Справа № 815/751/17
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2017-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/751/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С, розглянувши у приміщенні суду в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління МВС України в Одеській області про визнання не законними та скасування наказів ГУ МВС України в Одеській області №388 від 17.04.2009 року та №179 о/с від 06.05.2009 року, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління МВС України в Одеській області про визнання не законними та скасування наказів ГУ МВС України в Одеській області №388 від 17.04.2009 року та №179 о/с від 06.05.2009 року, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та зобовязання вчинити певні дії.

В судовому засіданні 20.10.2017 року позивач просив задовольнити позовні вимоги з огляду на те, що позивач не порушував порядок проходження служби не вчиняв дії, що компрометують його як співробітника міліції, а зібрані під час проведення службового розслідування факти підтверджують позицію позивача. Представник Відповідача ГУ МВС України в Одеській області був сповіщений належним чином про день, час та місце слухання справи (а.с.165), але не прибув до судового засідання без поважних причин, Представник відповідача Головного управління НП в Одеській області подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, а тому, на підставі положень ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України, суд ухвалив рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження 27.10.2017 року за наявними в справі письмовими доказами та запереченнями.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановлює наступні факти та обставини:

Позивач проходив службу в органах Міністерства внутрішніх справ України, що згідно положень п.15 ч.1 ст.3 КАС України відноситься до поняття публічної служби, спори щодо проходження якої, у тому числі й спори щодо прийняття, звільнення з неї, отримання відповідних компенсацій, пов`язаних з її проходженням згідно п.2 ч.2 ст.17 КАС України віднесені до компетенції адміністративних судів та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ на момент виникнення спірних правовідносин на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Котовського МВ (з обслуговуванням м.Котовськ та Котовського району) ГУ МВС України в Одеській області.

Старшим оперуповноваженим в ОВС 16-го відділу внутрішньої безпеки (в Одеській області) підполковником міліції ОСОБА_2 з 18.02.2009 по 17.03.2009 здійснив службову перевірку інформації щодо фальсифікації працівниками СКР Котовського МРВ ГУМВС України в Одеській області матеріалів, зібраних в ході розгляду заяви мешканця Луганської області гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, техніка котельного обладнання АТ МТП «Укропроменерго» було встановлено, що 18.02.2009 працівниками 16-го ВВБ (в Одеській області) була отримана інформація про те, що оперуповноважений СКР Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області лейтенант міліції ОСОБА_1 сфальсифікував матеріали дослідчої перевірки по заяві мешканця Луганської області ОСОБА_3М про скоєний відносно нього злочин, та безпідставно відмовив у порушенні кримінальної справи за фактом пограбування заявника.

Як було встановлено в ході перевірки, 09.09.2008 до Котовського МВ ГУМВС звернувся мешканець Харківської області гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, із заявою про те, що у ніч з 08 на 09 серпня 2008 року на розі вулиць Зеленої та Бочковича в м. Котовську троє невідомих чоловіків побили та пограбували його, заволодівши грошима у сумі 2000 грн. і мобільним телефоном марки Ріаі Наттег, вартістю близько 2000 грн.

Звернення ОСОБА_3 було зареєстровано до ЖРЗПЗ Котовського МВ за №3004 та доручено для перевірки оперуповноваженому сектора карного розшуку Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області лейтенанту міліції ОСОБА_1. Останній того ж дня здійснив огляд місця події, в ході якого жодних слідів злочину не виявив.

Лейтенант міліції ОСОБА_1 за результатами дослідчої перевірки виніс постанову про відмову в порушенні кримінальної справи по заяві ОСОБА_3 (відмовний матеріал №2613 від 18.09.2008), з якою погодився начальник СКР Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області майор міліції ОСОБА_4.

Затвердив вищевказану постанову ОСОБА_1 перший заступник начальника міськвідділу - начальник кримінальної міліції Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області майор міліції ОСОБА_5.

При перевірці відмовного матеріалу Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області від 18.09.2008 №2613 зясувалось, що лейтенант міліції ОСОБА_1 відповідь ОСОБА_3 направив на адресу, за якою заявник не проживав та у своєму зверненні не вказував (провулок 50 років Жовтня, м. Котовськ). Таким чином, лейтенант міліції ОСОБА_1, в порушення вимог ст. 99 КПК України, фактично не наддав ОСОБА_3 офіційної інформації про результати розгляду його заяви, чим позбавив останнього права оскаржити вказану вище постанову про відмову в порушенні кримінальної справи.

