Справа № 817/66/17
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 жовтня 2017 року м. Київ К/800/23659/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Мороз В.Ф., перевіривши касаційну скаргу Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

встановив:

Рівненська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 липня 2017 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення встановлених недоліків касаційної скарги.

Скаржник, на виконання вимог зазначеної ухвали, усунув вказані недоліки касаційної скарги.

ОСОБА_1 звернувся до суду про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) за єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 07.11.2016 №Ф-7723-17 в сумі 11586,37 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року, позов задволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Березнівського відділення Рівненської ОДПІ ГУ ДФС від 07.11.2016 №Ф-7723-12 про сплату боргу (недоїмки) за єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

У касаційній скарзі Рівненська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенн іпозовних вимог.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 з 13.03.2008 зареєстрований як фізична особа-підприємець, а 01.09.2016 до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державним реєстратором внесено запис №3001952 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Відповідно до довідок Березнівського районного військового комісаріату: від 29.08.2016 № 2089 капітан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 призваний 19.03.2014 по частковій мобілізації в Збройні Сили України на підставі Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 та демобілізований 12.03.2015; від 29.08.2016 №2091 капітан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, був призваний 19.03.2015 по частковій мобілізації в Збройні Сили України на підставі Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015 та по даний час проходить військову службу за контрактом в ЗСУ.

Згідно посвідчення офіцера НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, особистий У-484814.

У листопаді 2016 року Рівненською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Рівненській області (Березнівське відділення) виставлено ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2016 №Ф-7723-17 на суму 11586,37 грн.

У грудні 2016 року позивач звернувся до відповідача зі скаргою на вимогу від 07.11.2016 №Ф-7723-17, однак рішенням від 30.12.2016 №1236/14/17-00-10-03/203 вказана скарга залишена відповідачем без задоволення, а оспорювана вимога - без змін.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суди виходили з того, що факт перебування позивача у лавах Збройних Сил України по мобілізації та залучення до виконання важливих мобілізаційних завдань особливого періоду з 19.03.2014 по теперішній час підтверджується наявними у справі та дослідженими судом доказами, а отже доведено правомірність підстав звільнення позивача від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Суд касаційної інстанції погоджується з наведеним висновком, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до пункту другого частини першої статті 1 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 4 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 2 статті 6 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено обов'язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок зокрема, та визначено інші обов'язки платника.

08.06.2014 набрав чинності Закон України від 20.05.2014 №1275-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації", яким розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" доповнено пунктом 92, відповідно до якого під час особливого періоду, визначеного Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов'язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених пунктом 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", якщо вони не є роботодавцями.

Підставою для такого звільнення є заява фізичної особи - підприємця та копія військового квитка або копія іншого документа, виданого відповідним державним органом, із зазначенням даних про призов такої особи на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які подаються до органу доходів і зборів фізичною особою - підприємцем протягом 10 днів після її демобілізації. Якщо демобілізована фізична особа - підприємець перебуває на лікуванні (реабілітації) у зв'язку з виконанням обов'язків під час мобілізації, заява і копія військового квитка або копія іншого документа, виданого відповідним державним органом, подаються протягом 10 днів після закінчення її лікування (реабілітації).

Законом від 20.05.2014 №1275-VII встановлено, що цей пункт застосовується з першого дня мобілізації, оголошеної Указом Президента України від 17 березня 2014 №303 "Про часткову мобілізацію", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію", та протягом усього особливого періоду.

Аналогічні норми містяться і в Інструкції Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженій наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 28.03.2016 №393).

Зокрема, пунктом 7 розділу ІV вказаної Інструкції визначено, що протягом особливого періоду, визначеного Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", платники, визначені підпунктами 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов'язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби звільняються від виконання своїх обов'язків, якщо вони не є роботодавцями.

При цьому зазначені платники звільняються від виконання обов'язків платника єдиного внеску, якщо вони не є роботодавцями, з першого календарного дня місяця призову на військову службу під час мобілізації платника до останнього календарного дня місяця, в якому платника було демобілізовано або завершено його лікування (реабілітацію).

Таким чином, за змістом пункту 92 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (із змінами внесеними Законом України від 20.05.2014 №1275-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації") та пункту 7 Інструкції Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування передбачено, що підставою для звільнення від виконання обов'язків, визначених пунктом 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", є:

- призов на військову службу під час мобілізації;

- або залучення до виконання обов'язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу.

Встановлено, що довідками Березнівського районного військового комісаріату від 29.08.2016 № 2089 та № 2091 підтверджено, що у періоди 19.03.2014 - 12.03.2015 та 19.03.2015 - по теперішній час позивач мобілізований до лав Збройних Сил України.

Крім того, з довідки Березнівського районного військового комісаріату від 13.01.2017 №81 вбачається, що начальник відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу майор ОСОБА_1 в період 13.03.2015 - 18.03.2015 був залучений Березнівським РВК до виконання важливих мобілізаційних завдань особливого періоду, а саме, здійснював підготовку, комплектування, супровід та відправку команд військовозобов'язаних в розпорядження ОЗП Здовбиця та в/ч с. Нова Любомирка.

Також, довідкою Березнівського районного військового комісаріату від 29.11.2016 №2901 стверджено, що ОСОБА_1 дійсно був призваний 19.03.2014 по частковій мобілізації в Збройні Сили України на підставі Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 та по даний час проходить військову службу за контрактом ЗСУ.

Колегія суддів погоджується з покликанням суду першої інстанції, що за змістом пункту 92 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" для настання передбачуваних наслідків, а саме: звільнення від виконання обов'язків, визначених пунктом 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", визначальним є те, що особа призвана на військову службу під час мобілізації або ж залучена до виконання обов'язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, при цьому не є роботодавцем.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що оскільки факт перебування позивача у лавах Збройних Сил України по мобілізації та залучення до виконання важливих мобілізаційних завдань особливого періоду з 19.03.2014 по теперішній час підтверджується наявними у справі та дослідженими доказами, а отже доведено правомірність підстав звільнення позивача від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування наразі, а спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) за єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування винесена передчасно.

Пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті -пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, ця касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя В.Ф. Мороз