Справа № 826/10446/17
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вовк П.В. розглянув в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у м. Києві до товариства з обмеженою відповідальністю «Навітас Інжинірінг» про стягнення заборгованості.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов адміністративний позов Головного управління ДФС у м. Києві (далі також – ГУ ДФС у м. Києві, позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю «Навітас Інжинірінг» (далі також – ТОВ «Навітас Інжинірінг», відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 123 359, 49 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача перед бюджетом виникла заборгованість з податку на додану вартість та податку на прибуток у загальному розмірі 123 359, 49 грн., внаслідок несплати в установлений законодавством строк узгоджених грошових зобов’язань.

ТОВ «Навітас Інжинірінг» у встановлений судом строк надано письмові заперечення проти позову, в яких відповідач просить суд здійснювати розгляд даної справи за загальними правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України) та відмовити в задоволенні позову з підстав зазначених у таких запереченнях.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було подано до контролюючого органу за основним місцем обліку податкові декларації з податку на додану вартість за березень-квітень 2017 року, якими товариством самостійно визначено суми грошових зобов’язань, що підлягають сплаті до державного бюджету у розмірі 86 065, 00 грн. та 3 232, 00 грн. відповідно.

Також, ТОВ «Навітас Інжинірінг» було подано до контролюючого органу податкові декларації з податку на прибуток підприємства за ІІІ квартали 2015 року та 2016 рік, якими товариством самостійно визначено суми грошових зобов’язань, що підлягають сплаті у розмірі 23 544, 00 грн. та 138 241, 00 грн.

Крім того, внаслідок порушення граничних строків сплати податкових зобов’язань, платнику податків на підставі положень статті 129 Податкового кодексу України (далі також – ПК України) була нарахована пеня.

Контролюючим органом була прийнята податкова вимога форми «Ю» від 04 березня 2015 року № 553-2, якою сума заборгованості ТОВ «Навітас Інжинірінг» була визначена на рівні 29 556, 00 грн.

Зазначена податкова вимога отримана відповідачем 16 березня 2015 року, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до даних контролюючого органу, станом на дату звернення до суду з цим позовом, за відповідачем рахується податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 34 485, 36 грн. та з податку на прибуток у розмірі 88 874, 13 грн., що загалом складає 123 359, 49 грн.

Несплата відповідачем у встановлений законом строк узгоджених сум податкових зобов’язань обумовила позивача на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 КАС України наявні докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд не погоджується з викладеними у позовній заяві доводами, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 67 Конституції України (тут і далі по тексту всі нормативно-правові акти наведені в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156 п. 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до п. 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п. 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно п. 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Відповідно до п. 59.3 статті 59 ПК України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Згідно з п. 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 ПК України).

Як було встановлено під час судового розгляду та підтверджується матеріалами справи, станом на 03 березня 2015 року загальна сума податкового боргу ТОВ «Навітас Інжинірінг» за узгодженими грошовими зобов’язаннями ставила 29 556, 00 грн., в результаті чого такому товариству була виставлена податкова вимога від 04 березня 2015 року № 553-23.

При цьому, відповідно до даних, відображених в обліковій картці відповідача, доданої до матеріалів справи 12 жовтня 2017 року з податку на додану вартість вбачається, що в період з 27 квітня 2017 року по 30 квітня 2017 року заборгованість ТОВ «Навітас Інжинірінг» була відсутня.

Більш того, з облікової картки з податку на прибуток також вбачається, що у період з 01 березня 2016 року по 10 березня 2016 року за товариством не рахувалась податкова заборгованість.

Тобто, після виставлення ТОВ «Навітас Інжинірінг» 04 березня 2015 року податкової вимоги, сума податкового боргу відповідачем повністю погашалась, проте контролюючим органом не була виставлена нова податкова вимога, що свідчить про порушення процедури стягнення податкового боргу.

Згідно п. 60.1.1 п. 60.1 статті 60 ПК України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Виходячи з зазначеного, суд приходить до висновку, що у зв'язку із погашенням суми податкового боргу, раніше надіслана платникові податків податкова вимога є відкликаною, а тому не може бути підставою для вжиття заходів із примусового стягнення податкового боргу.

Порядок стягнення податкового боргу регулюється, зокрема, положеннями статей 95-99 ПК України.

Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі ( п. 95.1 статті 95 ПК України).

Відповідно до п. 95.2 статті 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази в розумінні статті 70 КАС України, з яких можливо встановити направлення платнику податків нової податкової вимоги. Натомість контролюючий орган в службовій записці зазначає, що станом на 27 вересня 2017 року податкова вимога від 04 березня 2015 року № 553-23 є чинною, проте суд критично оцінює вказані твердження позивача з огляду на зазначені вище висновки.

Таким чином, під час розгляду справи були встановлено порушення з боку контролюючого органу процедури стягнення з відповідача податкового боргу, що на переконання суду є підставою для відмови в задоволенні даного позову.

Згідно зі статтею 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Враховуючи положення статті 94 КАС України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись статтями 69-71, 160-162, 183-2, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС у м. Києві до товариства з обмеженою відповідальністю «Навітас Інжинірінг» про стягнення заборгованості – відмовити.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя П.В. Вовк