Справа № 818/794/17
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 р.Справа № 818/794/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Любчич Л.В., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Іващенка О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.07.2017р. по справі № 818/794/17

за позовом ОСОБА_1

до Державної фіскальної служби України, Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України

про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі по тексту - ДФС України, Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України (надалі по тексту - Комісія) , в якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України від 28 квітня 2017 року про відмову у наданні ОСОБА_1, статусу учасника бойових дій;

- зобов'язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України повторно розглянути надані ОСОБА_1 документи та прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі наказів ДФС України був відряджений до зони проведення АТО на території Донецької та Луганської областей для безпосередньої участі в її проведенні та виконанні завдань, брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Також, зазначив, що звернувся із заявою до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України. Проте, рішенням Комісії від 28.04.2017 року позивачу відмовлено в отриманні такого статусу у зв'язку з тим, що законом "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що учасниками бойових дій визнаються, зокрема, особи рядового і начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, до яких позивач не належить. Позивач зазначає, що відповідно до чинного законодавства встановлений вичерпний перелік підстав, за якими особі може відмовлено Комісією у наданні статусу. Оскільки, вказана підстава відмови чинним законодавством не передбачена, позивач вважає, що рішення відповідача про відмову йому в наданні такого статусу є протиправним.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Скасовано рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України від 28 квітня 2017 року в частині відмови у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

Зобов'язано Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання статусу учасника бойових дій.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1, відповідачем - Державною фіскальною службою України, подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, відповідач просить постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_1 та прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції приписів п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", п. 2 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413, п.п. 1,2 Розділу І, п. 2 розділу ІІ Положення про Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2016 № 957, ст. ст. 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України, що призвело до неправильного вирішення справи, з підстав та обставин викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що відповідач оскаржує постанову суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника апелянта, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що позивач з лютого 2000 року працює в органах податкової міліції, а з 25.10.2016 року і до теперішнього часу працює старшим слідчим з особливо важливих справ першого відділу розслідування кримінальних проваджень СУФР ГУ ДФС у Сумській області, має звання підполковника податкової міліції (а.с. 36).

Наказом ДФС України "Про відрядження працівників податкової міліції" від 27.10.2015 року № 3462-о позивача було відряджено до Головного управління ДФС у Донецькій області та Головного управління ДФС у Луганській області на період з 05.11.2015 по 03.12.2015(а.с. 37-38).

Наказом ДФС України "Про відрядження працівників податкової міліції" від 27.11.2015 року № 3751-о позивачу було продовжено відрядження до Головного управління ДФС у Донецькій області та Головного управління ДФС у Луганській області на період з 04.12.2015 по 01.01.2016 (а.с. 40).

Наказом ДФС України "Про відрядження працівників податкової міліції" від 08.12.2015 року № 3902-о позивачу було продовжено відрядження до Головного управління ДФС у Донецькій області та Головного управління ДФС у Луганській області на період з 02.01.2016 по 30.01.2016 (а.с. 43).

Наказом ДФС України "Про відрядження працівників податкової міліції" від 25.01.2016 року № 104-о позивачу було продовжено відрядження до Головного управління ДФС у Донецькій області та Головного управління ДФС у Луганській області на період з 31.01.2016 по 28.02.2016 (а.с. 46).

Наказом ДФС України "Про відрядження працівників податкової міліції" від 19.02.2016 року № 434-о позивачу було продовжено відрядження до Головного управління ДФС у Донецькій області та Головного управління ДФС у Луганській області на період з 29.02.2016 по 06.03.2016 (а.с. 48).

Наказом ДФС України "Про відрядження працівників податкової міліції" від 03.08.2016 року № 2836-о позивача було відряджено до Головного управління ДФС у Донецькій області та Головного управління ДФС у Луганській області на період з 11.08.2016 до особливого розпорядження (а.с. 50).

17.11.2016 наказом ДФС України припинено відрядження ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області та Головного управління ДФС у Луганській області (а.с. 52).

Довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 10.02.2017 року № 371 /99-99-21-10-01 -18д, виданою начальником Головного міжрегіонального управління оперативного забезпечення зони проведення АТО (м. Київ, м. Краматорськ, м. Слов'янськ) Державної фіскальної служби України полковником податкової міліції Власовим О.С. підтверджено, що позивач дійсно в період з 05.11.2015 по 06.03.2016 та з 11.08.2016 по 21.11.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. В зазначеній довідці вказано, що вона є підставою для надання позивачу статусу учасника бойових дій.

Позивачем до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України було подано заяву (вх. ДФС № 1088/Інше від 17.02.2017 р.) про надання йому статусу учасника бойових дій (а.с. 13).

