Справа № 389/1299/17
Суддя: Тьор Є. М.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/389/73/17
ЄУН №389/1299/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 року Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Тьор Є.М.,

при секретарі - Баланюк Т.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - Буріко О.А., Данільченка Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам'янка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, стягнення компенсації за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день остаточного розрахунку та компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з їх невиплатою, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, стягнення компенсації за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день остаточного розрахунку та компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з їх невиплатою, мотивуючи свої вимоги (з урахуванням уточнених позовних вимог) тим, що з 21.12.2010 року вона працювала на посаді начальника відділу з питань кадрової роботи виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області. З квітня 2014 року по грудень 2015 року обіймала посаду керуючої справами (секретаря виконкому). Укладання трудового договору з позивачем відбулося на підставі розпорядження міського голови від 20.12.2010 року № 275-к «Про призначення ОСОБА_1 на посаду начальника відділу з питань кадрової роботи», про що зроблено відповідний запис №14 від 21.12.2010 року у трудовій книжці останньої.

Розпорядженням Знам'янського міського голови від 24.10.2016 року №512-к «Про звільнення ОСОБА_1.» позивача звільнено із займаної посади у зв'язку з скороченням штату з 24.10.2016 року. Цим розпорядженням головному бухгалтеру було доручено здійснити повний розрахунок по заробітній платі, начальнику відділу організаційно-кадрової роботи доручено оформити належним чином та видати трудову книжку у день звільнення.

В день звільнення повний розрахунок по заробітній платі з нею проведено не було. У зв'язку з тим, що позивач була залучена до роботи у вихідні, святкові та неробочі дні, на підставі розпоряджень міського голови від 08.05.2014 року №182-к, від 08.05.2014 року №183-к, від 30.05.2014 року №211-к, від 01.08.2014 №317-к, від 31.07.2014 року №344-к, від 21.08.2014 року №351-к, від 26.09.2014 року №387-к, від 10.04.2015 року №145-к, від 29.05.2015 року №224-к, від 05.06.2015 року №241-к, від 23.06.2015 року №281-к, інші дні відпочинку роботодавець позивачу за дані відпрацьовані дні не надав, тому вважає, що відповідач зобов'язаний був компенсувати роботу за перелічені вище дні, згідно з вимогами ч.1 ст.47 та ч.1 ст.116 КЗпП України, тобто виплатою усіх сум, що належали працівнику від підприємства чи установи у день звільнення. На неодноразові звернення позивача до міського голови, у тому числі і в день звільнення посилаючись на ч. 1 ст. 72 КЗпП України, з проханням компенсувати їй роботу у вихідні, святкові та неробочі дні у грошовій формі та провести оплату праці згідно з вимогами ст.107 КЗпП України. На даний час розрахунок з позивачем не проведено, на письмові неодноразові звернення останньої до міського голови, надавалась відповідь, що компенсація за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні не може бути виплачена у зв'язку з відсутністю підстав. У зв'язку з викладеним позивач вимушена звернутись до суду з вказаним позовом та просить зобов'язати відповідача нарахувати їй компенсацію за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, обраховану за вимогами ч.3 ст.107 КЗпП України згідно розпоряджень та стягнути цю суму з відповідача на її користь; стягнути з відповідача на її користь компенсацію за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 88467 грн. 57 коп., обраховану відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, яка складається із суми компенсації за затримку розрахунку при звільненні з 25.10.2016 року по 25.05.2017 року(включно) в сумі 40547 грн. 12 коп., обраховується шляхом множення середньоденного заробітку, який складає 277 грн. 72 коп., на кількість днів затримки, починаючи з 25.10.2016 року по 25.05.2017 року(включно), а саме 146 дні (277,12*146=40547,12грн.) та із суми компенсації за затримку розрахунку при звільненні з 26.05.2017 року по 26.09.2017 року(включно) в сумі 47920 грн. 45 коп., що обраховується шляхом множення середньоденного заробітку враховуючи коефіцієнт підвищення посадового окладу начальників відділів для III групи міст, який складає 2,03 відповідно до додатку 50 Постанови Кабінету Міністрів України №353 від 24.05.2017 року (277,72*2,03=563,77) на кількість днів, а саме 85 днів (563,77*85=47920,45грн.), всього компенсація за затримку розрахунку при звільненні складає 88467 (вісімдесят вісім тисяч чотириста шістдесят сім) грн.. 57 коп., яка обраховується шляхом додавання суми компенсації за затримку розрахунку при звільненні з 25.10.2016 року по 25.05.2017 року(включно) в сумі 40547 грн. 12 коп. та суми компенсації за затримку розрахунку при звільненні з 26.05.2017 року по 26.09.2017 року(включно) в сумі 47920 грн. 45 коп. (40547,12+47920,45=88467,57грн.); просить зобов'язати відповідача нарахувати їй компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (інфляційні втрати), розрахованою за методикою постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 «Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», починаючи з 25.10.2016 по день фактичного розрахунку на всю донараховану суму та стягнути ці кошти з відповідача на користь останньої.

