Справа № 810/2818/17
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про вжиття заходів забезпечення позову

11 жовтня 2017 року 810/2818/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві клопотання про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі за позовом гр. ОСОБА_1 до Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії та визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся гр. ОСОБА_1 з позовом до Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії та визнання протиправними та скасування рішень

Представник позивача у судовому засіданні заявив клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі

- рішення від 23.02.2017 року № 70 головного інспектора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про скасування містобудівних умов та обмежень для забудови земельної ділянки від 05.02.2016 року № 1-м, видані Відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області ОСОБА_1 для будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1

- рішення від 23.02.2017 року № 71 головного інспектора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про скасування містобудівних умов та обмежень для забудови земельної ділянки від 05.02.2016 року № 2-м, видані Відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області ОСОБА_1 для будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_2

Клопотання обґрунтовує тим, що за результатами планової перевірки ДАБІ у Київській області оскаржуваними рішеннями скасовані МБУ № 1 та МБУ 2 для будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудинковими нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_3

Оскаржувані рішення, прийняті 23.02.2017, мають очевидні ознаки протиправності, оскільки прийняті до закінчення строку для усунення порушень, наданого оскаржуваним приписом.

Крім цього, представник позивача звернув увагу на те, що законність видання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки перевірено ДАБІ у Київській області при реєстрації Декларацій про початок виконання будівельних робіт, оскільки саме цей орган відповідає за правильність та повноту інформації, яка вказана в Декларації про початок виконання будівельних робіт.

Також оскаржувані рішення блокують позивачу вільне ведення господарської діяльності, порушують його ділову репутацію.

Крім того, існує реальна загроза завдання значної матеріальної шкоди позивачу за результатами звернень осіб - інвесторів, які вже уклали попередні договори купівлі-продажу об'єктів нерухомості та в подальшому зможуть пред'явити вимоги майнового характеру. Загальна сума укладених договорів складає 75 960 500, 00 грн.

Також позивачем укладено договори підряду на виконання будівельно-монтажних робіт і у разі, якщо роботи не будуть виконуватися, позивач знову ж таки буде нести значні матеріальні затрати.

Представник відповідача Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області у судовому засіданні розгляд даного клопотання залишив на розсуд суду.

Представник відповідача Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області до судового засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України судом прийнято рішення про розгляд заяви у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення клопотання позивача про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів;

3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому;

4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Частиною четвертою статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

При цьому, подання адміністративного позову, також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, обов'язковою умовою для застосування судом заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Як слідує з матеріалів справи, позивач є замовником будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями за адресою: Київська обл., м. Буча, пров. Тихого Олекси, 4 буд. 1 та буд. 2, а також за договором суперфіцію користувачем земельної ділянки, на яку було отримано скасовані оскаржуваними рішеннями містобудівні умови та обмеження.

Також слід зазначити, що правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначаються Законом України від 17.02.2011 № 3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі Закон № 3038-VI).

Відповідно до статті 1 Закону № 3038-VI містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 4 Закону № 3038- VI об'єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Приписами пункту 3.8 ДБН А.2.2-3:2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво" визначено, що комплекс (будова) - сукупність будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, лінійних об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури, об'єднаних цільовим призначенням, зведення яких здійснюється, як правило, за єдиною проектною документацією.

Отже, об'єктами будівництва є як окремі будинки, так і їх сукупність (комплекс), а містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки можуть стосуватися як окремих будинків, так і їх сукупності (комплексів).

Основна мета містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки - нормативне встановлення вимог до конкретного об'єкта будівництва, зокрема, щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення тощо.

Статтею 29 Закону № 3038-VI встановлено, що фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва. Містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об'єкта незалежно від зміни замовника.

Позивач здійснював будівництво окремих багатоповерхових житлових будинків. Зведення житлових будинків здійснювалось на підставі окремих проектних документацій. Декларації про початок виконання будівельних робіт були зареєстровані відповідачем, тому він був обізнаний про факт реєстрації та будівництва саме окремих об'єктів будівництва і протягом всього часу не висловлював жодних претензій до позивача з даного приводу.

Отже, обставини, які стали підставою для прийняття оскаржуваних рішень органом державного архітектурно-будівельного контролю, є спірними.

Щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та необхідності докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому, суд зазначає наступне.

