Справа № 127/25894/16-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/25894/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Волошин С.В.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

19 жовтня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюка Р.В.

за участю: секретаря судового засідання:Гіюка Д.М.,

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Сисак Людмили Володимирівни

представника третьої особи: Олійник Наталії Миколаївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, третя особа Вінницький військовий комісаріат про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУПФУ у Вінницькій області), третя особа Вінницький військовий комісаріат про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2017 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, ГУПФУ у Вінницькій області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким в позові відмовити в повному обсязі. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необ`єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, а також порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник відповідача та третьої особи підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Позивач заперечував щодо задоволення апеляційної скарги і просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 21.08.2008 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При обчисленні пенсії позивачу, пенсійним органом враховувалися наступні складові грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та щомісячні додаткові види грошового забезпечення. Однак, при призначенні йому пенсії, не були враховані матеріальні допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні.

09.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до ГУПФУ у Вінницькій області із заявою про перерахунок пенсії із врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні, а також щомісячної додаткової грошової винагороди, виплата якої передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 (встановлена після звільнення позивача зі служби та ним під час служби не отримувалася).

У відповідь на заяву, відповідач направив на адресу позивача Лист від 17.11.2016 року № 756/С-12 в якому зазначив, що підстави для проведення перерахунку пенсії відсутні, оскільки вказані виплати не можуть бути враховані до грошового забезпечення для визначення розміру пенсії.

Вищезазначене слугувало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, однак вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати, з огляду на слідуюче.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, визначені Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ встановлено положеннями Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 1058-ІV).

Відповідно до ч.1 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» .

Пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з яких було сплачено внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 43 Закону № 2262-ХІІ).

Пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 43 Закону № 2262-ХІІ).

За приписами статті 41 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, складові грошового забезпечення військовослужбовця, з яких були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески, входить в дохід для обчислення пенсії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 (далі Постанова №1294 упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до Постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов`язана з обсягом та складнощами роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону № 2011-XIІ), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

До названої одноразової винагороди відноситься також винагорода за тривалість безперервної військової служби за 15 років, за 20 років, за 25 років, за 30 років, за 35 і кожні наступні п`ять років яка виплачується в кратності виходячи з посадового окладу і окладу за військовим званням (додаток № 25 до постанови КМУ № 1294).

Також, Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі-Закон №2011-ХІІ) гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина 1 статті 10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені Постановою № 1294 та Інструкцією про розміри і порядок виплати військовослужбовцям, які займають посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил України, щомісячної додаткової грошової винагороди, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 15 листопада 2010 року №595.

Зокрема, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту5 постанови КМУ № 1294, підпункт 30.4 пункту 30 розділу XXX Інструкції).

Наведеними нормативно-правовими актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (підпункт 3 пункту 5 постанови КМУ № 1294, підпункти 33.1, 33.3 пункту 33 розділу XXXIII Інструкції).

Отже, зазначені допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Таким чином, індексація грошових доходів населення, стосовно зазначеного спору, фактично є підвищенням доходу оплати праці (грошового забезпечення) пропорційно росту цін та є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає суду підстави вважати, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 10 березня 2015 року у справі № 21-70а15.

Також, за змістом ч.2 ст.15 Закону № 2262-XII, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Разом з тим, ч.3 ст. 43 Закону № 2262-XII не містить положень про включення до грошового забезпечення такої виплати, як одноразова грошова допомога підстави для виплати якої встановлені статтею 15 Закону № 2011-ХІІ та пов`язані зі звільненням особи зі служби.

Тобто, одноразова грошова допомога при звільненні не входить до додаткового грошового забезпечення, яка повинна враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців.

Таким чином, сукупність вищезазначеного дає підстави вважати, що одноразова грошова допомога при звільненні зі служби військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу, не входить до додаткового грошового забезпечення, яка повинна враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців.

Така ж правова позиція була висловлена Верховним Судом України в постанові від 12 вересня 2017 року по справі № 812/6733/13-а.

Отже з наведеного вище слідує, що отримані військовослужбовцем виплати під час проходження ним військової служби (грошова допомога на оздоровлення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань; індексація оплати праці (грошового забезпечення) є складовими його грошового забезпечення позивача, які мають враховуватися при розрахунку розміру його пенсії.

Як встановлено з матеріалів справи та не заперечувалося представником відповідача, під час розгляду справи в відкритому судовому засіданні судом апеляційної інстанції, ГУПФУ у Вінницькій області при обчисленні пенсії, яка була призначена ОСОБА_1 з 21.08.2008 року, вищевказані складові заробітної плати не враховувало, що й стало підставою для звернення 09.11.2016 року позивачем до відповідача з заявою про перерахунок пенсії.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45 встановлений порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до ЗаконуУкраїни Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб ((далі Порядок № 45).

Цим нормативно-правовим актом визначено процедуру перерахунку пенсії та належні для цього підстави.

Зокрема, Порядком №45 визначено, що перерахунок раніше призначених пенсій проводиться у разі прийняття рішення КМУ про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які маю прав на пенсію. На підставі такого рішення Міноборони повинно повідомити у п`ятиденний строк ПФУ про підстави для перерахунку пенсій відповідним категоріям осіб, а ПФУ, в свою чергу повідомляє у п`ятиденний строк з моменту надходження інформації від Міноборони своїм головним управлінням в областях про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсія яких підлягає перерахуванню. Після складання таких списків та подання їх відповідним органам, уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної у списку та у місячний строк подають їх головним управлінням ПФУ. Довідки видаються на осіб, які звільненні із служби.

При цьому, питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, також урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженим постановою Правління ПФУ від 30 січня 2007 року № 3-1 (далі Порядок № 3-1 ).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 3-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності його законним представником за місцем проживання.

Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком проведення перерахунку, повідомляють орган ПФУ так і відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, а відтак пенсіонер, у разі виникнення підстав для перерахунку пенсії, має право самостійно подати заяву про перерахунок пенсії.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів пенсійний орган ухвалює рішення про перерахунок чи про відмову у перерахунку раніше призначеної пенсії.

Рішення про відмову із зазначенням причини орган ПФУ видає (надсилає) заявникові протягом 5 днів з дня його прийняття.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відповідно до ст. 49 та 63 Закону № 2262-ХІІ підставою для повідомлення про відмову у перерахунку пенсії може бути виключно рішення, прийняте з цього питання.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 22.04.2014 року по справі №21-484а13.

Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції з матеріалів справи та пояснень представника відповідача, ГУПФУ у Вінницькій області на підставі поданої ОСОБА_1 заяви, рішення щодо перерахунку пенсії не приймало, натомість розглянуло заяву та надало відповідь, в порядку Закону України "Про звернення громадян".

Отже, зважаючи на те, що органом пенсійного фонду фактично заява ОСОБА_1 про перерахунок пенсії не розглядалась, оскільки по ній рішення про відмову у перерахунку пенсії не приймалось, то судова колегія вважає передчасним висновок суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії. Водночас зважаючи на те, що під час розгляду справи, судом встановлено порушення ГУПФУ у Вінницькій області відносно позивача, законодавчі норми, що регулююють пенсійне забезпечення військовослужбовців, колегія суддів приходить до висновку, про необхідність обрання іншого способу захисту прав позивача, шляхом визнання протиправними дії відповідача щодо неналежного розгляду його заяви від 09.11.2016 року про перерахунок пенсії та зобов`язання прийняти по ній рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вирішив справу, із помилковим застосуванням норм матеріального права.

В силу п.3 ч.1 ст.198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийнти нове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 09.11.2016 року та прийняти по ній рішення.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 26 жовтня 2017 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюк Р.В.