Також позивач просить поновити їй пропущений строк звернення до суду із вказаною позовною заявою визнавши причини пропуску поважними, оскільки першочергово нею було подано вказаний вище позов до суду 19.01.2017 року, тобто в межах тримісячного строку на звернення до суду, але ухвалою Знам'янського міськрайонного суду від 25.05.2017 закрито провадження у справі, оскільки розгляд справи віднесений до юрисдикції адміністративного суду. Після набрання даною ухвалою суду законної сили, нею 29.05.2017 було подано вказану позовну заяву до суду, але в порядку адміністративного судочинства України.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали, надавши суду заперечення проти позову та пояснили, що підсумований облік робочого часу кожного працівника виконавчого комітету здійснюється роботодавцем згідно з табелем. Обліковим періодом при підсумованому обліку робочого часу є календарний місяць. За твердженням позивача, вона була залучена до роботи у вихідний день згідно з розпорядженнями міського голови від 08.05.2014 року №182-к, від 08.05.2014 року №183-к, від 30.05.2014 року №211-к, від 01.08.2014 №317-к, від 31.07.2014 року №344-к, від 21.08.2014 року №351-к, від 26.09.2014 року №387-к, від 10.04.2015 року №145-к, від 29.05.2015 року №224-к, від 05.06.2015 року №241-к, від 23.06.2015 року №281-к, але в табелях обліку робочого часу позивача у зазначені дні відміток про визначення вихідних днів робочими немає. Всупереч вимогам наказу Державного комітету статистики України від 05.12.2008 №489, яким затверджено типову форму табелю обліку використання робочого часу на підприємстві, установі, організації (форма №5-П), облік роботи працівників виконавчого комітету у святкові та неробочі дні у 2014, 2015 роках не вівся. Інший, альтернативний, первинний облік залучення працівників виконавчого комітету до роботи у святкові і неробочі дні також не здійснювався. Виплати, на які претендує позивач, не обліковуються в бухгалтерському обліку відповідача. Оскільки питання надання іншого дня відпочинку за роботу у вихідний день законодавством не врегульовано, тому порядок його надання встановлено у Правилах внутрішнього трудового розпорядку виконавчого комітету Знам'янської міської ради, затверджених розпорядженням міського голови від 06.12.2010 №264-к. та від 20.10.2017 року №507-к. Відповідно до п.4.5 розділу 4 вказаних Правил №264-к робота в ці дні компенсується наданням вихідного дня у будь-який зручний час.

Зазначає, що будь-яких доказів своєї роботи понад місячну норму робочого часу у спірний період позивач не надала. Скільки годин тривала її робота у святковий чи неробочий день, та чи взагалі відбувалася така робота, позивач не зазначає та не доводить належними доказами, так як вважає, що фото з офіційного веб-сайту Знам'янської міської ради не доводять цього факту та не можуть бути доказами роботи позивача у святкові та неробочі дні, на даних відсутня печатка і вони не завірені належним чином. Крім того, жодне з розпоряджень міського голови, на які посилається позивач, не містить грошового виду компенсації її роботи у вихідні, святкові та неробочі дні. З усіма вказаними розпорядженнями позивач була ознайомлена і ніяких заперечень щодо форми компенсації з її боку не надходило.