Як слідує з матеріалів справи, будівництво житлових будинків здійснюється, у тому числі, за кошти громадян-інвесторів.

Загалом позивачем укладено з громадянами та юридичними особами 131 цивільно-правовий договір на загальну суму 75 960 500, 00 грн.

У разі пред'явлення вказаними особами вимог про повернення сплачених коштів та застосування додаткових заходів договірної та цивільно-правової відповідальності до позивача загальна сума претензій може досягати значних сум.

За таких обставин дія оскаржуваних рішень призводить до неможливості продовження здійснення позивачем будівельних робіт при тому, що підстави для прийняття таких рішень є спірними, що може завдати позивачеві значних матеріальних збитків. У свою чергу, задоволення позовних вимог може призвести до того, що для відновлення прав, свобод та інтересів позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Також позивачем укладено договори підряду на виконання будівельно-монтажних робіт і у разі, якщо роботи не будуть виконуватися, позивач знову ж таки буде нести значні матеріальні збитки.

Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, позивач вже несе матеріальні збитки, здійснюючи плату за користування земельною ділянкою, на якій будуються багатоквартирні житлові будинки, оскільки розраховував здійснювати дану плату за рахунок продажу квартир у даних будинках.

За таких обставин суд вважає, що у даному випадку наявні передумови для вжиття заходів забезпечення позову у вигляді зупинення дії оскаржуваних рішень Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області.

У Рішенні Конституційного Суду України №3-рп/2003р від 30.01.2003 зазначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ст. 3 Конституції України та ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

З аналізу ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України можна зробити висновок, що метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення у справі.

Розглядаючи клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд з огляду на докази, надані стороною у справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що клопотання не є надуманим, спір між сторонами існує, існує також дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, даним про особу та характер дій відповідача, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача. Вирішуючи клопотання про забезпечення позову суд, має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов'язків сторін.

Аналіз обставин справи свідчить про наявність дійсного спору між учасниками процесу та реальність загрози виникнення суттєвої фінансової шкоди позивачу, яка полягає у значних витратах позивача.

При цьому суд враховує, що заходи щодо забезпечення позову повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову. Застосовуючи конкретний вид забезпечення позову, суд повинен виходити із дійсного виключення цим забезпечувальним заходом утруднення або неможливість виконання рішення. Забезпечення позову у вищезазначений судом спосіб відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу та відповідають інституту забезпечення позову в адміністративному процесі.

Співмірність вжиття заходів забезпечення позову відображено у практиці Європейського суду з прав людини у своїй судовій практиці визнає можливість застосування попереднього заходу, такого як судова заборона (справа "Verlagsgruppe News Gmbh проти Австрії" та "Libert проти Бельгії").

У справі "Мікалефф проти Мальти" Суд визнав можливість застосування статті 6 до попередніх заходів та зазначив, що має бути розглянутий характер попереднього заходу, його предмет, завдання та вплив на конкретне право.

Проміжне рішення може бути еквівалентне попередній або забезпечувальним заходам і процедурам. Такий принцип застосовується і у визначені застосування статті 6 (справа "Меркіка та інші пороти Мальти").

Отже, враховуючи наведене, приймаючи до уваги зміст заявлених позивачем у даній справі позовних вимог, обставин та наданого обґрунтованого клопотання із відповідними доказами, в якому позивач просить забезпечити адміністративний позов і які дають можливість суду зробити висновок про те, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а невжиття таких заходів, у разі задоволення позову, призведе до необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення порушених прав позивача, суд вважає, що клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову у даній справі підлягає задоволенню.

Відповідно до частин 5, 6 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України виконання ухвал з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно. Виконання ухвал про заборону вчиняти певні дії виконуються в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень. Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 117, 118, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в:

Клопотання представника позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову - задовольнити.

Зупинити дію, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, оскаржуваних рішень:

- від 23.02.2017 року № 70 головного інспектора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про скасування містобудівних умов та обмежень для забудови земельної ділянки від 05.02.2016 року № 1-м, видані Відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області ОСОБА_1 для будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1;

- від 23.02.2017 року № 71 головного інспектора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про скасування містобудівних умов та обмежень для забудови земельної ділянки від 05.02.2016 року № 2-м, видані Відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області ОСОБА_1 для будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_2

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Лапій С.М.