плати за останні три роки, що передували зверненню позивача. Також Управління посилається на норми ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 і зазначає про те, що ОСОБА_2 вже перебував на обліку у Пенсійному фонду та отримує пенсію, а тому вважає таку процедуру переведенням з одного виду пенсії на інший і не розглядає її як нове призначення пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

Так, дані заперечення є безпідставними та такими, що не засновані на вимогах діючого законодавства, оскільки позивач, отримуючи пенсію на підставі ст. 12 Закону № 2262, просив призначити йому пенсію за віком на підставі ст. 26, 27, 40 Закону № 1058, а не перевести його на пенсію за віком у межах одного Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск:К), де: Зп- заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Як вбачається з письмових доказів по справі, відповідачем були ототожнені поняття: «перехід/переведення» та «призначення», вид пенсії по закону № 1058 та різні види пенсії за іншими законами, що підтверджується новою редакцією частини третьої статті 45 Закону № 1058, в якій мов йде про розрахунок пенсії при переведенні з одного виду пенсії на інший по матеріалах пенсійної справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України і у постанові від 09.06.2015 року (справа № 21-550а14), в якій дійшов висновку щодо права позивача на обрахування заробітної плати для пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три роки перед зверненням із заявою про призначення пенсії, які до цього отримували пенсію за вислугою років відповідно до Закону №2262.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що у позивача достатньо підстав для призначення йому пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України, за останні три роки - 2014-2016 роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, на підставі ст. 26, 27, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню, але перерахунок повинен бути зроблений з 23.06.2017 року - дати нарахування пенсії за віком.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України, ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає, як така, що постановлена за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції в справах, розгляд яких передбачено п. 4 ч. 1 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 41, 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Києві - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

(Повний текст виготовлено - 27 жовтня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.