Таким чином, відповідач вважає, що робота позивача у святкові та неробочі дні згідно з розпорядженнями міського голови могла відбуватися в межах місячної норми робочого часу та була компенсована відповідачем згідно з Правилами внутрішнього трудового розпорядку виконавчого комітету Знам'янської міської ради шляхом надання іншого дня відпочинку, а тому в табелях і не стоїть вихідний день ОСОБА_1, як робочий. Доказів того, що позивач зверталася із заявами до виконавчого комітету про надання днів відпочинку, а їй було відмовлено, позивачем не надано.

На вказані заперечення відповідача позивачем були надані пояснення, відповідно до яких позивач зазначає, що про існування розпорядження міського голови № 507-к від 20.10.2017 року дізналась лише у судовому засіданні, ніхто з посадових осіб не ознайомлював та не повідомив її навіть про існування даного розпорядження. На час дії спірних правовідносин питання надання іншого дня відпочинку для працівників виконавчого комітету міської ради регулюється також Колективним договором виконавчого комітету. Відповідно до п.3.11 розділу «Трудовий договір, забезпечення зайнятості, робочий час та час відпочинку» передбачає: «У разі виробничої необхідності працівники можуть залучатись до понаднормових робіт, в тому числі у вихідні, робочі та святкові дні, з відповідною компенсацією згідно з чинним законодавством». Зазначає, що двічі зверталась із заявами до Знам'янського міського голови з вимогами виплатити компенсацію за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, але їй було відмовлено з причин відсутності в табелях робочого часу відміток про залучення її до роботи у дані дні. Таким чином вважає, що при її звільненні необхідно компенсувати її роботу у вихідні, святкові та неробочі дні відповідно до ст.116 КЗпП України. Також відповідач посилається на табелі обліку використання робочого часу за ті місяці, у яких вона була залучена до роботи у вихідні, святкові та неробочі дні, але ці табелі не мають ніякого відношення до предмету спору, адже дану роботу виконавчим комітетом Знам'янської міської ради не передбачено відображати в табелях обліку використання робочого часу, а такий облік вівся відділом кадрової роботи за окремим журналом на підставі розпоряджень міського голови, якими визначалися робочі дні. Працівнику, який відповідальний за ведення обліку робочого часу, не визначався робочий день тільки для обліку роботи тих працівників, які мали працювати у такі дні, адже при цьому і тому працівнику, який обліковував робочий час теж необхідно було б оплачувати його роботу у подвійному розмірі, а це є необґрунтовані надлишкові витрати з бюджету.

Для недопущення порушення законодавства робота у вихідні дні обліковувалася відділом кадрової роботи міськвиконкому у окремому журналі відповідно до розпоряджень міського голови, і вона погоджувалася на роботу у вихідні, святкові та неробочі дні з подальшим наданням їй іншого вихідного дня у зручний для неї час. До зайняття посади міського голови Філіпенком С.І. питань щодо обліку такої роботи та її компенсації у працівників не виникало. Після обрання останнього міським головою почалися систематичні порушення трудового законодавства, а саме необґрунтоване зменшення заробітної плати, труднощі з отриманням щорічної відпустки та невиплата при звільненні усіх належним працівникові сум. Таким чином вважає, що відповідач зобов'язаний нарахувати та виплатити їй компенсацію за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні відповідно до вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до розпорядження міського голови від 20.12.2010 року № 275-к та копії трудової книжки серії АА №477786, позивачабуло призначено на посаду начальника начальника відділу з питань кадрової роботи виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області з 21.12.2010 року.

На підставі розпоряджень Знам'янського міського голови від 08.05.2014 року №182-к (технічна помилка - фактично 2015р.), від 08.05.2014 року №183-к, від 30.05.2014 року №211-к, від 01.08.2014 №317-к, від 31.07.2014 року №344-к (технічна помилка - фактично 2015р), від 21.08.2014 року №351-к, від 26.09.2014 року №387-к, від 10.04.2015 року №145-к, від 29.05.2015 року №224-к, від 05.06.2015 року №241-к, від 23.06.2015 року №281-к, позивач була залучена до роботи у вихідні, святкові та неробочі дні, а саме: 09 травня 2015 року (святковий), 02 серпня 2015 року (вихідний), 28 червня 2015 року (святковий), 07 червня 2015 року (вихідний), 01 червня 2015 року (неробочий), 01 червня 2014 року (вихідний), 27 вересня 2014 року (вихідний), 03 серпня 2014 року (вихідний), 24 серпня 2014 року (святковий), 09 травня 2014 року (святковий), 12 квітня 2015 року (вихідний).

Правилами внутрішнього трудового розпорядку виконавчого комітету Знам'янської міської ради, затвердженими розпорядженням міського голови від 06 грудня 2010 року №264-к визначено, що для виконання невідкладної й непередбаченої роботи посадові особи повинні за розпорядженням керівника органу, в якому вони працюють, з'являтись на службу у вихідні, святкові та неробочі дні з подальшим наданням вихідного дня у будь-який зручний час (п.4.6). Працівники виконкому та структурних підрозділів працюють за календарем п'ятиденного робочого тижня з двома вихідними - субота та неділя, тривалість робочого тижня складає 40 годин (п.4.1).

Пунктом 3.11. розділу «Трудовий договір, забезпечення зайнятості, робочий час та час відпочинку» Колективного договору між роботодавцем в особі міського голови, радою трудового колективу та профспілкового комітету, затвердженого загальними зборами трудового колективу Знам'янської міськвиконкому 18 грудня 2012 року строком на 5 років, визначено, що у разі виробничої необхідності працівники можуть залучатись до понаднормових робіт, в тому числі вихідні та святкові дні, з відповідною компенсацією згідно з чинним законодавством. Пунктом 3.6 вказаного розділу Договору сторони узгодили, що протягом дії договору працюють в режимі п'ятиденного робочого тижня, з двома вихідними (субота, неділя).

Розпорядженням Знам'янського міського голови від 24 жовтня 2016 року №512-к позивач звільнена з займаної посади начальника відділу з питань кадрової роботи виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області у зв'язку з скороченням штату з 24.10.2016 року, з виплатою компенсації за невикористану додаткову відпустку у кількості 12 календарних днів за відпрацьований період з 21.12.2015 року по 24.10.2016 року та вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.

24 жовтня 2016 року позивач звернулася з листом до Знам'янського міського голови про виплату їй компенсації за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні у грошовій формі та провести оплату праці в подвійному розмірі.

Листом виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області від 17 листопада 2016 року №01-18/938/3 надано роз'яснення про те, що у зв'язку з відсутністю в табелях обліку робочого часу відміток про залучення позивача до роботи у вихідні та святкові дні, підстави для виплати компенсації відсутні.

На повторне звернення позивача від 25 листопада 2016 року щодо виплати їй належних сум при звільненні виконавчим комітетом Знам'янської міської ради Кіровоградської області надано відповідь від 20 грудня 2016 року №І-1427 про відсутність підстав для повторного перегляду зазначеного питання.

Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом (ч.7 ст.43 Конституції України).

Відповідно до ст.67 КЗпП України при п'ятиденному робочому тижні працівникам надаються два вихідних дні на тиждень, а при шестиденному робочому тижні - один вихідний день. Загальним вихідним днем є неділя. Другий вихідний день при п'ятиденному робочому тижні, якщо він не визначений законодавством, визначається графіком роботи підприємства, установи, організації, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації, і, як правило, має надаватися підряд з загальним вихідним днем. У випадку, коли святковий або неробочий день (стаття 73) збігається з вихідним днем, вихідний день переноситься на наступний після святкового або неробочого.

Згідно зі ст.71 КЗпП України робота у вихідні дні забороняється. Залучення окремих працівників до роботи у ці дні допускається тільки з дозволу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) підприємства, установи, організації і лише у виняткових випадках, що визначаються законодавством і в частині другій цієї статті. Залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться за письмовим наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Статтею 72 КЗпП України визначено, що робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі. Оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами статті 107 цього Кодексу.

