Справа № 404/1811/17
Суддя: Панфілова А. В.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/1811/17
Номер провадження 2-а/404/284/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді - Панфіловій А.В.

при секретарі - Мосійчук А. Г.

розглянувши в судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області про зобов»язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач , проживаючий в АДРЕСА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про зобов'язання поновити йому виплату пенсії за вислугу років з 07 жовтня 2009 року з її одночасним перерахунком, відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем безпідставно припинено виплату позивачу пенсії за вислугу років, яка була призначена 21.09.98року та виплачувалась до виїзду з України на постійне проживання до Ізраїлю, де позивач був прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль.

Стверджується, що виїхав за кордон 07.10.99року і вже з 07.04.2000року по даний час пенсію не отримує. 14.09.16 року представник позивача звернувся до відповідача подав заяву про поновлення пенсії з відповідними документами.

21.09.16 року відповідачем відмовлено у поновленні виплати пенсії згідно розпорядження про відмову від 21.09.16 року № 280/16 на тій підставі що виплати пенсії припиняються на весь час перебування пенсіонера за кордоном, і що з Державою Ізраїль відсутня угода про пенсійне забезпечення пенсіонерів, які перебувають за кордоном.

Зазначається про безспірне право позивача на пенсію довічно, недопустимість дискримінації.

До судового засідання представником позивача надано заяву про розгляд справи без їх участі та підтримання позову повністю.

До судового засідання представником відповідача надано заперечення проти позову з посиланням, що гр.ОСОБА_1 на обліку в головному управлінні не перебував і пенсію не отримував.

Крім цього, твердження позивача щодо передачі до головного управління документів по закритим пенсійним справам, в тому числі і пенсійної справи гр.ОСОБА_1, від уповноважених органів, зокрема від Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області до головного управління не відповідає дійсності та суперечить нормам чинного законодавства.

Стверджується, що постановою Кабінету Міністрів України «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» від 02.11.2006 року № 1522, було затверджено Порядок передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян».

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 2 зазначеного Порядку до органів Пенсійного фонду України були передані архівні пенсійні справи, закриті протягом трьох останніх років.

Оскільки відповідно до статті 99 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та постанови Кабінету Міністрів України «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян», пенсійне забезпечення військовослужбовців, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб здійснюється органами Пенсійного фонду України з 01 січня 2007 року, головному управлінню були передані пенсійні справи, в тому числі закриті та інші закриті, документи, протягом останніх трьох років, тобто з 2004 року.

Разом з цим, відповідно до наданої позивачем інформації та документів, гр.ОСОБА_1, з 21.09.1998 року була призначена пенсія за вислугу років управлінням МВС України в Кіровоградській області.

07.10.1999 року гр.ОСОБА_1 виїхав з України на постійне місце проживання за кордон до Ізраїлю, тому, управлінням МВС України в Кіровоградській області позивачу було проведено виплату пенсії за шість місяців наперед, відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням вимог статті 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та починаючи з 07.04.2000 року було припинено виплату пенсії.

Оскільки виплата пенсії була припинена управлінням МВС України в Кіровоградській області у квітні 2000 рокувраховуючи норми пункту 2 Порядку закрита пенсійна справа та інші документи щодо пенсійного забезпечення гр.ОСОБА_1 не передавалися до головного управління.

Крім того, зазначається, що відповідно до статті 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» , законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з. військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до статті 62 Закону, пенсії звільненим зі служби особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, не призначаються, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пенсії, призначені зазначеним особам в Україні до виїзду на постійне місце проживання за кордон, виплачуються в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, зокрема, на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Крім того, така норма встановлена в другому реченні статті 51 даного закону: «Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радею України».

7 жовтня 2009 року Конституційний суд України виніс рішення № 25-рп/2009 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вказаним рішенням Конституційний суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49 та другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Також, Конституційний суд України вирішив звернути увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору (п. З резолютивної частини Рішення).

Конституційний суд України зауважив, що в інших правових актах, крім оспорюваного, є положення, що пенсійне забезпечення громадян, які проживають за межами України, здійснюється лише на підставі міждержавних договорів.

Зокрема, такі положення є у статті 3 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, частині третій статті 1, частині другій статті 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Конституційний Суд України вважає, що у зв'язку з визнанням неконституційними пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону, Верховна Рада України повинна привести положення названих законів у відповідність із цим Рішенням.

Але, на даний час Верховною Радою України не прийнято жодного законодавчого акту щодо приведення положення названих законів у відповідність із Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 року № 25-рп/2009.

Відповідно до положень статті 3 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, статті 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року (зі змінами), пенсія за час перебування пенсіонера за кордоном, куди він виїхав для постійного проживання, не виплачується. Пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються лише за 6 місяців наперед перед виїздом.

Пенсійне забезпечення громадян, які проживають за межами України, враховуючи норми чинного законодавства України, здійснюється лише на підставі міждержавних договорів (частина 3 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

На даний час двосторонніх угод між Україною та Ізраїлем з питань пенсійного (соціального) забезпечення громадян обох держав не укладено, на даний час відсутні правові підстави для задоволення позову гр.ОСОБА_1 щодо виплати йому пенсії.

Судом встановлено наступні факти.

ОСОБА_1 на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області не перебуває і пенсію не отримує.

Пенсійна справа, гр.ОСОБА_1 у відповідача відсутня.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про передачу органам Пенсійного фонду у України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» від 02.11.2006 року № 1522, було затверджено Порядок передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» .

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 2 зазначеного Порядку до органів Пенсійного фонду України були передані архівні пенсійні справи, закриті протягом трьох останніх років

Отже, оскільки відповідно до статті 99 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та постанови Кабінету Міністрів України «Про передачу органам -Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян», пенсійне забезпечення військовослужбовців, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб здійснюється органами Пенсійного фонду України з 01 січня 2007 року, головному управлінню були передані пенсійні справи, в тому числі закриті та інші закриті, документи, протягом останніх трьох років, тобто з 2004 року.

Відповідно до наданої позивачем інформації та документів, гр.ОСОБА_1 з 21.09.1998 року була призначена пенсія за вислугу років управлінням МВС України в Кіровоградській області.

07.10.1999 року гр.ОСОБА_1 виїхав з України на постійне місце проживання закордон до Ізраїлю, тому, управлінням МВС України в Кіровоградській області позивачу було проведено виплату пенсії за шість місяців наперед, відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням вимог статті 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та починаючи з 07.04.2000 року, було припинено виплату пенсії.

Таким чином, виплата пенсії була припинена управлінням МВС України в Кіровоградській області у квітні 2000 року, отже, враховуючи норми пункту 2 Порядку, закрита пенсійна справа та інші документи щодо пенсійного забезпечення гр.ОСОБА_1 не передавалися до головного управління.

Враховуючи викладене суд , суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову повністю, доводи відповідача знайшли своє підтвердження в суді , і не спростовуються доводами представника позивача викладеними в позові та додаткових пояснення на заперечення відповідача.

Відповідно до ст.94 КАС України, судові витрати залишити по фактично понесеним сторонами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 161 -163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області про зобов»язання до вчинення дій, відмовити повністю .

Судові витрати залишити по фактично понесеним сторонами.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Кіровський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда А. В. Панфілова