Справа № 539/651/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 р.Справа № 539/651/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13.06.2017р. по справі № 539/651/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради (далі по тексту - УПСЗН Лубенської міської ради), в якому просила суд:

Визнати дії Управління праці і соціального захисту населення України виконавчого комітету Лубенської міської ради щодо відмови у виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, ОСОБА_1 на підставі відсутності громадянства України - протиправними. Зобов'язати Управління праці і соціального захисту населення України виконавчого комітету Лубенської міської ради призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, ОСОБА_1 з 22 січня по 13 вересня 2016 року у розмірі 10 284,34 грн.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13.06.2017 року по справі № 539/651/17, Позов ОСОБА_1 до Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради про відмову в призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Зобов'язано Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг згідно порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 за період з 22 січня 2016 року по 13 вересня 2016 року включно.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13.06.2017 року скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Стверджує, що оскільки письмова заява про призначення щомісячної адресної допомоги за спірний період позивачкою не подавалась, відсутні підстави для призначення (поновлення виплати) такої допомоги у розумінні п.3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ № 505 від 01.10.2014 року.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційних скарг рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні апеляційної скарги УПСЗН виконавчого комітету Лубенської міської ради слід відмовити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1, 1994 року народження є громадянкою Грузії, яка на підставі посвідки на постійне місце проживання, виданої СГІРФО Микитівського РВ Горлівського МУ ГУМВС України в Донецькій області від 27.07.2012 року зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 з 09.04.2013 року, що підтверджується копією посвідки серії НОМЕР_2.

У зв'язку з проведенням на території Донецької області антитерористичної операції, позивач в липні 2014 року переїхала до м. Лубни Полтавської області, де проживає за адресою: АДРЕСА_2 що підтверджується актом вуличного комітету від 05.02.2017 року (а.с. 13).

25.12.2014 року Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради позивача взято на облік як тимчасово переміщену особу та на виконання приписів Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» видано відповідну Довідку № НОМЕР_1 від 25.12.2014 року.

До переїзду в липні 2014 року позивача до м. Лубни Полтавської області, м. Горлівка Донецької області залишався центром її життєвих та соціальних інтересів. Зокрема, в інших містах України (в тому числі в Лубнах) позивач власного житла не має.

Пунктом 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року, визначено, що грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

На виконання вказаних приписів діючого законодавства, позивачу було призначено державну допомогу на проживання та оренду житла.

ОСОБА_1 призначалася адресна допомога для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, з 25.12.2014 року по 24.02.2015 року у розмірі 442,00 грн., з 25.02.2015 року по 24.04.2015 року в сумі 221 грн. на підставі довідки № від 25.12.2014 року.

Пізніше виплата ОСОБА_1 взагалі була припинена на підставі п.7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014 року.

09.07.2015 року у позивача народилася дочка ОСОБА_3.

Листом № Н-582/2 від 06.05.2016 року УПСЗН виконкому Лубенської міської ради, надісланим (як зазначено у листі) на звернення ОСОБА_1 про призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, позивача повідомлено, що відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є лише громадянин України, який постійно проживає в Україні, тобто, фактично позивачу відмовлено у призначенні вказаної допомоги.

Позивач стверджує, що у січні 2016 року вона зверталась до відповідача з метою подання заяви щодо призначення та виплати їй грошової допомоги, але УПСЗН виконавчого комітету Лубенської міської ради відмовилося приймати від неї таку заяву, а тому вона звернулася з листом до Президента України від 21.01.2016 року, що підтверджується відповіддю Департаменту соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації від 06.05.2016 року №Н-582/02 (а.с.24,25).

Позивач також зазначила, що у вересні 2016 року спеціалісти УПСЗН виконавчого комітету Лубенської міської ради зателефонували їй і пояснили, що в законодавство України внесені відповідні зміни і на сьогодні іноземці також мають право на щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам.

14 вересня 2016 року ОСОБА_1 подана заява до УПСЗН виконавчого комітету Лубенської міської ради про призначення грошової допомоги та відповідно до цієї заяви призначена виплата на її дитину з 14.09.2016 року по 13.03.2017 року у розмірі 1326 грн.

Не погодившись з діями відповідача щодо припинення виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі та відмови у поновленні вказаної виплати за зверненням позивачки, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом про їх оскарження та зобов'язання УПСЗН виконкому Лубенської міської ради призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу з 22.01.2016 року по 13.09.2016 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання вказаної вище щомісячної адресної допомоги з 22.01.2016 року по 13.09.2016 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, виходячи з наступного.

З метою обліку осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, була прийнята постанова Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. № 509, якою затверджений Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік переміщених осіб (далі по тексту - Порядок № 509).

Згідно з п. 1 Порядку № 509 довідка є документом, який видається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції.

01.10.2014 р. Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 505, якою затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі по тексту - Порядок № 505).

Згідно з п. 2 Порядку № 505 (в первісній редакції) грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Відповідно до п. 3 зазначеного Порядку № 505 грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, інваліди, діти) - 884 грн. на одну особу (члена сім'ї); для працездатних осіб - 442 грн. на одну особу (члена сім'ї). Загальна сума допомоги на сім'ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім'ї та не може перевищувати 2400 грн.

