Справа № 826/5159/16
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року м.Київ К/800/28286/17

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Мороз В.Ф.,

Швед.Е.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м.Біла Церква, третя особа Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м.Біла Церква, третя особа Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, в якому просив визнати протиправними дії Міністерства оборони України по незабезпеченню його житловим приміщенням в термін, передбачений Законом України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служи у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України та членів їх сімей»; зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м.Біла Церква забезпечити його житловим приміщенням для постійного проживання при надходженні відповідного житла до квартирно-експлуатаційного відділу для гарнізоу м.Черкаси для розподілу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про протиправність дій відповідача щодо не забезпечення його житлом відповідно до положень Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337, оскільки вважає, що він повинен бути забезпечений житлом у визначений законом строк, який відповідачем не було дотримано.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2017 року, провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що між сторонами виник спір, пов`язаний із проходженням позивачем публічної служби, а відтак даний спір є публічно-правовим та відноситься до справ адміністративної юрисдикції.

У запереченнях на касаційну скаргу КЕВ м.Біла Церква просить касаційну скаргу залишити без задоволення, судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач ОСОБА_1 , прапорщик запасу, 27 травня 2004 року наказом командира в/ч НОМЕР_1 виключений із списків особового складу частини у зв`язку із звільненням із військової частини в запас на підставі п.п.«г» п.63 Положення про проходження військової служи особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України у зв`язку з проведенням організаційних заходів (реформування Збройних Сил України).

Рішенням житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14 червня 2012 року позивача переведено в списки осіб, які мають право на позачергове отримання житла, яка має пільги звільненого з військової служби на підставі п.п.«г» п.63 Положення про проходження військової служи особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України та поставленого на облік 25 травня 2004 року.

Предметом позовних вимог у даній справі є оскарження позивачем дій відповідача щодо незабезпечення у строк визначений чинним законодавством ОСОБА_1 квартирою для постійного місця проживання.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що правовідносини, що виникли між сторонами в даній справі, за своїм змістом носять цивільно-правовий характер, оскільки виникають із житлових відносин, і не є публічно-правовими.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як встановлено ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п.п.1, 7 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб`єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як передбачено ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У даній справі позивач звернувся до суду за захистом прав, що виникли з житлових правовідносин, зокрема, щодо реалізації права на позачергове отримання житла. Вказана правова ситуація свідчить про наявність спору про право, вирішення якого з огляду на коло суб`єктів та правову основу спору віднесено до цивільного судочинства.

За вказаними обставинами, а також з урахуванням правової позиції, висловленої Верховним Судом України, зокрема у постановах від 02 грудня 2014 року у справі № 21-530а14, від 02 березня 2016 року у справі №6-14цс16, від 23 лютого 2016 року у справі №6551а15 та від 21 грудня 2016 року у справі №21-1413а16 (№815/1277/14), колегія суддів вважає правильним висновок судів першої та апеляційної інстанції про те, що даний спір не носить характеру публічно-правового та не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, що є підставою для закриття провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Рішення про закриття справи не обмежує позивача реалізувати своє право в судовому порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді