Справа № 816/337/17
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 р.Справа № 816/337/17

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Присяжнюк О.В., Курило Л.В.

при секретарі Дудка О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2017р. по справі № 816/337/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяв про зміну та доповнення позовних вимог, просила: визнати протиправною бездіяльність в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, що виразилася у не розгляді по суті заяви позивача від 15.09.2016 р. про надання їй земельної частки (паю), яку не одержала її матір ОСОБА_2 із земель колишнього колгоспу ім. Чапаєва Гребінківського району; зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Полтавській області вирішити питання про передачу земельної частки (паю) у власність ОСОБА_1, яку не одержала її матір ОСОБА_2 із земель колишнього колгоспу ім. Чапаєва Гребінківського району шляхом надання конкретної відповіді чи має ОСОБА_1 право одержати цю землю (пай), чи наділене Управління такими повноваженнями, тощо в розрізі наданих до суду заперечень проти позову.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2017р. по справі № 816/337/17 позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в частині не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 15.09.2016 р.; зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.09.2016 р. по суті звернення, з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2017р. по справі № 816/337/17 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач письмові заперечення на апеляційну скаргу не подав.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що мати позивача, ОСОБА_2, з 1930 року і до листопада 1967 року працювала в колгоспі ім. Чапаєва Гребінківського району в с. Рудка, звідки пішла на пенсію і з членів колгоспу не виходила, що підтверджується довідкою від 28.11.1967 р. (а.с. 68).

У 1995 році, коли розпочалося розпаювання земель КСП ім. Чапаєва (колишній колгосп ім. Чапаєва) в с. Рудка Гребінківського району Полтавської області матір позивача - ОСОБА_2, яка на момент розпаювання була пенсіонером і на пенсію пішла в січні 1968 року з колгоспу ім. Чапаєва, не була включена до списків осіб, які мають право на одержання земельної частки (паю).

У 1997 році ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 виданим Березівською сільською радою Гребінківського району 19.09.1997 р.) і все своє майно заповіла своїй доньці - ОСОБА_1

Відповідно до листа голови СТОВ «Рудківське» (правонаступника колгоспу ім. Чапаєва) від 20.08.2002 р. позивачу повідомлено, що на момент розпаювання землі станом на 13.11.1995 р. її матері вже не було в живих, що не відповідало дійсності, а також, що до списків розпаювання включалися тільки жителі Рудківської сільської ради (а.с. 64).

Рішенням Оржицького районного суду від 08.09.2014 р. позивачу відмовлено у задоволенні позову до Рудківської сільської ради Гребінківського району про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування та зобов'язання виділити земельну ділянку у зв'язку з тим, що позов подано до неналежного відповідача і позивач не заявив клопотання про його заміну, так як позивач просив визнати за нею право власності на землю, яка належить до земель державної власності, розпорядником яких Рудківська сільська рада Гребінківського району Полтавської області не являється (а.с. 69-70).

У зв'язку з цим, 15.09.2016 р. позивач звернулася до начальника ГУ Держгеокадастру у Полтавській області із заявою, в якій просила надати їй земельну ділянку (пай), яку не одержала її матір ОСОБА_2 із земель колишнього колгоспу ім. Чапаєва Гребінківського району (а.с. 89).

В свою чергу, ГУ Держземагенства у Полтавській області 19.10.2016 р. позивачу надано відповідь № 8808/6-16, де наведені посилання на певні нормативно-правові акти та повідомлено, що спори, що виникають у процесі застосування указів Президента України, інших нормативних актів, що регулюють правовідносини, пов'язані з реформуванням аграрного сектора економіки й, зокрема, з проведенням приватизації землі, використання її власниками, вирішують суди (а.с. 61).

Не погодившись з такою відповіддю відповідача, позивач звернулася до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що лист ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 19.10.2016 р. № 8808/6-16 не містить чіткого висновку про задоволення заяви про надання земельної частки (паю) чи про відмову у задоволенні заяви про надання такої частки, натомість наведено перелік норм, з яких неможливо зрозуміти чітку позицію суб'єкта владних повноважень з приводу порушених у заяві питань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в іншій частині, суд першої інстанції зазначив, що в цьому випадку, належним способом захисту прав позивача є зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання їй земельної частки (паю), яку не одержала її матір ОСОБА_2 із земель колишнього колгоспу ім. Чапаєва Гребінківського району по суті звернення, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог сторонами по справі не оскаржувалося, рішення суду першої інстанції в цій частині не переглядається та правова оцінка висновкам суду першої інстанції в цій частині не надається.

В свою чергу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що при зверненні до відповідача із відповідною заявою, позивач по справі просила останнього надати їй земельну частку (пай), яку не одержала її матір, із земель колишнього колгоспу ім. Чапаєва, Гребінківського району.

В доводах апеляційної скарги відповідач по справі послався на те, що в листі від 19.10.2016 р. № 8808/6-16позивача повідомлено, що ГУ Держгеокадастру не має можливості задовольнити вказане клопотання, оскільки воно не відноситься до його повноважень. Також апелянт зазначив, що звернення позивача не було оформлене у відповідності до ч. 6 ст. 118 ЗК України.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Суб'єктам владних повноважень, які передають земельній ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 ЗК України заборонено вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, законодавством встановлено виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У такому випадку відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб'єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об'єкта вимогам зазначеним у Земельному кодексі документів, які повинні бути затверджені у встановленому законом порядку або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Враховуючи положення наведених вище норм права, колегія суддів зазначає, що надання земельної ділянки або відмова у її наданні здійснюється виключно органами, визначеними у ст. 118 ЗК України. Рішення, дію або бездіяльність цих органів щодо надання земельних ділянок може бути оскаржено до суду. При цьому, колегія суддів зазначає, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Відповідно до пп. 39 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 р. № 333, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 р. за № 1391/29521 (далі - Положення № 333), Головне управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов'язаних з діяльністю Держгеокадастру.

В свою чергу, у наданій позиву відповіді Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області не вказало про прийняття будь-якого рішення, а лише процитувало положення певних нормативних актів та повідомило позивача, що спори, що виникають у процесі застосування указів Президента України, інших нормативних актів, що регулюють правовідносини, пов'язані з реформуванням аграрного сектора економіки й, зокрема, з проведенням приватизації землі, використання її власниками, вирішують суди.

Наведене свідчить про те, що фактичне утримання відповідача від прийняття будь-яких рішень по суті при отриманні ним заяви позивача про надання земельної частки (паю) суперечить вимогам ЗК України.

Крім того, наявності спору між позивачем та іншими суб»єктами земельних правовідносин відповідачем не встановлено, проте відповідь містить повідомлення про роз»яснення спорі в судовому порядку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку з приводу того, що відповідь ГУ Держгеокадастру у Полтавській області не конкретизована, оскільки не містить зауважень щодо невідповідності поданої позивачем заяви, чітко не визначає неможливість відповідача задовольнити заяву про надання земельної частки (паю) з підстав відсутності в органу держгеокадастру відповідних повноважень, що таким чином унеможливлює подальші дії позивача щодо отримання земельної ділянки (паю),а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1, з урахуванням висновків суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Враховуючи те, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2017р. по справі № 816/337/17 прийнята з дотриманням норм матеріального права, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2017р. по справі № 816/337/17 - залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2017р. по справі № 816/337/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя (підпис)Бартош Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Присяжнюк О.В. Курило Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 24.10.2017 року.