Справа № 753/18029/17
Суддя: Шклянка М. П.
Дата ухвалення: 2017-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/656/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2017 р. Суддя Дарницького районного суду м. Києва Шклянка М.П., розглянувши в скороченому провадженні адміністративний позов ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги мотивує тим, що 25.09.2017 року звернувся до управління з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ. Вказував, що листом від 26.09.2017 року № 2442/08 відповідач повідомив про відмову в призначені пенсії за вислугу років відповідно до вказаного закону, посилаючись на відсутність підстав для призначення даного виду пенсії.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001 року) та зобов'язати відповідача призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_2 пенсію за вислугою років згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ (в редакції від 12.07,2001 року) з 25.09.2017 року, виходячи із розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку без його обмеження та без обмеження максимального розміру пенсії.

Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

З врахуванням того, що у справі наявні достатні докази, суд приходить до висновку про можливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання, а відтак у відповідності до ч.4 ст.183-2 КАС України справа підлягає розгляду в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач в наданий строк надав суду свої заперечення в яких позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що у ОСОБА_2 відсутнє право на призначення пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ.

Судом встановлено, що позивач , з 15.04.1998р. по теперішній час працює в органах прокуратури України.

25.09.2017р. позивач звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789-ХІІ.

Відповідач, листом від 26.09.2017р. №2442/08 повідомим про відмову в призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру», оскільки відсутні норми пенсійного забезпечення. В обґрунтування відмови, відповідач у вказаному листі зазначив, що відповідно до пункту №5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015р. №213-VIII р 01/06/2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Пенсії в порядку та на умовах, визначених статтею 86 Закону з 01.06.2015р. не призначаються. Одночасно вказано, що статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що право на пенсію мають з 01.10.2016 року по 30.09.2017 року - особи, які мають 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

З такою відмовою позивача суд не може погодитись виходячи з наступного.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на пенсію, в тому числі за вислугою років, а нараховують та виплачують пенсію громадянам органи Пенсійного фонду України. Підтвердженням права на пенсію за вислугу років є документ - трудова книжка особи (ст. 62 цього Закону).

Згідно вимог ст.ст. 48, 49 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991р., прокурори і слідчі прокуратури заохочуються за сумлінне виконання службових обов'язків і за це Держава їм гарантує належне матеріальне та соціальне забезпечення.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» №3662-ХІІ від 26.11.1993 року закон доповнено статтею 50-1, якою регламентовано порядок одержання працівниками прокуратури пенсії за вислугу років, а в подальшому 12.07.2001 року Верховною Радою України Законом України №2663-111, до зазначеної статті внесені зміни, відповідно до яких, Держава надала працівникам органів прокуратури України, додаткові гарантії щодо пенсійного забезпечення за досягненням вислуги років.

Зазначеними змінами визначено, що: прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку; розмір виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі; до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, строк навчання у вищих навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Трудова діяльність позивача в органах прокуратури України на прокурорських посадах підтверджується даними трудової книжки серії БТ-ІІ №2078662.

Таким чином, у відповідності до вищезазначених змін, що стосуються пенсійного забезпечення працівників прокуратури, згідно даних вказаної трудової книжки, мій загальний трудовий стаж прокурора становить 14 років, а стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років становить 20 років 8 днів.

Питання передбачуваності національного законодавства неодноразово висвітлювалося у рішеннях Європейського Суду з прав людини. Зокрема, у його рішенні від 28.11.2009 року у справі «Бумареску проти Румунії» зазначено, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права (п. 61). Крім того, у Рішенні від 13.12.2001 року за справою «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» суд зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку.

Однак, 14.10.2014 року прийнято Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII, яким змінено умови набуття працівниками органів прокуратури України права на пенсію за вислугу років.

Зокрема, відповідно до ст. 86 зазначеного Закону, законодавцем значно збільшено строк вислуги років, необхідний для одержання прокурорами права на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку.

У відповідності до зазначеної норми закону, на момент звернення до Управління за призначенням пенсії, тобто, станом на 25.09.2017р., вислуга років, яка б дала позивачу змогу одержати нарахування пенсії повинна складати не менше 23 роки.

