Справа № 815/1478/17
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/1478/17

Категорія: 12 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

судді Джабурії О.В.,

судді Крусяна А.В.,

при секретарі судового засідання Осіпова М.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши в режимі відеоконфіренції апеляційні скарги ОСОБА_1, Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

13.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до суду, в якому з урахуванням уточнень просив:

- визнати протиправною бездіяльність ДФС України щодо не розгляду його рапорту та подання ГУ ДФС у Донецькій області № 5760/8/05-99-94-02-13 від 28.10.2016 року щодо його звільнення з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ четвертого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС в Донецькій області та не видання наказу щодо звільнення ОСОБА_1 з 07.12.2016 року;

- зобов'язати ДФС України видати наказ щодо його звільнення з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ четвертого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС в Донецькій області з визначенням у наказі узгодженої сторонами дати звільнення, а саме 07.12.2016 року;

- зобов'язати ГУ ДФС у Донецькій області зробити запис у трудовій книжці щодо його звільнення з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ четвертого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС в Донецькій області та податкової міліції з визначенням узгодженої сторонами дати припинення трудових взаємовідносин, а саме 07.12.2016 року;

- зобов'язати ГУ ДФС у Донецькій області здійснити розрахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби ОСОБА_1 з урахуванням узгодженої дати звільнення, а саме 07.12.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 01.09.2016 року наказом ДФС України він призначений на посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ четвертого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС в Донецькій області. З 02.09.2016 року по 14.02.2017 року перебував у складі сил та засобів, які залучалися та брали безпосередньо участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань. У жовтні 2016 року позивач звернувся до керівництва із рапортом про звільнення з посади та податкової міліції за віком, з 07.12.2016 року. Станом на 07.12.2016 року позивачу виповнилося 45 років. 16.02.2017 року позивачу стало відомо про існування наказу ДФС України про звільнення його з посади та органів податкової міліції у лютому 2017 року. Звільнення з посади та податкової міліції у лютому 2017 року позивач вважає незаконним, оскільки здійснено з порушенням узгодженої домовленості між сторонами про припинення трудових відносин з 07.12.2016 року. Станом на 9 березня 2017 року позивачу не надавався наказ щодо його звільнення з посади та податкової міліції та він особисто його не підписував. Рапорт щодо звільнення з посади та податкової міліції позивач особисто не відкликав, згоди щодо анулювання такої домовленості не надавав. Відповідачі не мали підстав, щодо не видання вчасного наказу щодо звільнення позивача з посади та податкової міліції з 07.12.2016 року, таке рішення є таким, що порушує права позивача, а саме право на пенсію. На момент подання позовної заяви з позивачем не були проведені розрахунки.

Відповідачі заперечували проти позову, зазначаючи, що з вересня 2016 року по лютий 2017 року ОСОБА_1 обіймав посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ четвертого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Донецькій області. У жовтні 2016 року позивач звернувся з рапортом про звільнення у запас Збройних Сил України за п.п. 64 (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УССР від 29.07.1991 року № 114, визначивши дату звільнення 07.12.2016 року та відмовившись від проходження військово-лікарняної комісії. Відповідно до наказу ДФС № 240 від 03.11.2014 року, особи начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО відносяться до основної номенклатури ДФС України. 28 жовтня 2016 року ГУ ДФС у Донецькій області направлені матеріали до ДФС України на звільнення ОСОБА_1 у запас Збройних Сил України за п.п. а п. 64 (за віком) Положення № 114.

У звязку з порушенням порядку візування та погодження документів, 22 листопада 2016 року направлений лист до ДФС України про відкликання документів на звільнення ОСОБА_1, для доопрацювання. 29 листопада документи були повернуті до ГУ ДФС у Донецькій області на звільнення ОСОБА_1 для доопрацювання. 28 листопада 2016 року ОСОБА_1, звернувся до ГУ ДФС у Донецькій області з заявою видати направлення на проходження військово-лікарської комісії. 01.12.2016 року позивач отримав в ГУ ДФС у Донецькій області направлення на ВЛК в ДУ Територіальне медичне обєднання МВС України у Донецькій області.

20 грудня 2016 року ОСОБА_1 подав до ГУ ДФС у Донецькій області рапорт про звільнення з займаної посади та податкової міліції через хворобу відповідно до свідоцтва про хворобу № 1/СНП від 19 грудня 2016 року. Позивач на стадії звільнення, в межах тримісячного терміну встановленого п. 68 Положення № 114, самостійно виявив бажання щодо зміни підстав звільнення, а саме через хворобу, наказом ДФС України від 14.02.2017 року № 263-о, позивача звільнено у запас Збройних Сил України за п.п. б п. 64 (через хворобу) Положення № 114. На підставі наказу ДФС України, видано наказ ГУ ДФС у Донецькій області від 20.02.2017 року № 45-о Про звільнення ОСОБА_1Є.. Враховуючи, що діюче законодавство України не встановлює обовязку для особи, яка самостійно змінює підстави для свого звільнення, відкликати попередній рапорт, вимоги позивача про зобовязання провести звільнення на підставі первинного рапорту відповідачі вважають незаконними. Відповідно до вимог наказу ГУ ДФС у Донецькій області від 20.02.2017 року № 45-о Про звільнення ОСОБА_1Є., позивачу нарахована одноразова грошова допомога у розмірі 38146,50 грн.

На підставі викладеного, відповідачі просили у задоволенні позову відмовити.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2017 року позов задоволений частково. Визнана протиправною бездіяльність ГУ ДФС у Донецькій області, що полягає у не направленні рапорту ОСОБА_1 про звільнення за віком до ДФС України для розгляду. Визнана протиправною бездіяльність ДФС України, що полягає у не розгляді рапорту про звільнення ОСОБА_1 за віком з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ четвертого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС в Донецькій області та податкової міліції. Зобовязано ГУ ДФС у Донецькій області направити рапорт ОСОБА_1 про звільнення за віком, до Державної фіскальної служби України для розгляду. Зобовязано ДФС України розглянути рапорт ОСОБА_1, щодо звільнення його з податкової міліції ДФС України за віком. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, сторони подали апеляційні скарги, в яких посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невірної правової оцінки обставин справи, просили: позивач - постанову суду скасувати в частині відмови у позові, відповідачі - в частині задоволення позову з прийняттям нової постанови - позивач про повне задоволення позову, відповідачі - про відмову у позові в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги відповідачів підлягають задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з вересня 2016 року по люти1 2017 року підполковник податкової міліції ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проходив службу на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ четвертого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Донецькій області.

В жовтні 2016 року, ОСОБА_1, подав через ГУ ДФС у Донецькій області рапорт на імя голови ДФС України про звільнення його з податкової міліції ДФС України за віком 07.12.2016 року та про відмову від проходження ВЛК (а.с. 14). Точної дати подачі рапорту судом не встановлено, оскільки на рапорті відсутня дата написання рапорту та дати резолюцій, щодо погоджень звільнення позивача, однак сторонами не заперечується, що рапорт про звільнення з податкової міліції за віком ОСОБА_1 подано в жовтні 2016 року.

28 жовтня 2016 року ГУ ДФС у Донецькій області направило на адресу голови ДФС України рапорт ОСОБА_1 і подання ОСОБА_5 - начальника ГУ ДФС у Донецькій області та ОСОБА_6, - в.о. заступника начальника управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО щодо звільнення з посади та податкової міліції в запас Збройних Сил України позивача за п.64 п.п. а (за віком) Положення № 114 (а.с. 15-16). Подання щодо звільнення з податкової міліції ОСОБА_1, узгоджене з ОСОБА_7 - начальником управління внутрішньої безпеки, що підтверджено підписом в поданні.

Судом також враховані обставини відкликання за ініціативою ГУ ДФС у Донецькій області 22 листопада 2016 від ДФС України документів на звільнення ОСОБА_1 для доопрацювання, а 29 листопада 2016 року документи були повернуті до ГУ ДФС у Донецькій області на доопрацювання.

28 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Головного управління ДФС у Донецькій області з заявою про видачу направлення на проходження військово - лікарняної комісії. 1 грудня 2016 року позивач отримав направлення на ВЛК в ДУ Територіальне медичне об'єднання МВС України у Донецькій області, що підтверджується розпискою позивача про отримання направлення (т.1 а.с. 126, 132).

З свідоцтва про хворобу № 1/СНП від 19 грудня 2016 року (т.1 а.с. 139-140), судом встановлено, що ОСОБА_1 непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

20 грудня 2016 року ОСОБА_1 подав до Голови ДФС України рапорт про звільнення з займаної посади та податкової міліції у відповідності до п.п. б п. 64 (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ 21.12.2016 року (т.1 а.с. 138). Позивачем до рапорту додане свідоцтво про хворобу № 1/СНП від 19 грудня 2016 року.

