Справа № 2-а-5247/11
Суддя: Калініченко Л. В.
Дата ухвалення: 2011-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-5247/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2011 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Голобородової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси

про визнання відмови у виплаті державної соціальної допомоги за період з 22 лютого 2011 року по 1 липня 2011 року - протиправною, зобовязання нарахувати і виплатити невиплачену державну соціальну допомогу за вказані періоди, та зобовязати нараховувати допомогу у майбутньому -

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси, в якому просила поновити їй строк звернення до суду, визнати відмову у виплаті державної соціальної допомоги протиправною, зобовязати нарахувати і виплатити невиплачену державну соціальну допомогу, також зобовязати відповідача сплачувати державну соціальну допомогу у майбутньому, мотивуючи це тим, що вона є дитиною війни і отримує пенсію через Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси.

З посиланням в позовній заяві на приписи ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнипозивачка вважала, що має право на отримання щомісячної державної соціальної допомоги, що становить 30% мінімальної пенсії за віком. Позивачка стверджує, що відповідач не виконує вимоги ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, що порушує її законні права на належний соціальний захист. Законами України Про державний бюджет Українина відповідні роки положення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнибули обмежені виплати соціальної допомоги дітям війни. Однак рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року відповідні положення Закону України Про державний бюджет України на 2007 ріквизнано неконституційними. Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року відповідні положення Закону України Про державний бюджет України на 2008 ріктакож визнано неконституційними.

У 2009-2010 роках Законами України про державний бюджет на відповідні роки не обмежувався розмір виплат державної соціальної допомоги дітям війни. Тому позивач стверджує, що їй не доплачено за період з 1 січня 2009 року по 1 липня 2011 року у розмірі 4214,40 грн. Позивачка вказує, що вона своєчасно не звернулася до суду з адміністративним позовом, оскільки вважає, що державну соціальну допомогу їй не виплачено з вини органу, що повинен був їй виплачувати, тому відповідно до Закону України Про пенсійне забезпеченнядержавна соціальна допомога дітям війни повинна їй бути сплачена за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2011 року позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси в частині поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовними вимогами про визнання відмови відповідача щодо виплати їй щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком безпідставною та нарахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком та забезпечення їй виплати за періоди з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року та з 01.01.2010року по 31.12.2010 року, та з 1.01.2011 року по 21.02.2011 року залишено без розгляду.

При цьому решта позовних вимог щодо захисту порушених прав ОСОБА_1 в межах встановленого статтею 100 КАС України шестимісячного строку звернення до адміністративного суду підлягає розгляду за правилами КАС України.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву в якій вимоги підтримує, просила їх задовольнити, та розглянути справу у її відсутності.

Представник відповідача Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, надав суду заперечення проти позову, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та розглянути справу за його відсутності в судовому засіданні.

Суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу за відсутності належним чином повідомленого представника відповідача - субєкта владних повноважень.

Суд дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни і знаходиться на обліку в Управлінні пенсійного фонду у Київському районі м. Одеси.

Згідно ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнипозивач має право на отримання щомісячної державної соціальної допомоги, що становить 30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 99 ч. 1 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими Законами України.

Згідно ст. 99 ч.2 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав свобод чи інтересів.

Суд приймає до уваги, що позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав, свобод чи інтересів щодо невиплати чи неповноти виплати державної соціальної допомоги дитини війни 22 серпня 2011 року.

З урахуванням постановлення судом ухвали від 30 вересня 2011 року про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси в частині поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовними вимогами про визнання відмови у виплаті державної соціальної допомоги за період з 01.01.2009 року до 21.02.2011 року протиправною, зобовязання нарахувати і виплатити невиплачену державну соціальну допомогу у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за періоди з 01.01.2009року по 31.12.2009року та з 01.01.2010року по 31.12.2010 року, з 01.01.2011 року по 21.02.2011 року без розгляду, захисту підлягають права позивача за період з 22.02.2011 року.

Суд приймає до уваги відсутність законодавчого обмеження щодо виконання вимог ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнивід 18.11.2004 року, при цьому суд не вважає, що відсутність у Державному бюджеті України видатків на виплату державної соціальної допомоги дітям війни є підставою для невиконання вимог Закону з боку відповідача щодо виплати ОСОБА_1 державної соціальної допомоги, як дитині війни.

Також суд вважає, що Постанова Кабінету Міністрів України № 530 від 22.08.2008 року Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, якою передбачені виплати державної соціальної допомоги дітям війни у розмірі 10% щомісячно не відповідає вимогам ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, якою встановлено право на отримання щомісячної державної соціальної допомоги дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

У відповідності до ст. 9 ч.4 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що позивач має право на перерахунок підвищення у розмірі 30% надбавки до мінімальної пенсії за віком, з урахуванням сплаченої ОСОБА_1 додаткової виплати у 2008-2010роках у розмірі 10% від мінімальної пенсії за віком, і тому орган державної влади, до якого відноситься адміністративний відповідач Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси, не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, тому суд вважає протиправною відмову Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси від 18.08.2011 року у нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 державної соціальної допомоги, як дитині війни, виходячи з розміру 30 відсотків мінімального розміру пенсії за віком з 22.02.2011 року з урахуванням виплачених сум.

Вимоги позивача в частині нарахування відповідної соціальної виплати в майбутньому не підлягають задоволенню, оскільки діючим законодавством не передбачено нарахування, виплата та стягнення на майбутнє, а також позивач не довів судові що в цій частині його права та інтереси порушенні відповідачем.

Тому суд вважає, що слід зобовязати Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 невиплачену державну соціальну допомогу у відповідності до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнивід 18.11.2004 року, як дитині війни виходячи з розміру 30 відсотків мінімального розміру пенсії за віком за період з 22.02.2011 року по 1 липня 2011 року з урахуванням виплачених сум.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 46, 55, 58 Конституції України, ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнивід 18.11.2004 року, ст.ст. 7, 9, 11, 13, 41, 128, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про визнання відмови у виплаті державної соціальної допомоги протиправною, зобовязання нарахувати і виплатити невиплачену державну соціальну допомогу задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси щодо виплати ОСОБА_1 державної соціальної допомоги дитини війни за період з 22 лютого 2011 року по 1 липня 2011 року.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 невиплачену державну соціальну допомогу у відповідності до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнивід 18.11.2004 року, як дитині війни, виходячи з розміру 30 відсотків мінімального розміру пенсії за віком за період з 22 лютого 2011 року по 1 липня 2011 року включно з урахуванням виплачених сум за даний період.

В іншій частині адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання до Одеського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень у випадках і порядку передбачених ч. 2 п. 2 ст. 167 КАС України було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Калініченко Л. В.