Справа № 760/6941/17
Суддя: Кізюн Л. І.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-А-1449/17
2-ар-35/17 (760/6941/17)
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.

при секретарі: Продан М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про роз'яснення судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про роз'яснення постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року, просив роз'яснити резолютивну частину постанови.

Позивач, представники відповідачів у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

Проте, відповідно до ч. 3 ст. 170 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розглядові заяви про роз'яснення рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, судом встановлено, що постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року, ухваленої в порядку скороченого провадження, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, про зобов'язання вчинити певні дії - задоволено.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23.12.2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року, постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», наказу Міністерства внутрішніх справ України № 138 від 17.02.2017 року «Про затвердження Переліку посад осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», що прирівнюються посадам поліцейських» без обмеження максимального розміру пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) на підставі Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 «У справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Зобов'язано Ліквідаційну комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві підготувати довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії та передати її до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві на користь ОСОБА_1 1280 грн. 00 коп. судового збору.

Заявник подав заяву, в якій просить роз'яснити резолютивну частину постанови суду.

Заявник посилається на те, що з метою виконання рішення суду Головне управління здійснило перерахунок призначеної йому раніше пенсії з 01.01.2016 року. При цьому, було безпідставно застосовано ст. 43 Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року № 1166-VІІ, де зазначено що максимальний розмір пенсії, який обчислюється відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року, не повинен перевищувати 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

Між тим, у зазначеному вище Законі (ст. 43) в редакції, що діяла до 01.10.2011 року, визначалось, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до ст. 13 Закону, не повинен перевищувати 90 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

З набранням чинності 01.10.2011 року Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI внесені зміни до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» максимальний розмір пенсії, який обчислюється відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 відсотків відповідних сум грошового забезпечення (ст. 43 Закону). Тобто на час призначення позивачу пенсії (01.11.2012 р.) діяла норма закону, яка передбачає, що максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 80 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

Виконуючи рішення суду, Головне управління Пенсійного фонду не взяло до уваги той факт, що Конституція України (ст. 22), проголошує: конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У свою чергу, Конституційний Суд України у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками) № 5-рп від 22.09.2005 наголосив, що згідно зі статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України, який в Ухвалі спільного засідання Судової палати у цивільних справах і Військової судової колегії від 05.02.2003 року зазначив, що згідно зі ст. 22 Конституції України звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, у тому числі і постанов Кабінету Міністрів України, не допускається.

Більше того, частина перша статі 58 Основного Закону України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом 'якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України сформував таку правову позицію: За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Дія нормативно-правових актів у часі раніше визначалась тільки в окремих законах України (стаття 6 Кримінального кодексу України, стаття 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України та інші). Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акту, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу» (абзаци другий - четвертий пункту 2 мотивувальної частини Рішення).

Відповідно до ст. 170 КАС України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання. Подання заяви про роз'яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Дана норма передбачає підстави для роз'яснення судового рішення в судовому засіданні. Отже, роз'яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Також, роз'яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а із змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз'яснення судового рішення.

Вказана стаття КАС України передбачає можливість роз'яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.

Враховуючи вищевикладене та те, що роз'яснення постанови суду від 23 травня 2017 року необхідно для його подальшого виконання, заява ОСОБА_1 про роз'яснення даної постанови суду підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене і керуючись ст. 170 КАС України, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про роз'яснення судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Роз'яснити, що постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року у справі № 760/6941/17 (провадження №2-а/760/1449/17), Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зобов'язано здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року з урахуванням схеми окладів за спеціальним званням поліцейських та схеми посадових окладів поліцейських, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11 листопада 2015 року № 988, наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Переліку посад осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 17 лютого 2017 року № 138, які прирівнюються до посад поліцейських, на підставі документів, що містяться в пенсійній справі ОСОБА_1, відповідно до яких у 2012 році йому призначено пенсію за вислугу років, без обмеження максимального розміру пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) на підставі рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 «У справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із суми, що вказана у довідці № 44600 від 30.05.2017 р. про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1, виданої Головним управлінням МВС України в м. Києві у розмірі 80 відсотків зазначених сум грошового забезпечення без їх обмеження, з 1 січня 2016 року. Виплачувати пенсію без обмежень та з урахуванням особливих заслуг перед народом України.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Л.І. Кізюн