Справа № 820/2440/17
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 р.Справа № 820/2440/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

представників сторін: позивача - Безверхої Г.І., відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ліквідаційної комісії ХМУ ГУМВС України в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2017р. по справі № 820/2440/17

за позовом Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості

до Ліквідаційної комісії ХМУ ГУМВС України в Харківській області

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості (далі по тексту - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ліквідаційної комісії ХМУ ГУМВС України в Харківській області (далі по тексту - відповідач), в якій просить суд стягнути з Ліквідаційної комісії ХМУ ГУМВС України в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, 5, м. Харків, 61002, ) на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості суму у розмірі 4387,09 грн..

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2017 року по справі № 820/2440/17 адміністративний позов Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до Ліквідаційної комісії ХМУ ГУМВС України в Харківській області про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з Ліквідаційної комісії ХМУ ГУМВС України в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, 5, м. Харків, 61002, ) на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості (м. Харків, вул. Шевченка, 137-А, 61013, р/р 2007 в ГУДКСУ Харківської області, МФО 851011, ) вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 4387 (чотири тисячі триста вісімдесят сім) грн. 09 коп.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2017 року по справі № 820/2440/17 та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов залишити без розгляду.

Представник відповідача, в обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позивачем пропущено, встановлений ст. ст. 99, 100 КАС України, шестимісячний строк звернення до суду з даним адміністративним позовом. Крім того вказує, що позивачем не виконано вимог ч. 3 ст. 106 КАС України в частині подання доказів надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення позовної заяви відповідачу, а судом першої інстанції не перевірено зазначених обставин та розглянуто справу за відсутності доказів повідомлення відповідача. Вказує, що відповідачем отримано позовну заяву Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості лише 03.07.2017 року, проте, справу судом розглянуто 29.06.2017 року. Таким чином, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

Представник позивача, у надісланому запереченні на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2017 року по справі № 820/2440/17 залишити без змін, розгляд справи провести без участі представника відповідача.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 01.12.2015 року ОСОБА_3 звернулась за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості, де була зареєстрована, як така що шукає роботу з відкриттям персональної картки №00002.

01.12.2015 року ОСОБА_3 подала заяву про надання статусу безробітної, у якій зазначила та засвідчила власним підписом, що не працює як найманий працівник, в тому числі за договором підряду, цивільно-правового характеру, за сумісництвом, не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності. Згідно поданої заяви, наказом від 08.12.2015 року № НТ151208 з 01.12.2015 року ОСОБА_3 надано статус безробітної.

20.12.2016 року Харківським міським центром зайнятості отримано лист Головного управління Національної поліції в Харківській області від 09.12.2016 року про поновлення ОСОБА_3 на посаді за рішенням суду з 06.11.2015 року (наказ від 23.05.2016 року № 14 о/с).

В результаті розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, згідно акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 144-інш. від 23.12.2016 року, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2016 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди - було задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 06.11.2015 року №633о/с про звільнення ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України в запас Збройних сил за п. 64 Г (через скорочення штатів) та зобов'язано поновити ОСОБА_3 в органах внутрішніх справ на посаді слідчого слідчого відділенні розслідування злочинів лінії карного розшуку СВ Червонозаводського РВ ХМУ ГУ з 06.11.2015 року.

Оскільки, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду відповідачем поновлено безробітну на посаді з дати її звільнення, ОСОБА_3 вважається зайнятою особою з 06.11.2015 року, та відноситься до категорії зайнятого населення.

Директором Харківського міського центру зайнятості прийнято наказ від 21.04.2017 року № 564 "Про організацію роботи щодо повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_3" за період з 08.12.2015 року по 24.08.2016 року в сумі 4387 грн. 09 коп..

Відповідно до п. 7 Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, на адресу Ліквідаційної комісії ХМУ ГУМВС України в Харківській області направлено лист-претензію від 21.04.2017 року № ХМЦЗ-02-5107 разом з наказом про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю, з пропозицією у добровільному порядку повернути кошти, виплачені як матеріальне забезпечення ОСОБА_3 в сумі 4387 грн. 09 коп..

Як вбачається з матеріалів справи, 24.04.2017 зазначений лист - претензію отримано Ліквідаційною комісією ХМУ ГУМВС України в Харківській області, про що свідчить підпис довіреної особи на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Враховуючи, що сума незаконно отриманої допомоги по безробіттю на рахунок Харківського міського центру зайнятості не повернута відповідачем, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції з його обґрунтованості.

При цьому, суд першої інстанції вважав, що даний спір є публічно-правовим та повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

У відповідності до ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Колегія суддів вважає постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2017 року по справі № 820/2440/17 такою, що прийнята з порушенням вимог процесуального права, з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування у сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема обов'язком доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування. Тобто, однією з визначальних особливостей КАС є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена.

Згідно зі статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

За визначенням п.п.1, 6, 7 ч.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини четвертої статті 50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Правовий аналіз пунктів 1-4 частини четвертої статті 50 КАС України свідчить, що громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

Однак і в цих випадках, водночас із перевіркою дій чи бездіяльності згаданих осіб, обставин, що стали підставою для втручання суб'єктів владних повноважень, суд має перевірити на відповідність чинному законодавству рішення, дії чи бездіяльність самих суб'єктів владних повноважень.

Крім того, пункт 5 частини четвертої статті 50 КАС України, який є частиною норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків превентивного судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як норма, що давала би право для розширеного тлумачення права суб'єкта владних повноважень на адміністративний позов.

Частиною четвертою статті 35 Закону № 1533-ІІІ передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, утримується із роботодавця.

Отже, спір про стягнення зазначених сум не є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції, а тому справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постанові Верховного Суду України від 21.12.2016 року у справі № 813/2964/14.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Аналізуючи вищезазначені положення, колегія суддів вважає, що даний спір за своєю суттю до вказаних у Кодексі адміністративного судочинства України не відноситься, у зв'язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що за суб`єктним складом сторін, змістом заявлених позивачем вимог та предметом спору останні мають бути вирішені в порядку господарського судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що даний спір не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції та не може розглядатися в порядку адміністративного судочинства, що не було враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з ч.1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статями 155 і 157 цього Кодексу.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2017 року по справі № 820/2440/17 підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 157, ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії ХМУ ГУМВС України в Харківській області задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2017р. по справі № 820/2440/17 скасувати.

Провадження у справі за позовом Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до Ліквідаційної комісії ХМУ ГУМВС України в Харківській області про стягнення заборгованості закрити.

Роз'яснити Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості право звернення до суду з даним позовом в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Перцова Т.С. Дюкарєва С.В.
Повний текст ухвали виготовлений 24.10.2017 р.