На підставі рапорту ОСОБА_1 від 20.12.2016, свідоцтва про хворобу від 19.12.2016 року № 1/СНП, ДФС України 14.02.2017 прийняла наказ № 263-о про звільнення ОСОБА_1, з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил України за п. 64 п.п. б Положення (через хворобу) (т.1 а.с. 137).

Відповідно до наказу №45-о від 20.02.2017 року ГУ ДФС у Донецькій області ОСОБА_1, звільнений з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ четвертого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Донецькій області та відповідачем ГУ ДФС у Донецькій області здійснено розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні (т.1 а.с.47).

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що ГУ ДФС у Донецькій області та ДФС України не вчинили дії щодо розгляду та реалізації рапорту ОСОБА_1 про звільнення за віком, чим проявили бездіяльність. При цьому суд вийшов за межі позовних вимог, вважаючи що відповідачі зобовязані розглянути вказаний рапорт позивача про звільнення, навіть за наявності факту звільнення ОСОБА_1 на підставі іншого рапорту та за іншими підставами.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

Правове становище позивача на час звільнення, як особи начальницького складу податкової міліції, врегульоване розділом XVIII Податкового кодексу України, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі Положення № 114) та іншими нормативно-правовими документами.

Відповідно до п.68 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач у жовтні 2016 звернувся з рапортом про звільнення у запас ЗСУ за віком на підставі пп. "а" п.64 Положення № 114. У цьому рапорті сторонами узгоджена дата звільнення - 07.12.2016.

28.10.2016 ГУ ДФС у Донецькій області направило на адресу ДФС України матеріали щодо звільнення ОСОБА_1 у запас ЗСУ за пп. "а" п.64 Положення № 114.

В ході апеляційного розгляду від відповідачів витребувана інформація на підтвердження факту витребування від ДФС України вказаних матеріалів для доопрацювання.

З додатково наданих документів вбачається, що 22.11 2016 ГУ ДФС в Донецькій області направило листа до ДФС України за № 6206/08/05-99-04-01-13 про залишення без розгляду матеріалів щодо звільнення ОСОБА_1 та повернення їх для доопрацювання (т.2 а.с.127).

24.11.2016 ДФС України листом № 37666/7/99-99-04-04-01-17 повернула ГУ ДФС в Донецькій області матеріали щодо звільнення працівника податкової міліції, який отриманий адресатом 29.11.2016 (т.2 а.с.128).

Враховуючи, що в подальшому матеріали про звільнення ОСОБА_1 у запас ЗСУ за пп. "а" п.64 Положення № 114 до ДФС України не надходили, відсутні підстави для задоволення позову в частині визнання протиправною бездіяльність ДФС України щодо нерозгляду рапорту та подання про звільнення ОСОБА_1 у запас ЗСУ за пп. "а" п.64 Положення № 114.

Крім того, судова колегія зазначає, що позивач не оскаржує дії ГУ ДФС у Донецькій області щодо повернення йому матеріалів про звільнення ОСОБА_1 у запас ЗСУ за пп. "а" п.64 Положення № 114 для доопрацювання, тому відсутні підстави для надання правової оцінки таким діям та визнання їх протиправними.

Судова колегія враховує, що позивач на стадії звільнення, тобто в межах строку, встановленого п.68 Положення № 114, самостійно виявив бажання щодо зміни підстав для звільнення.

Так, 28.11.2016 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДФС у Донецькій області із заявою видати направлення на проходження ВЛК, яке отримав 01.12.2016, прибувши особисто до управління.

20.12.2016 позивач звернувся до керівництва ГУ ДФС у Донецькій області з рапортом про звільнення із займаної посади через хворобу відповідно до свідоцтва № 1/СНП від 19.12.2016.

Наказом ДФС України від 14.02.2017 № 263-о позивача звільнено у запас ЗСУ за пп."б" п.64 (через хворобу) Положення № 114. На підставі вказаного наказу ГУ ДФС у Донецькій області 20.02.2017 склало наказ № 45-о про звільнення позивач з посади з 20.02.2017.

Судова колегія погоджується з доводами апелянтів - відповідачів по справі, що діюче законодавство не встановлює обовязку для особи, яка самостійно змінює підстави для свого звільнення, відкликати попередній рапорт. Судова колегія вважає, що в разі складання нового рапорту про звільнення за іншою підставою має місце фактична відмова особи від звільнення за попереднім рапортом.

Враховуючи факт звільнення позивача у запас ЗСУ пп."б" п.64 (через хворобу) Положення № 114 на підставі рапорту останнього від 20.12.2016, судова колегія вважає, що у відповідачів відсутній обовязок вчиняти дії та приймати рішення за попереднім рапортом.

Доводи суду першої інстанції про необхідність повторного направлення до ДФС України рапорту ОСОБА_1 про звільнення у запас ЗСУ за пп. "а" п.64 Положення № 114 для прийняття відповідного рішення за ним, в звязку з чим суд вважав необхідним вийти за межі позовних вимог, судова колегія вважає такими, що не мають наслідків захисту прав позивача, в звязку із чим застосування ч.2 ст.11 КАС України є недоречним.

При цьому судова колегія враховує, що при зверненні з адміністративним позовом до суду, ОСОБА_1 був прихований факт повторного звернення з рапортом від 20.12.2016 про звільнення за іншими підставами, що було встановлено судом лише після надання відповідачами заперечень на позов та додаткових документів.

Доводи апелянта - позивача по справі про те, що його змушували відкликати рапорт від жовтня 2016 року та подати інший рапорт є недоведеними. Судова колегія враховує, що позивач є освідченою людиною, має багаторічний досвід роботи та здатний вірно орієнтуватися у складних ситуаціях, що вбачається з характеристики ОСОБА_1 у поданні про звільнення (т.2 а.с.131-132). Крім того, подання повторного рапорту за іншими підставами звільнення не є одноразовою дією, а складалося з декілька етапів, зокрема, звернення із заяво про видачу направлення для проходження ВЛК, саме проходження ВЛК, та подання рапорту. На кожному з етапів позивач мав можливість відмовитись від проходження лікарської комісії або подачі другого рапорту та очікувати звільнення за першим рапортом.

Суд першої інстанції невірно надав правову оцінку обставинам справи, в звязку із чим прийшов до помилкового висновку про часткове задоволення позову, в т.ч. з урахуванням виходу за межі позовних вимог.

Вважаючи вірними висновки суду щодо відмови у позові в частині зобовязання ДФС України видати наказ про звільнення у запас ЗСУ за пп. "а" п.64 Положення № 114 з 07.12.2016, зобовязання ГУ ДФС у Донецькій області зробити відповідний запис у трудову книжку та здійснити розрахунок та виплату одноразової допомоги при звільненні зі служби, з урахуванням дати звільнення 07.12.2016, судова колегія враховує, що позивач не оскаржує накази відповідачів про його звільнення у запас ЗСУ пп."б" п.64 (через хворобу) Положення № 114 на підставі рапорту останнього від 20.12.2016.

З матеріалів справи вбачається, що 09.06.2017 в ході розгляду даної справи в суді першої інстанції позивач подав доповнення до позову, в якому просив визнати незаконними наказ ДФС України від 14.02.2017 № 263-о та наказ ГУ ДФС у Донецькій області від 20.02.2017 № 45-о. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14.06.2017 в прийнятті доповнення до позову відмовлено, оскільки після початку судового розгляду позивач не вправі змінити предмет або підставу позову (ч.1 ст.51 КАС України) (т.2 а.с.2-7).

В ході апеляційного розгляду встановлено, що вказана ухвала суду позивачем в апеляційному порядку не оскаржувалась та окремий адміністративний позов щодо визнання протиправними та скасування зазначених наказів ОСОБА_1 не подавався.

Відповідно до ч.4 ст.195 КАС України апеляційний суд позбавлений можливості розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія не вправі надавати оцінку правомірності прийняття відповідачами наказів від 14.02.2017 № 263-о та від 20.02.2017 № 45-о. Беручі до уваги чинність зазначених наказів, відсутні підстави для зобовязання відповідачів видати накази про звільнення з іншої дати та/або за іншими підставами, та як наслідок, вносити інші дати звільнення у трудову книжку позивача та здійснювати розрахунок та виплату одноразової допомоги, виходячи з дати звільнення 07.12.2016.

Відповідно до ст.202 КАС України постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,202,205,207,254 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області задовольнити, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2017 року - скасувати з прийняттям нової постанови про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян