Справа № 820/4155/16
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

25 жовтня 2017 р. № 820/4155/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Костіної А.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача -ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Державного підприємства "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" до Головного Управління Держпраці у Харківській області Державної служби України з питань праці про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд скасувати постанову про накладення штрафу від 25.07.2016 №20-01-4301/1043-0144.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 25.07.2016 року Головним управлінням Держпраці у Харківській області було винесено відносно Державного підприємства "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" постанову про накладення штрафу № 20-01-4301/1043-0144, якою на позивача накладено штраф у розмірі 1450 грн. за порушення посадовими особами ДП "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" ч.1 ст.116 КЗпП України, ст.47 КЗпП України, ст149 КЗпП України, ч.6 ст.179 КЗпП України. Підставою для винесення постанови стали дані Акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №20-01-4301/1043. Позивач вважає, що постанова винесена відповідачем з порушенням чинного законодавства України, без врахування істотних обставин, а отже є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заявленого позову заперечував та зазначив, що Головним управлінням Держпраці у Харківській області було правомірно складено постанову про накладення штрафу, а отже позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав.

Судом встановлено, що 12.07.2016 року Головним управлінням Держпраці у Харківській області на підставі звернення фізичної особи - гр. ОСОБА_3 та погодження Держпраці від 13.06.2016 року № 6436/4/4.2- ДП-16 була проведена позапланова перевірка щодо додержання вимог законодавства з питань праці ДП "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ".

За результатами зазначеної перевірки складено Акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №20-01-4301/1043 від 12.07.2016 року (а.с.33-40).

Відповідно до висновків акту перевірки 20-01-4301/1043 встановлено наступні порушення: ч.1 ст.116 ,ст.47 ,ст149, ч.6 ст.179 КЗпП України.

25.07.2016 року Головним управлінням Держпраці у Харківській області винесено постанову про накладення штрафу №20-01-4301/1043-0144 в розмірі 1450 грн.(а.с.8-10).

Суд зазначає, що відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 96 (далі - Положення) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

За приписами підпункту 9 пункту 4 Положення, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Підпунктом 54 пункту 4 Положення передбачено, що Державна служба України з питань праці має право накладати у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.

Державна служба України з питань праці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 Положення).

Процедура проведення Державною інспекцією України з питань праці та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці, встановлена Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 р. № 390.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці (далі - Інспектор).

Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Планові перевірки проводяться з періодичністю, яка визначається відповідно до Критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності суб'єктами господарювання у частині додержання вимог законодавства про працю та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю), наведених у додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2010 року № 1059.

Позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", в тому числі за обґрунтованим зверненням фізичної особи про порушення їх законних прав

Позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення. Разом з тим, інспекторам забороняється виступати посередниками, арбітрами чи експертами під час розгляду трудових спорів.

За результатами перевірки, що передбачено пунктом 7 Порядку № 390, складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Згідно зі ст. 265 КЗпП України передбачена відповідальність за порушення законодавства про працю. Так, згідно з абз. 6 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність за порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - п'ятим частини другої цієї статті - у розмірі мінімальної заробітної плати.

У зв'язку з набуттям 10 лютого 2016 р. чинності постанови КМУ «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509» від 03.02.2016 р. № 55 та 11.03.2016 р. наказу Міністерства соціальної політики України від 02.02.2016 р. № 67 «Про затвердження форми постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Державної служби України з питань праці» Головне управління накладає штрафи за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Так, Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок № 509), визначений механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю, передбачених частиною 2 от. 265 КЗпП України.

Так, відповідно до пункту 2 Порядку № 509 однією з підстав для накладення штрафів є акт про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Уповноважена посадова особа не пізніше, ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Відповідно до абз.2 п. 8 Порядку № 509 за результатами розгляду справи про накладення штрафу уповноважена особа на підставі акта приймає відповідне рішення.

Таким чином, на підставі акту перевірки № 20-01-4301/1043 від 12.07.2016 р., яким встановлено порушення законодавства про працю, винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 25.07.2016 р. № 20-01-4301/1043-0144 у сумі 1450 грн.

Суд зазначає, що Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2016 року зупинено провадження у справі № 820/4155/16 за адміністративним позовом Державного підприємства "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" до Головного Управління Держпраці у Харківській області Державної служби України з питань праці про скасування постанови, до набрання законної сили рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова по справі № 644/5762/16-ц за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2017 року було поновлено провадження по справі № 820/4155/16 за адміністративним позовом Державного підприємства "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" до Головного Управління Держпраці у Харківській області Державної служби України з питань праці про скасування постанови.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31.10.2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 до Державного підприємства "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу по справі № 644/5762/16-ц - залишено без задоволення.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 07.03.2017 року постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31.10.2016 року скасовано.

Позов ОСОБА_4 задоволено частково. Наказ виконуючого обов'язки директора ДП "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" № 679-к від 07.06.2016 року про звільнення ОСОБА_4 скасований. Поновлено ОСОБА_4 на посаді начальника транспортного відділу ДП "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ". Стягнуто з ДП "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 22337,28 грн., а також 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 22837,28 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки, судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_4 встановлено незаконність винесеного Наказу виконуючого обов'язки директора ДП "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" № 679-к від 07.06.2016 року про звільнення ОСОБА_4 та поновлено ОСОБА_4 на посаді начальника транспортного відділу ДП "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ", враховуючи положення ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що ці обставини є преюдиційними та не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Таким чином суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про накладення штрафу від 25.07.2016 №20-01-4301/1043-0144.

Згідно з ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Державного підприємства "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" до Головного Управління Держпраці у Харківській області Державної служби України з питань праці про скасування постанови не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" до Головного Управління Держпраці у Харківській області Державної служби України з питань праці про скасування постанови - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 26.10.2017 року.

Суддя О.М. Тітов