Отже, питання надання статусу внутрішньо переміщеної особи (із видачею відповідної довідки) та призначення і виплати щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, до прийняття Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 р. № 1706-VІІ (зокрема, на час надання такого статусу та призначення допомоги позивачу) регулювалось Порядком №509 та Порядком №505 (набрали чинності 08.10.2014р. та 07.10.2014р. відповідно), які в своїх первісних редакціях надавали право як на видачу довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, так і на отримання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не лише громадянам України, а й іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції.

20.10.2014р. Верховною Радою України прийнято Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VІІ (набрав чинності з 22.11.2014р., далі по тексту - Закон № 1706-VІІ), відповідно до ст.1 якого внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Постановою Кабінету Міністрів України №636 від 26.08.2015р. «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» (що набрала чинності з 09.09.2015р.) до Порядку №505 та Порядку №509 було внесено зміни та встановлено, що відповідні довідки видаються, а щомісячна адресна допомога виплачується саме «внутрішньо переміщеним особам» (якими відповідно до Закону № 1706-VІІ були лише громадяни України).

В подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 24.12.2015р. №921-VIII (набрав чинності з 13.01.2016р.), зокрема, до зазначеної статті було внесено зміни й передбачено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України «Про імміграцію» іммігрувати в Україну на постійне проживання. Іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах першій та шістнадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на постійне проживання (ч. 1 ст. 5 цього Закону).

Положеннями ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

На підставі наведеного, як вірно зазначено судом першої інстанції, право на отримання допомоги, передбаченої постановою КМУ № 505 від 01.10.2014 р., мають фізичні особи (в тому числі і іноземці), переміщення яких відбулося або з тимчасово окупованої території України або з районів проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що видана позивачу 25.12.2014 року довідка про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи є чинною, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_1 з 13.01.2016 року права на отримання щомісячної адресної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Колегія суддів зазначає, що Порядком № 505 чітко визначені підставі для відмови у призначенні виплат щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам.

Так, відповідно до п.6 Порядку № 505 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) грошова допомога не призначається у разі, коли:

будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення;

будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Згідно з п.12 Порядку № 505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі:

подання уповноваженим представником сім'ї заяви про припинення виплати грошової допомоги;

надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють;

зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи;

виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Отже, Порядком № 505 не передбачено такої підстави для відмови у призначенні або припинення виплати щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам, як відсутність громадянства України.

Інших підстав для відмови у виплаті щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам позивачу, ніж відсутність громадянства України, відповідач у листі, направленому позивачу, не вказував, у зв'язку чим доводи управління, викладені в апеляційній скарзі про те, що позивач не зверталась до відповідача із відповідною заявою, колегією суддів відхиляються.

Окрім того, вказані доводи спростовуються позивачем, а також обставиною її звернення з листом до Адміністрації Президента України 21.01.2016 року.

Враховуючи викладене, у відповідача на час виникнення спірних відносин відсутні підстави для припинення виплати допомоги ОСОБА_1 та відмови у поновленні її виплати, а відтак, позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача у спірних відносинах та зобов'язання УПСЗН виконкому Лубенської міської ради призначити та виплатити позивачу щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку № 505 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З приводу визначення дати, з якої ОСОБА_1 має право на чергове призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 зверталася до УПСЗН виконкому Лубенської міської ради з усною заявою про призначення допомоги, однак отримала усну відмову з посиланням на те, що вона є іноземцем. Такі обставини змусили її звернутися 21.01.2016 року до Президента України.

Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи копією заяви ОСОБА_1 до Адміністрації Президента України від 21.01.2016 року (а.с.21), та копією супровідного листа заступника керівника Приймальні Президента України від 22.01.2016 року № 22/002737-16, адресованого ДМС України щодо розгляду звернення ОСОБА_1 (а.с.23).

Як вбачається зі змісту п.3 Порядку № 505, для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік осіб, які переміщуються, строк дії яких продовжено на наступний період.

Вказана норма не визначає форми подачі заяви про виплату допомоги. Відтак, за відсутності імперативної вказівки відповідна заява може бути подана і усно.

Отже, з урахуванням подання позивачкою письмового звернення 21.01.2016 року до Президента України, яке позивач розцінювала як спосіб захисту своїх порушених прав внаслідок відмови в призначенні допомоги відповідачем на її усні заяви, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про виплату щомісячної адресної допомоги підлягають задоволенню за період з 22.01.2016 року.

З приводу доводів апеляційної скарги про пропуск позивачем строку на звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Судом першої інстанції зазначено, що про порушення свого права позивач дізналася в січні 2016 року.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачем отримано відповідь на своє звернення з приводу призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі листом 06.05.2016 року, даних про дату отримання вказаного листа матеріали справи не містять.

До суду ОСОБА_1 звернулась 07.03.2017 року, одночасно просила визнати причини пропуску строку на звернення до суду поважними, посилаючись на юридичну необізнаність, погане володіння українською мовою.

Колегія суддів враховує, що позивач є громадянкою Грузії, погано розуміє українську мову, а також одна виховує малолітню дитину, у зв'язку з чим погоджується з висновком суду першої інстанції про поважність причин пропуску строку позивачем на звернення до суду.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підстави для її скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13.06.2017р. по справі № 539/651/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Подобайло З.Г. Григоров А.М.
Повний текст ухвали виготовлений 27.10.2017 р.