Також, працівниками 16-го ВВБ ( в Одеській області) було виявлено, що наявне у відмовному матеріалі №2613/08 пояснення від 09.09.2008, написане лейтенантом міліції ОСОБА_1 нібито зі слів гр. ОСОБА_3, фактично суперечать обставинам справи, викладеним у заяві вказаного громадянина.

Згідно цього пояснення, ОСОБА_3 нібито загубив свої гроші та мобільний телефон з власної необачності, хоча в заяві йде мова про пограбування.

До того ж, підписи ОСОБА_3 в означенному поясненні значно відрізняються від його підпису під власноручно написанною заявою про скоєний відносно нього злочин. Крім того, в заяві ОСОБА_3 явно виправлені окремі цифри номеру контактного телефону заявника, щоб ускладнити звязок з ним.

В ході службової перевірки були направлені листи до 13-го ВВБ (в Луганській області) та 4-го ВВБ (в Донецькій області), працівники яких встановили місце проживання ОСОБА_3 та опитали останнього про дійсні обставини втрати ним грошей і мобільного телефону. ОСОБА_3 підтвердив той факт, що у ніч з 08 на 09 серпня 2008 року на розі вулиць Зеленої та Бочковича в м. Котовську його побили та пограбували троє невідомих чоловіків. ОСОБА_3 також повідомив, що підписи під поясненням від 09.09.2008 йому не належать та зазначив, що лейтенант міліції ОСОБА_1 під час перевірки його заяви ніяких письмових пояснень від нього не приймав.

Крім того, з пояснення ОСОБА_3, зясувалось, що після винесення постанови про відмову в порушенні кримінальної справи по заяві означенного громадянина лейтенант міліції ОСОБА_1 продовжував вживати заходи до розшуку мобільного телефону і грошей заявника. При цьому, лейтенант міліції ОСОБА_1 у вересні 2008 року кілька разів особисто зустрічався з ОСОБА_3, просив у нього гроші, нібито для оплати роздруківок, з яких видно місцезнаходження викраденого мобільного телефону, а також показував заявнику фотокартки осіб, схильних до скоєння злочинів.

Як пояснив в ході службової перевірки ОСОБА_3, на предявлених йому лейтенантом міліції ОСОБА_1 фотокартках він упізнав трьох чоловіків, які пограбували його у ніч з 08 на 09 серпня 2008 року. Однак, за словами ОСОБА_3, під час наступних зустрічей лейтенант міліції ОСОБА_1 повідомляв йому про те, що пошуки його майна тривають, але позитивних результатів поки немає.

У ОСОБА_3 були відібрані експериментальні зразки його підписів, які разом з відмовним матеріалом Котовського МВ від 18.09.2008 № 2673 були напрвлені до НДЕКЦ з обслуговування лінійного управління на Одеській залізниці і УМВС України на залізничному транспорті для проведення почеркознавчого дослідження. Дослідження проводила старший експерт відділу криміналістичних досліджень НДЕКЦ з обслуговування ЛУ на Одеській залізниці УМВС України на залізничному транспорті капітан міліції ОСОБА_6, згідно висновку якої №74 підписи в поясненні від 09.09.2008, яке було записано лейтенантом міліції ОСОБА_1 від імені ОСОБА_3, останньому не належить.

12.02.2009 року Котовською міжрайонною прокуратурою порушена кримінальна справа №11 за ст.364 ч.3 (зловживання владою або посадовим становищем) КК України відносно оперуповноваженого СКР Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області лейтенанта міліції ОСОБА_1, за фактом привласнення вказаним працівником міліції мобільного телефону гр. ОСОБА_7

Наказом ГУМВС України в Одеській області № 388 від 17.04.2009 про покарання працівників Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області від 17.04.2009 року за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, а також грубе порушення вимог ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460 - IV, ст. 99 КПК України, Кодексу честі працівників ОВС, що виразилось у фальсифікації пояснення від імені гр. ОСОБА_3, незаконному винесені постанови про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом пограбування означеного громадянина, не повідомленні останнього про результати розгляду його заяви, оперуповноваженого СКР Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області лейтенанта міліції ОСОБА_1, з урахуванням факту порушення відносно нього Котовською міжрайонною прокуратурою Одеської області кримінальної справи № 11 за ст. 364 ч. З КК України, було прийнято рішення про звільнення з ОВС за ст.66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби.

Зазначений наказ реалізований наказом ГУ МВС України в Одеській області № 179 о/с від 06.05.2009 року.

Під час офіційного з`ясування обставин справи встановлена безпідставність такого висновку відповідача стосовно дій позивача виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС працівник міліції зобовязаний поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу, дотримуватися норм професійної та службової етики, виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про міліцію" діяльність міліції будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, взаємодії з трудовими колективами, громадськими організаціями й населенням.

Відповідно до п.10 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією УРСР та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Пунктом 62 Положенням № 114 встановлено, шо звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться: а) у запас Збройних Сил СРСР (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом СРСР "Про загальну військову повинність" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби: б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом СРСР "Про загальну військову повинність" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Пунктом 66 Положення № 114 встановлено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Під вчинками, що дискредитують звання працівника ОВС та власне органи внутрішніх справ, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв'язку з виконанням службових обов'язків або непов'язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ.

До таких вчинків, слід віднести: вчинення злочину, встановленого вироком суду, що набрав законної сили; скоєння корупційного діяння як різновиду адміністративного правопорушення; систематичне скоєння адміністративних правопорушень, що посягають на встановлений порядок управління, громадський порядок та громадську безпеку; заняття підприємницькою діяльністю; організацію страйків та участь у них; розголошення службової таємниці; появу на службі або поза службою в нетверезому стані, що ображає людську гідність; вживання алкогольних напоїв у форменому одязі у громадських місцях; прийняття наркотичних або токсичних препаратів без рецепту лікаря; систематичне порушення правил носіння форменого одягу, зовнішньої охайності; неодноразове грубе і зверхнє ставлення до громадян; прояви жорстокого або принизливого ставлення до людей; скоєння аморального проступку, не сумісного з продовженням служби в ОВС; систематичне поширення компрометуючої ОВС України інформації за допомогою засобів мас-медіа.

У пункті 66 Положення № 114 визначено не окремий вид відповідальності працівника ОВС, а спеціальну підставу для припинення служби, що відбувається у формі звільнення.

Припинення служби за пунктом 66 Положення №114 є найсуворішою санкцією відповідальності працівника ОВС, який вчинив діяння, несумісне з посадою.

Звільнення за пунктом 66 Положення №114 може мати місце лише тоді, коли достеменно доведено, що особа скоїла проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Звільнення особи рядового і начальницького складу зі служби за пунктом 66 Положення №114, може мати місце лише при доведеності факту скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу.

21.04.2009 року Котовський міжрайонний прокурор Одеської області Сівун В.Т. порушив відносно оперуповноваженого сектору карного розшуку Котовського МВ ГУ МВС України в Одеській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 кримінальну справу № № за ч.3 ст.364 КК України.

25.08.2009 року Котовський міжрайонний прокурор Одеської області Сівун В.Т. порушив відносно мене - оперуповноваженого сектору карного розшуку Котовського МВ ГУ МВС України в Одеській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 кримінальну справу № 5 за ч.1 ст.396 КК України.

Усі кримінальні справи обєднанні в одне провадження з кримінальної справою №1.

25.08.2009 року ОСОБА_1 предявлено обвинувачення у скоєнні злочинів передбачених ч.3 ст.364 та ч.1 ст.396 КК України.

25.08.2009 року позивачуобрано запобіжний захід - підписка про невиїзд.

28.08.2009 року досудове слідство було закінчено та справа направлена до Котовського міськрайсуду Одеської області для розгляду по суті.

01.04.2011 року Котовським міськрайсудом Одеської області кримінальна справа повернута Котовському міжрайонному прокурору Одеської області для проведення додаткового досудового слідства.

Вироком Котовського міськрайсуду Одеської області від 20.05.2013 року позивача визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. З ст. 365 та ч.І ст. 396 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади в органах влади та правоохоронних органах строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України позивача звільнено від відбуття покарання терміном на 1 рік.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.05.2014 року вирок Котовського міськрайсуду Одеської області від 20.05.2013 р. у відношенні позивача скасовано, справа направлена на новий судовий розгляд, до того ж суду, у іншому складі суду.

01.12.2014 року державний обвинувач, старший прокурор Котовської міжрайонної прокуратури ОСОБА_8 змінив обвинувачення та вважав, що ОСОБА_1 скоїв злочини, передбачені ч.1 ст.365 та ч.1 ст.396 КК України.

26.12.2014 року вироком Котовського міськрайсуду Одеської області ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 365 та ч.І ст. 396 КК України та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади в органах влади та правоохоронних органах строком на 2 роки.

На підставі ч.5 ст.74 КК України позивача звільнено від відбуття покарання за ч.1 ст. 365 та ч.1 ст. 396 КК України у звязку зі спливом строку давності, передбаченому п.3 ч.1 ст.49 КК України. Запобіжний захід ОСОБА_1, підписку про невиїзд - скасовано.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.03.2015 року вирок Котовського міськрайонного суду Одеської області від 26.12.2014 року у відношенні ОСОБА_1 скасований, справа направлена Котовському міжрайонному прокурору Одеської області, для проведення додаткового слідства.

Кримінальна справа надійшла до другого слідчого відділу прокуратури Одеської області та внесені відомості в ЄРДР - Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26.03.2015 року кримінальне провадження № 0000264 від 07.05.2015 року за ч.2 ст. 364 КК України.

26.12.2016 року прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури Одеської області ОСОБА_9 виніс постанову про закриття кримінального провадження № 0000264 за ч.2 ст. 364 КК України, у звязку з відсутністю в діях оперуповноваженого Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч.1 ст.72 КАС України не підлягають повторному доведенню в суді обставини, які встановлені судовим рішеннями, які винесені в порядку цивільного, господарського, адміністративного чи кримінального судочинства, що набрали законної сили.

Виходячи з цієї процесуальної норми, суд вважає встановленими обставини щодо недоведенності вчинення позивачем протиправних дій, які були інкриміновані йому під час здійснення службового розслідування за цим фактом посадовими особами ГУ МВС України в Одеській області (висновок від 17.03.2009 року) так й в обвинувальному акті в рамках кримінального провадження №0000264.

Інших підстав, окрім наведених ГУ МВС України в Одесткій області не наводило в оскаржуваному наказі про звільнення від 17.04.2009 року №388, в звязку із чим, суд з урахуванням висновків кримінального суду в ухвалі Апеляційного суду Одеської області від 26.03.2015 року, вважає, що судом встановлено не доведеність причетності позивача до вказаних подій, що свідчить про відсутність підстав для звільнення позивача з ОВС.

При цьому, суд не може прийняти та дослідити надані представником відповідача додаткові докази - висновок службового розслідування від 17.03.2009 року, оскільки він був долучений в якості доказу до кримінального провадженя №0000264 та йому надана відповідна оцінка компетентним судом, що виключає можливість його повторного дослідження та оцінки.

Оскільки відповідач ГУ МВС України в Одеській області видав накази №388 від 17.04.2009 року та №179 о/с від 06.05.2009 року щодо звільнення позивача з ОВС, які не ґрунтуються на законних підставах та фактичних обставинах справи позовні вимоги в цій частині щодо їх скасування відносно позивача підлягають задоволенню на підставі положень ч.2 ст.162 КАС України.

Відповідно до п.24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України суд вирішуючи питання про поновлення особи на службі в органах внутрішніх справ повинен вирішити питання про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше ніж за один рік. Таким чином, суд на підставі положень ч.2,3 ст.162 КАС України прийняти рішення про стягнення з відповідача ГУ МВС України в Одеській області середньомісячне грошове забезпечення позивача за період з 07.05.2009 року по день фактичного поновлення на посаді, але не більше одного року тобто до 07.05.2010 року виходячи із середньомісячного грошового утримання позивача в розмірі 1589,45 грн. згідно довідки УФЗБО ГУ НП в Одеській області від 03.02.2017 року №281.

Встановивши під час офіційного з`ясування обставин справи невідповідність оскаржуваного акту щодо звільнення особи із займаної посади та державної служби законові, суд на підставі положень ч.2 ст.162 КАС України повинен винести постанову про визнання його протиправними та про скасування й зобов`язання відповідача ГУ МВС України в Одеській області поновити позивача на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Котовського МВ (з обслуговуванням м.Котовськ та Котовського району) ГУ МВС України в Одеській області з 07.05.2009 року.

В частині поновлення позивача на посаді органах Національної поліції України суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні такої позовної вимоги на підставі положень ч.1 ст.162 КАС України, оскільки позивач ніколи не проходив службу у поліції.

Відповідно до положень ст.256 КАС України у разі задоволення позовних вимог щодо поновлення на публічній службі та стягнення грошового утримання за один місяць суд повинен звернути в цій частині постанову суду до негайного виконання.

Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги по зобовязання відповідача ГУ МВС України в Одеській області внести запис про недійсність запису про звільнення за п.66 Положення не підлягає задоволенню на підставі положень ч.1 ст.162 КАС України, оскільки Порядком ведення трудових книжок не передбачена можливість здійснення такого запису, адже він був вчинений на підставі відповідних наказів ГУ МВС України в Одеській області, а поновленням прав позивача може бути запис ГУ МВС України в Одеській області про поновлення його на посаді за відповідним рішенням суду.

Представником відповідача ГУ МВС України в Одеській області подане клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду у письмових запереченнях проти позову від 29.03.2017 року №40/299 у звязку із пропуском строку звернення до суду, посилаючись на те, що позивач з оскарженим наказом про звільнення від 06.05.2009 року був ймовірно ознайомлений адже не виходив на роботу на протязі 2009-2017 років та не отримував грошове забезпечення, тоді як до суду позивач звернувся лише 08.02.2017 року з пропущенням встановленого ч.3 ст.99 КАС України місячного строку.

Розглянувши вказане клопотання суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 3 ст.99 КАС України встановлений місячний строк звернення до суду по спорах з питань проходження публічної служби.

Згідно положень ч.2 ст.99 КАС України цей строк повинен обраховуватись з дати коли особа дізналась, або повинна була дізнатись про порушення свого права чи охоронюваного законом інтересу.

Представником відповідача не надано до суду доказів своєчасного ознайомлення позивача із оскарженими наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення з ОВС та того, що він отримав його копію та оригінал трудової книжки.

Таким чином, представник відповідача не зазначив та не довів суду дату, з якої за загальними правилами, повинен обраховуватись строк звернення до суду за захистом порушеного права.

При цьому, суд погоджується з позицією представника про те, що підстави для звільнення позивача зі служби в ОВС співпадали з підставами притягнення його до кримінальної відповідальності в рамках кримінального провадженя №0000264 висновок за якими був наданий компетентним органом Прокуратурою Одеської області у постанові від 26.12.2016 року про закриття цього кримінального провадження за реабілітуючою обставиною. Про наявність вказаної постанови позивачу стало відомо лише 11.01.2017 року, а отримав він її копію 18.01.2017 року і саме з цієї дати позивач мав можливість звернутись до суду за захистом порушеного права за мотиву недоведеності його протиправних дій у подіях 2008 року.

Адміністративний позов по цій справі надійшов до Одеського окружного адміністративного суду 08.02.2017 року за вхідним №743/17 (а.с.3), тобто в межах строку звернення до суду, встановленого ч.3 ст.99 КАС України, після настання підстав для звернення до суду.

За таких обставин, суд вважає позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин, а тому у суду відсутні підстави для застосування до заявлених ним позовних вимог наслідків, передбачених ст.100 КАС України.

Судові витрати розподілити за правилами ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163,256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління МВС України в Одеській області №388 від 17.04.2009 року «Про покарання працівників Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області», в частині що стосується ОСОБА_1 та наказ Головного управління МВС України в Одеській області №179о/с від 06.05.2009 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1.

3. Поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Котовського МВ (з обслуговуванням м.Котовськ та Котовського району) ГУ МВС України в Одеській області з 07.05.2009 року.

4. Стягнути з Головного управління МВС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 07.05.2009 року по 07.05.2010 року.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. В частині поновлення на посаді та стягнення середньомісячного грошового утримання за час вимушеного прогулу за 1 (один) місць допустити негайне виконання судового рішення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання повного тексту постанови.

Суддя Єфіменко К.С.