Листом від 28.04.2017 року № 5926/К/99-99-04-04-01-14 "Про надання інформації" відповідач повідомив позивача про те, що Комісією прийнято рішення відмовити в наданні статусу учасника бойових дій працівникам (в т.ч. колишніх) слідчих підрозділів фінансових розслідувань ДФС, які відряджались до головних управлінь ДФС у Донецькій та/чи Луганській областях, у зв'язку з чим було повернуто позивачу направлені до Комісії заяву та матеріали (а.с. 15)

Підставою для відмови в наданні статусу учасника бойових дій стало те, що такий статус може бути наданий лише особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС України, до служби яких, на думку Комісії, позивач не належить.

Не погодившись з такими діями відповідача та прийнятим рішенням від 28.04.2017 року № 5926/К/99-99-04-04-01-14, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України про відмову позивачу в наданні статусу учасника бойових дій, оформлене листом від 28.04.2017 року № 5926/К/99-99-04-04-01-14, не містить будь-яку передбачену Положенням № 957 підставу для відмови.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з таких підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них є Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 р. № 3551-XII (далі - Закон № 3551).

Відповідно до статті 4 вказаного Закону ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно з ст. 5 Закону № 3551 учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з'єднань, об'єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно із пунктом 19 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій визнаються, зокрема, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. N 413 затверджено Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (надалі по тексту-Порядок).

Зокрема, п. 2 зазначеного Порядку визначено, що статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов'язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв'язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Основні завдання та функції ДФС визначені Положенням про Державну фіскальну службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року №236 .

21.08.2014 наказом ДФС України № 60 затверджено Положення про Головне управління ДФС України у Сумській області (надалі по тексту - Положення № 60).

П. 1 зазначеного Положення № 60 передбачено, що ГУ ДФС у Сумській області є територіальним органом ДФС України.

Як вбачається з матеріалів справи позивач був залучений до підрозділу оперативної групи Державної фіскальної служби України при штабі антитерористичної операції для виконання спеціальних (бойових) завдань. Крім того ОСОБА_1 працював та й надалі працює на посаді старшим слідчим з особливо важливих справ першого відділу розслідування кримінальних проваджень СУФР ГУ ДФС у Сумській області, та мав спеціальне звання підполковника податкової міліції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки позивач відповідає вимогам статті 5 Закону №3551-ХІІ та брав участь в антитерористичній операції у підрозділах оперативної групи Державної фіскальної служби України при штабі антитерористичної операції для виконання спеціальних (бойових) завдань, тому він належить до категорії осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Відповідачами доказів на спростування вищезазначеного ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанцій не надано, а в ході розгляду справи таких доказів не встановлено.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наявність Довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 10.02.2017 року № 371 /99-99-21-10-01 -18д, виданою начальником Головного міжрегіонального управління оперативного забезпечення зони проведення АТО (м. Київ, м. Краматорськ, м. Слов'янськ) Державної фіскальної служби України полковником податкової міліції Власовим О.С. та яка є підставою для надання позивачу статусу учасника бойових дій.

Доказів незаконності і скасування цієї довідки відповідачами ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надано.

Порядок розгляду матеріалів та надання статусу учасника бойових дій у Державній фіскальній службі встановлений Положенням про Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14 листопада 2016 року № 957 (далі - Положення №957)

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Положення № 957 Комісія призначена для прийняття рішень про надання (позбавлення) статусу учасника бойових дій, розгляду та вивчення поданих заяв та інших матеріалів, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції Державної фіскальної служби України (ДФС), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції.

Згідно із абзацом п'ятим пункту 2 розділу ІІ Комісія має право відмовляти в наданні статусу учасника бойових дій у разі відсутності підстав.

Вичерпний перелік підстав для відмови у наданні статусу учасника бойових дій встановлений пунктом 7 розділу ІІ Положення №957, а саме, у разі: відсутності документів, що містять достатні докази безпосередньої участі особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення; надання недостовірних даних про особу; виявлення факту підроблення документів про участь в антитерористичній операції, у забезпеченні її проведення; наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції.

Проаналізувавши зібрані та досліджені докази по справі, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України оформлене листом від 28.04.2017 року № 5926/К/99-99-04-04-01-14 про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій не містить будь-яку передбачену пунктом 7 розділу ІІ Положення № 957 законну підставу для відмови, а тому Комісія безпідставно відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій.

При цьому, чи брав позивач безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України Комісією не досліджувалося.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого рішення від 28.04.2017 року № 5926/К/99-99-04-04-01-14 про відмову у наданні позивачу статусу учасника бойових дій.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо скасування рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України від 28 квітня 2017 року в частині відмови у наданні позивачу статусу учасника бойових дій відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 06.07.2017р. по справі № 818/794/17 в частині задоволення позовних вимог - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 27.10.2017 р.