Справа № 812/1008/17
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Секірська А.Г.
Суддя-доповідач - Ястребова Любов Вікторівна
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2017 року справа №812/1008/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді: Ястребової Л.В, суддів Васильєвої І.А., Компанієць І.Д.

секретар Терзі Д.А.

за участі представника відповідача Матусевича Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року у справі № 812/1008/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення винагороди за безпосередню участь у антитерористичній операції за листопад грудень 2015 року і січень 2016 року, та сум військового збору, безпідставно утриманих протягом 2016 року з грошового забезпечення поліцейського під час проходження ним ,-

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2017 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом Головного управління Національної поліції в Луганській області (надалі відповідач) про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.11.2015 по 30.11.2015, грудень 2015 року, з 01.01.2016 по 20.01.2016 року, зобов`язання відповідача видати накази про виплату винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07.11.2015 року по 30.11.2015 року, грудень 2015 року, з 01.01.2016 року по 20.01.2016 року, визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо незаконного оподаткування військовим збором мого грошового забезпечення, у т.ч. винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період служби в поліції протягом січня-червня 2016 року, стягнення з відповідача винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення у розрахунку на місяць за період листопад-грудень 2015 року і січень 2016 року, а саме: з 07.11.2015 року по 30.11.2015 року - 4 857,60 грн.; за грудень 2015 року - 5 834,52 грн.; за період з 01.01.2016 року по 20.01.2016 року - 3 812,90 грн., загальна сума стягнення складає 14 505,02 грн., стягнення з відповідача безпідставно утримані суми військового збору з грошового забезпечення, у т.ч. винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції в січні-червні 2016 року у розмірі 914,33 грн. (а.с. 2-10).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Відповідач із таким судовим рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку з необґрунтованістю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що при прийнятті рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції не зазначив, до якої категорії осіб, зазначених в постанові КМУ № 24 від 31.01.2015 року та наказу МОУ від 02.02.2015 року № 49 позивачу повинні нараховувати та виплачувати винагороду за участь в АТО, вказуючи, при цьому, що вказаною постановою та наказом регламентувався порядок виплати винагороди за участь в АТО міліціонерам та не поширюється на поліцейських, а поширюється тільки на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів, тобто, на думку апелянта, посилання суду першої інстанції на постанову КМУ № 24 від 31.01.2015 року є хибною. Крім того, апелянт вказує, що ГУНП в Луганській області не отримувало фінансування на виплату винагороди у спірний період. Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження безпосередньої участі позивача у проведенні антитерористичної операції, за яку постановою КМУ №24 від 31.01.2015 року встановлено виплату грошової винагороди, крім, як включення позивача до наказів АТЦ при СБУ. До того ж, апелянт вказує, що порядок виплати винагороди за участь в АТО саме поліцейським передбачений постановою КМУ від 20.01.2016 року № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» та зазначає, що в період з 07.11.2015 року по 21.01.2016 року порядок виплати винагороди за участь в АТО саме поліцейським був не врегульований. За таких обставин, апелянт вважає, що заборгованість щодо виплати позивачу винагороди за участь в АТО у відповідача відсутні (а.с. 63-67).

Під час апеляційного розгляду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги. Позивач до суду не прибула.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

ОСОБА_1 , у період з 07.11.2015 по теперішній час проходить службу на посаді старшого інспектора відділу внутрішнього аудиту Головного управління Національної поліції в Луганській області, про що свідчить довідка про проходження служби, видана управлінням кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Луганській області від 03.05.2017 № 1486/111/19-2017 та витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області від 07.11.2015 № 8 о/с (арк. спр. 11, 12).

Відповідно до наказу першого заступника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 07.12.2015 № 341, та довідки Головного управління Національної поліції в Луганській області від 18.05.2016 № А-3328 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України позивач дійсно бере участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення в період з 07.11.2015 по теперішній час (арк. спр. 14, 45)

Відповідно до свідоцтва про шлюб, ОСОБА_2 змінила своє прізвище « ОСОБА_3 » на прізвище « ОСОБА_4 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 23).

Згідно довідки про нараховане та виплачене грошове забезпечення по видам доходу за період проходження служби у відділі внутрішнього аудиту ГУНП в Луганській області з 07.11.2015 року по 31.01.2016 року, яка видана Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку 25.07.2017 року № 549/111/22-2017 вбачається, що позивач, у зазначений період отримувала грошове забезпечення у таких розмірах:

- з 07.11.2015 року по 30.11.2015 року в сумі 4857,60 грн;

- у грудні 2015 року в сумі 5834,52 грн;

- з 01.01.2016 року по 20.01.2016 року в сумі 5520,00 грн. (арк. спр. 48).

У березні 2016 року позивачу позивачеві донараховано надбавку за таємність у розмірі 390,00 грн. за січень 2016 року.

Зазначене підтверджується розрахунковими листами позивача, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 18).

Позивач вказує, що виплата винагороди за безпосередню участь в АТО здійснювалась на підставі рапортів керівника підрозділу та наказів керівництва обласного правоохоронного органу, а з 07.11.2015 року її нарахування та виплата припинилась. Позивач також вказує, що хоча рапорти на ім`я начальника ГУНП в Луганській області про безпосередню участь в АТО, але жодних наказів про виплату винагороди керівництвом ГУНП в Луганській області не видавалось.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують право позивача, остання звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що винагорода за участь в антитерористичній операції за період з 07.11.2015 року по 20.01.2016 року повинна бути виплачена позивачу, що є помилковим.

Колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, шляхом скасування постанови суду першої інстанції з наступних підстав.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про боротьбу з тероризмом" від 20.03.2003 року № 638-VI (далі - Закон № 638-VI), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (зі змінами та доповненнями), затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року №114, Постановою Кабінету Міністрів України №158 від 04.06.2014 року "Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету", постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 року №24 "Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій", наказом Міністерства оборони України від 02.02.2015 року №49 "Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій", зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05 лютого 2015 р. за N 135/26580, наказом МВС України від 03.02.2015 року №123.

Законом № 638-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення злочинних діянь, здійснюваних з терористичною метою, звільнення заручників, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичного акту чи іншого злочину, здійснюваного з терористичною метою.

Згідно статті 5 Закону № 638-VI Міністерство внутрішніх справ України здійснює боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції органів внутрішніх справ; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України №158 від 04.06.2014 року "Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету" (що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 1 травня 2014 р. виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

У відповідності до абзаців 1,2 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 року №24 "Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій" встановлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Пунктом 3 вказаної постанови затверджено розмір винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно з додатком 1; розмір додаткових винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам за виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно з додатком 2.

Наказом Міністерства оборони України від 02.02.2015 року № 49 "Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій" затверджено Порядок та умови виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Пунктом 4 розділу І Порядку встановлено, що виплата винагород та додаткових винагород здійснюється військовослужбовцям за місцем проходження служби на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій), керівництва військових формувань та органів державної влади. Командирам (начальникам) військових частин (закладів, установ, організацій) - наказами вищих командирів (начальників, керівників).

Згідно пункту 6 розділу 1 даного Порядку виплата винагород військовослужбовцям здійснюється за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, визначених додатком І до постанови Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року № 24.

Розділом ІІ Порядку, зокрема пунктами 6, 7, визначені види документів, якими підтверджується безпосередня участь військовослужбовців у здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні в районі проведення АТО, безпосередня участь у відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

Отже, підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовців у здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні в районі проведення АТО є наказ командира військової частини Державної прикордонної служби України, який видається у тому числі на військовослужбовців інших підрозділів.

Наказ на виплату винагороди видається за місцем проходження служби військовослужбовців.

Безпосередня участь у відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою підтверджується: журналом бойових дій (журналом ведення оперативної обстановки); бойовим донесенням (підсумковим, терміновим та позатерміновим), рапортом керівника підрозділу, який виконував завдання.

Крім того, підтвердними документами є:

- бойовий наказ командира військової частини для виконання поставлених завдань охорони об`єктів (несення служби на блокпостах, звільнення об`єктів, які захоплені, тощо), письмовий наказ командира військової частини, який виконував завдання;

- запис у книзі прикордонної служби підрозділу охорони державного кордону про виконання завдань прикордонними нарядами щодо відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

- постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), де визначені особовий склад, який залучається до охорони, час, місце, порядок виконання завдань, книга служби нарядів та подій, що відбувалися.

Пунктами 1,3,4 Наказу МВС України від 03.02.2015 року № 123 "Про деякі питання відрядження до зони АТО", передбачено, зокрема, начальникам головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ДНДЕКЦ, ДДАІ, ДНДІ, ректорам вищих навчальних закладів, керівникам структурних підрозділів апарату МВС та підпорядкованих підрозділів під час підготовки наказів про відрядження до зони проведення антитерористичних операцій чітко визначати перелік завдань відповідно до зазначеного вище Закону, що покладаються на відряджену особу або відряджаються на підконтрольну Україні територію для виконання завдань відповідно до покладених на особу функціональних обов`язків

Начальникам головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ДНДЕКЦ, ДДАІ, ДНДІ, ректорам вищих навчальних закладів, керівникам структурних підрозділів апарату МВС та підпорядкованих підрозділів до 05 числа надавати до ДФЗБО МВС списик осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій.

Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС визначено забезпечити нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу апарату Міністерства, головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ДНДЕКЦ, ДДАІ, ДНДІ, ректорам вищих навчальних закладів та підпорядкованих МВС відповідно до наданих списків; виплату грошової винагороди здійснювати за наказами міністра внутрішніх справ або особи, яка його заміщує, начальників головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ректорів вищих навчальних закладів на підставі вмотивованих рапортів керівників підрозділів, погоджених керівником або заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, із зазначенням конкретних місць несення служби (населений пункт, блокпост) та бойових зіткнень.

Аналіз вищенаведених норм свідчить, що зарахування особи до списку осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій, здійснюється на підставі відповідних наказів командирів (штабу АТО), в яких зазначається про дату початку такої участі та дату фактичного завершення такої участі. Потім, на підставі вмотивованого рапорту керівника структурного підрозділу, де проходить службу особа, Головним управлінням МВС України в області видається відповідний наказ, який, в свою чергу, є підставою для нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, призначеної за безпосередню участь у проведенні АТО.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, позивач місце роботи не змінювала.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що Головне управління Національної поліції в Луганській області діяло в межах наданих повноважень відповідно до законодавства.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача стягнути з відповідача безпідставно утриманих сум військового збору з грошового забезпечення позивача, у тому числі винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, суд першої інстанції дійшов до висновку, що грошове забезпечення позивача у спірний період не підлягало оподаткуванню військовим збором та відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог в цій частині. В цій частині постанова суду першої інстанції не оскаржувалася.

Пунктом 4 частини 1 статті 202 КАС України встановлено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при прийнятті рішення порушив норми матеріального права, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні позовних вимог.

Повний текст постанови складений 25 жовтня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 195, 196, ст. 198, ст. 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області - задовольнити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року у справі № 812/1008/17 - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення винагороди за безпосередню участь у антитерористичній операції за листопад грудень 2015 року і січень 2016 року, та сум військового збору, безпідставно утриманих протягом 2016 року з грошового забезпечення поліцейського під час проходження ним - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до вищого адміністративного суду протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.А. Васильєва

І.Д. Компанієць