Крім того, відповідно до змін, розмір пенсії за вислугу років не може перевищувати 60 відсотків від місячної (чинної) заробітної плати, що у грошовому виразі не може перевищувати 10740 гривень.

В той же час, ст. 4 зазначеного Закону встановлено, що статус прокурорів визначається Конституцією України (в тому числі, що стосується соціальних гарантій), цим та іншими законами України.

Аналогічний поступ у сторону звуження гарантованих працівникам органів прокуратур Державою соціальних гарантій зроблено Верховною Радою України із прийняттям нею Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VII від 08.07.2011 року та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року, якими взагалі скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до спеціальних законів України, у тому числі Закону України «Про прокуратуру», а також обмежено максимальний розмір пенсії сумою 10740 гривень.

Враховуючи викладене, Законами України «Про прокуратуру» № 1697 від 14.10.2014 року, «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VII від 08.07.2011 року та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року Держава в особі законодавчого органу звузила мої соціальні гарантії, а саме: гарантоване Конституцією право на пенсійне забезпечення при наявності 20 років вислуги, збільшивши його до 23 років; зменшила розмір пенсії у відсотковому вимірі від розміру заробітної плати та порядок її розрахунку; обмежила максимальний розмір пенсії сумою 10740 гривень, хоча Конституцією України гарантована значно більша пенсія.

Відповідно і службові особи Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, які зобов'язані у своїй діяльності керуватися в першу чергу Конституцією України, розглядаючи заяву позивача щодо призначення пенсії, в порушення зазначених вище норм Конституції України та законів, незаконно відмовили йому у призначенні пенсії. Посилаючись на закони, які значно звузили дані раніше Державою України гарантії щодо пільгового пенсійного забезпечення та розміру пенсії.

При зверненні до відповідача з заявою від 25.09.2017р. та визначенні із тим, яким нормативно-правовим актом слід керуватися у ситуації щодо призначення пенсії за вислугою років, позивач звернувся до положень нормативно-правового акту, який має найвищу юридичну силу - до Конституції України, а саме: положень ст. 22, які проголошують, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. У зв'язку із тим, що Законом України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 року були значно обмежені мої права, встановлені Законом України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року, то до спірних правовідносин слід застосовувати саме Закон України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року.

Вирішуючи питання про застосування Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року в часі, слід виходити із того, що відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Окрім того, згідно ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Зважаючи на викладене, дії суб'єкта владних повноважень - Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, пов'язані із відмовою у призначенні позивачу пенсії, протирічать конституційним засадам прав і свобод, оскільки зменшують рівень соціальної захищеності певної категорії громадян, які перебувають на службі в правоохоронних органах держави.

Відтак, обчислення стажу, що дає право на пенсійне забезпечення, повинно відбуватися за нормами Закону «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року в редакції від 12.07.2001 року, відповідно до якого станом на сьогодні і момент звернення до Відповідача позивач має право на призначення, нарахування та виплату пенсії за вислугою років у розмірі 90 відсотків з середнього заробітку, без обмеження її максимального розміру, оскільки таке обмеження не передбачене цим Законом.

Такий висновок однозначно витікає на підставі аналізу рішення Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08.06.2016 року у справі щодо визначення конституційності положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, якими із 01.06.2015 року скасовано нарахування довічного грошового утримання за спеціальними законами суддям».

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно- правового акту з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Суд безпосередньо застосовує Конституцію у разі коли закон, який був чинний до введення в дію Конституції чи прийнятий після цього, суперечить їй.

Враховуючи вищевикладене та виходячи з гарантій, передбачених Конституцією України, відповідно до яких права та свободи не є вичерпними, гарантуються та не можуть бути скасовані, вважаю, що дії Відповідача стосовно відмови позивачу у призначенні пенсійного забезпечення за вислугою років є протиправними, а тому вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.8,9,70,71,94,158-163,167,183-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001 року).

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_2 пенсію за вислугою років згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХЇІ (в редакції від 12.07,2001 року) з 25.09.2017 року, виходячи із розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку без його обмеження та без обмеження максимального розміру пенсії.

Постанова може бути оскаржена до Київського адміністративного апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: