Справа № 465/4430/17
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

24 жовтня 2017 року м. Київ К/800/34270/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши дотримання ст.ст.17, 20, 210, 211, 212 КАС України та відповідність вимогам ст.213 КАС України касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвали Франківського районного суду м.Львова від 03 серпня 2017 року та 13 вересня 2017 року, ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2017 року та 29 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на вказані судові рішення.

Відповідно до частини 1 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку судові рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції повністю або частково, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У даній касаційній скарзі ставиться питання про перегляд в касаційному порядку, зокрема, ухвал Франківського районного суду м.Львова від 03 серпня 2017 року та 13 вересня 2017 року, які, як вбачається з доданих до касаційної скарги матеріалів (копій оскаржуваних судових рішень), не були предметом розгляду в суді апеляційної інстанції.

Згідно підпункту 2 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо справа не переглядалася в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвали Франківського районного суду м.Львова від 03 серпня 2017 року та 13 вересня 2017 року слід відмовити.

Крім того, в результаті вивчення касаційної скарги встановлено її невідповідність вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною п'ятою якої, зокрема, передбачено, що до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Проте, всупереч приписам вказаної статті, позивачем не подано документа про сплату судового збору в розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», водночас заявлено клопотання про звільнення від сплати останнього.

Згідно з частиною 1 статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Аналогічне правило закріплене й в статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Положення наведених правових норм покликані забезпечити безперешкодний доступ особи до правосуддя незважаючи на її майновий стан, а також гарантувати право на судовий захист усіх осіб, які такого потребують, але через певні фінансові (матеріальні) фактори, складнощі постійного або тимчасового характеру не можуть оплатити судові витрати повністю або частково у строк та в обсязі, встановлених законодавством.

Разом з тим, названі правові норми Закону України «Про судовий збір» і Кодексу адміністративного судочинства України не мають безумовного, абсолютного характеру і встановлюють певні умови, за наявності яких особа, яка звертається до суду з відповідною заявою чи скаргою, може скористатись пільгами, встановленими цими статтями щодо сплати судового збору.

При цьому, підставою для звільнення сторони у справі від сплати судового збору є відсутність у неї доходу або його наявність у розмірі, що не перевищує мінімальні соціальні стандарти, встановлені законодавством для відповідної категорії громадян, а також за інших обставин, які не дають можливості здійснити оплату судових витрат.

Натомість, розмір ставки судового збору може бути зменшений судом або розстрочений таким чином, щоб не допустити ситуації, в якій особа може залишитись без засобів для існування, проте в усіх випадках з урахуванням мінімальних соціальних гарантій у розмірах, встановлених для відповідних категорій громадян Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік.

Також, особі, яка звертається з клопотанням в порядку вищевказаних правових норм Закону України «Про судовий збір» і Кодексу адміністративного судочинства України необхідно врахувати і те, що воно має бути вмотивованим, а наведені в ньому доводи - підтверджені відповідними доказами.

Отже, наведені норми дають підстави для висновку, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов'язком суду, при цьому суд, вирішуючи це питання враховує майновий стан сторони, при цьому, визначення майнового стану сторони залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

В касаційній скарзі позивач посилався на скрутне матеріальне становище (протягом трьох років є безробітним, не займається підприємницькою діяльністю, вимушений витрачати кошти на сплату комунальних послуг та інші витрати).

Однак, з огляду на наведене вище, такі посилання самі по собі (за умови непідтвердження жодними доказами) не можуть бути розцінені як беззаперечні причини неможливості сплати судового збору в розумінні наведених приписів статті 8 Закону України "Про судовий збір" і статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України та, як наслідок, звільнення від його сплати, що, водночас, не позбавляє права подати такі документи.

Положеннями абзацу 2 частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «про судовий збір», у редакції Закону України від 06.12.2016р. №1774-VIII, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до адміністративного суду, зокрема, касаційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» передбачено, що станом на 1 січня 2017 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 1600 грн., а тому, виходячи з наведеного, та враховуючи, що позивачем оскаржено дві ухвали суду, за подання даної касаційної скарги позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3200 грн. за реквізитами: Отримувач коштів: УДКСУ у Печерському районі, рахунок отримувача: 0007, , Код банку отримувача: 820019, Банк отримувач ГУ ДКСУ у м.Києві, Код класифікації доходу бюджету: 22030105 "Судовий збір (Вищий адміністративний суд України, 075), символ звітності: 255".

Крім того, згідно з частиною п'ятою статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги додаються, зокрема, копії оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Проте, приєдні до касаційної скарги примірники роздрукованих знеособлених судових рішень з Єдиного державного реєстру судових рішень (ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2017 року та 29 вересня 2017 року) не дають можливості ідентифікувати осіб, які беруть участь у справі (зокрема особу позивача по справі), та не є документами, прийнятними у розумінні приписів статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, до касаційної скарги потрібно додати копії рішень суду апеляційної інстанції у даній справі, засвідчені відповідно до вимог Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України №174 від 17 грудня 2013 року.

Відповідно до частини 3 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 213 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу, яка передбачає, у такому випадку, залишення останньої без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.108, 213, 214 КАС України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвали Франківського районного суду м.Львова від 03 серпня 2017 року та 13 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії.

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2017 року та 29 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії залишити без руху.

Позивачу протягом тридцяти днів з моменту отримання даної ухвали усунути зазначені недоліки.

У разі невиконання вимог суду касаційна скарга буде визнана неподаною та повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С.