Відповідно до ст.73 КЗпП України робота у святкові та неробочі дні компенсується відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Стаття 107 цього ж Кодексу визначає, що робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі: 1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму. Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день. На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.

За змістом частини другої статті 2 Закону України «Про оплату праці» у структурі заробітної плати входить передбачена заробітна плата, яка є винагородою за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Згідно статті 34 даного Закону компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Крім того, з метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати» Кабінетом Міністрів України 21.02.2001 року прийнято постанову №159, якою затверджено відповідний порядок, п.1 якого визначено, що його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Факт залучення позивача до роботи у вихідні, святкові та неробочі дні підтверджений належними та допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні, інфоромацією з сайту Знам'янської міської ради, розпорядженнями Знам'янського міського голови від 08.05.2014 року №182-к ( технічна помилка - фактично 2015р.), від 08.05.2014 року №183-к, від 30.05.2014 року №211-к, від 01.08.2014 №317-к, від 31.07.2014 року №344-к ( технічна помилка - фактично 2015р.), від 21.08.2014 року №351-к, від 26.09.2014 року №387-к, від 10.04.2015 року №145-к, від 29.05.2015 року №224-к, від 05.06.2015 року №241-к, від 23.06.2015 року №281-к.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що мало місце залучення позивача з боку відповідача до виконання робіт у вихідні дні, святкові та неробочі дні, а саме: 09 травня 2015 року, 02 серпня 2015 року, 28 червня 2015 року, 07 червня 2015 року, 01 червня 2015 року, 01 червня 2014 року, 27 вересня 2014 року, 03 серпня 2014 року, 24 серпня 2014 року, 09 травня 2014 року, 12 квітня 2015 року, та виконання позивачем робіт, відповідно до розпоряджень міського голови 08.05.2014 року №182-к, від 08.05.2014 року №183-к, від 30.05.2014 року №211-к, від 01.08.2014 №317-к, від 31.07.2014 року №344-к, від 21.08.2014 року №351-к, від 26.09.2014 року №387-к, від 10.04.2015 року №145-к, від 29.05.2015 року №224-к, від 05.06.2015 року №241-к, від 23.06.2015 року №281-к.

Твердження представника відповідача щодо недопустимості доказів - світлин на яких зображена позивач, оскільки дані не завірені належним чином, є безпідставними, так як дана інформація міститься на офіційному сайті Знам'янської міської ради.

Разом з тим, представник відповідача зазначив, що підстави для компенсації у грошовій формі за роботу позивача у вихідні, святкові та неробочі дні відсутні, оскільки табелі обліку робочого часу не містять даних про роботу.

Однак, такі доводи представника відповідача суд не може прийняти до уваги, оскільки відповідно до ч.2 ст.30 Закону України "Про оплату праці", власник або уповноважений ним орган зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Всупереч вимогам ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці», відповідач не виконав обов'язку по забезпеченню достовірного обліку виконуваної працівником роботи.

Таким чином, позивач, діючи відповідно до вимог закону та розпоряджень роботодавця відпрацювала у вихідні, святкові та неробочі дні і за згодою сторін відповідач зобов'язаний був надати їй інші дні відпочинку, видавши про це відповідні розпорядження. Позивач самостійно не мала права використовувати відгули. На відповідачу лежить обов'язок вести облік роботи працівників у вихідні дні, а також надання працівникам компенсації у вигляді інших днів відпочинку.

Посилання представника відповідача на нелажний облік відпрацьованого часу не спростовує факт перебування позивача на роботі у вищезазначені дні.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповіжно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

В судовому засіданні представником відповідача не надано суду доказів на підтвердження подвійної оплати роботи позивача у вихідні, святкові та неробочі дні чи використання нею днів відпочинку за роботу в такі дні.

В судовому засіданні не було встановлено, що відповідачем було здійснено облік виконання позивачем робіт у вихідні дні, внаслідок чого заробітна плата за роботу в такі дні, не була відповідачем нарахована та виплачена; інший день відпочинку надано не було; при звільненні оплата вищезазначеної роботи також проведена не була, чим порушено право позивача на оплату праці.

Доводи представника відповідача про те, що порядок надання іншого дня відпочинку встановлено у Правилах внутрішнього трудового розпорядку виконавчого комітету Знам'янської міської ради, затверджених розпорядженням міського голови від 06.12.2010 №264-к та від 20.10.2017 року №507-к. відповідно до яких робота в ці дні компенсується наданням вихідного дня у будь-який зручний час (п.4.5 розділу 4 вказаних Правил) не заслуговують на увагу, оскільки належних доказів щодо ознайомлення позивача з даними Правилами представником відповідача суду не надано.

Крім цього, суд надає критичну оцінку твердженням представника відповідача з приводу того, що робота позивача у святкові та неробочі дні, згідно з розпорядженнями міського голови, могла відбуватися в межах місячної норми робочого часу та була компенсована відповідачем згідно з Правилами внутрішнього трудового розпорядку виконавчого комітету Знам'янської міської ради шляхом надання іншого дня відпочинку в тому ж місяці, а тому в табелях і не стоїть вихідний день ОСОБА_1, як робочий.

Суд констатує, що наявні розпорядження міського голови про визначення для ОСОБА_1 та інших працівників вихідних чи святкових днів - робочими, заяв про надання іншого робочого дня, як вихідного від ОСОБА_1 та розпорядження з цього приводу суду не надано.

Таким чином, суд констатує порушення обліку робочого часу з боку відповідача.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 07 грудня 2016 року у справі № 6-1425цс16 та постанові від 14 вересня 2016 року у справі №6-1438цс16, яка є обов'язковою для застосування, у разі невиплати працівникові компенсації за роботу у вихідний день у грошовій формі в подвійному розмірі, або ненадання іншого дня відпочинку, та невиплати звільненому працівникові з вини власника або уповноваженого ним органу зазначеної компенсації роботи за вихідний день з роботодавця підлягають стягненню компенсація за роботу у вихідні дні, компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Таким чином, суд вважає, що відповідач порушив вимоги ст.72 КЗпП України, не виконав домовленості щодо надання позивачеві за роботу у вихідні дні інших днів відпочинку і така можливість у зв'язку із звільненням позивача з роботи - втрачена, отже відповідач зобов'язаний компенсувати роботу позивача у вихідні дні у грошовій формі.

Відповідно до п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», передбачено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.05.2017 року №353 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» внесено зміни до додатку 50 зазначеної Постанови, яким передбачено розмір посадових окладів для посадових осіб апаратів міських рад та їх виконавчих комітетів, відтак коефіцієнт підвищення посадового окладу (для позивача) начальників відділів для III групи міст складає 2,03, що обраховується шляхом ділення посадового окладу у розмірі 3500 грн., та враховуючи розпорядження міського голови від 01 червня 2017 року №290-к «Про умови оплати праці працівників у зв'язку зі зміною умов оплати праці» про встановлення окладу у розмірі 3500 грн. з 26.05.2017 року на посадовий оклад у розмірі 1723 грн., що діяв до 26.05.2017 року.

Отже, компенсація за затримку розрахунку при звільненні буде обрахована наступним чином.

Відповідно до інформації, наданої на запит позивача виконавчим комітетом міської ради від 10.04.2017 року №М-89, середньоденний заробіток останньої до 26.05.2017 року складав 277 (двісті сімдесят сім) грн. 72 коп. Кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні з 25.10.2016 року по 25.05.2017 року (включно) складає 146 днів. Отже, сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні з 25.10.2016 року по 25.05.2017 року (включно) обраховується шляхом множення середньоденного заробітку (277,72 грн) на кількість днів (146) і складає 40547 (сорок тисяч п'ятсот сорок сім) грн. 12 коп.(277,72*146=40547,12 грн)

Відповідно до інформації наданої на запит позивача виконавчим комітетом міської ради від 12 вересня 2017 року №М-178 про встановлення з 26 травня 2017 року змінених посадових окладів для працівників виконавчого комітету Знам'янської міської ради, таким чином, сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні з 26.05.2017 року по 26.09.2017 року(включно) обраховується шляхом множення середньоденного заробітку з урахуванням вищезазначеного коефіцієнту підвищення посадового окладу (для позивача) (277,72 *2.03=563,77) на кількість днів (85) і складає 47920 (сорок сім тисячі дев'ятсот двадцять) грн. 45 коп. (563,77*85=47920,45грн.).

Всього компенсація за затримку розрахунку при звільненні складає 88467 (вісімдесят вісім тисяч чотириста шістдесят сім) грн. 57 коп., яка обраховується шляхом додавання суми компенсації за затримку розрахунку при звільненні з 25.10.2016 року по 25.05.2017 року(включно) в сумі 40547 грн. 12 коп. та суми компенсації за затримку розрахунку при звільненні з 26.05.2017 року по 26.09.2017 року(включно) в сумі 47920 грн. 45 коп. (40547,12+47920,45=88467,57грн.).

Оскільки позивача було звільнено з 24 жовтня 2016 року, а ні в день звільнення, ні в послідуючому оплата за виконану останньою роботу у вихідні, святкові та не робочі дні з боку відповідача проведена не була, а тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 88467 (вісімдесят вісім тисяч чотириста шістдесят сім) грн. 57 коп.

Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки з яких він виходив при визначені сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішенні.

Згідно зі ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідач не довів, що діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, позивачем у позовній заяві заявлене клопотання про поновлення пропущеного тримісячного строку для звернення до суду з даним позовом, у якому вона просить суд поновити даний строк, визнавши причини пропуску строку поважними.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як встановлено судом, 19 січня 2017 року позивач, у межах встановленого тримісячного строку, звернулася до Знам'янського міськрайонного суду з позовною заявою в порядку цивільного судочинства до виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області про стягнення компенсації за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку, перерахунок заробітної плати та вихідної допомоги, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день остаточного розрахунку та компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з їх невиплатою. Ухвалою суду від 25 травня 2017 року провадження у даній справі було закрито на підставі ч.1 ст.205 ЦПК України у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Також позивачу роз'яснено, що розгляд такої справи віднесений до компетенції адміністративного суду.

Після набрання вказаною ухвалою суду законної сили, позивачем 29.05.2017 подано зазначену вище позовну заяву до Знам'янського міськрайонного суду в порядку адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд визнає причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними, та вважає за необхідне поновити пропущений тримісячний строк для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про стягнення на користь держави судового збору в сумі 1920 грн. за рахунок бюджетних асигнувань фінансового управління виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області.

На підставі викладеного, ст.ст. 47, 67, 71-73, 107, 116, 117 КЗпП України, керуючись ст. ст. 2, 94, 99, 158-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, стягнення компенсації за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день остаточного розрахунку та компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з їх невиплатою - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду.

Зобов'язати виконавчий комітет Знам'янської міської ради Кіровоградської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, а саме: 09 травня 2015 року, 02 серпня 2015 року, 28 червня 2015 року, 07 червня 2015 року, 01 червня 2015 року, 01 червня 2014 року, 27 вересня 2014 року, 03 серпня 2014 року, 24 серпня 2014 року, 09 травня 2014 року, 12 квітня 2015 року, обраховану відповідно до ст.107 КЗпП України.

Стягнути з виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 88467 (вісімдесят вісім тисяч чотириста шістдесят сім) грн. 57 коп.

Зобов'язати виконавчий комітет Знам'янської міської ради Кіровоградської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (інфляційні втрати), розраховану за методикою постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 «Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», починаючи з 25 жовтня 2016 року по день фактичного розрахунку.

Стягнути на користь держави за рахунок виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області судовий збір в сумі 1920 (одна тисяча дев'ятсот двадцять) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 27 жовтня 2017 року.

Суддя Знам'янського міськрайонного

суду Кіровоградської області Є.М. Тьор