Справа № 127/17907/17
Суддя: Прокопчук А. В.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/749/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А
Іменем України
19 жовтня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Прокопчук А.В.,

при секретарі Олійник І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до посадової особи органу поліції поліцейського роти №2 БУПП в м. Вінниці Музики Вадима Вікторовича, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції у місті Вінниці, про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до посадової особи органу поліції поліцейського роти №2 БУПП в м. Вінниці Музики Вадима Вікторовича про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою по справі про адміністративне порушення від 10 січня 2017 року, складеною поліцейським роти №2 БУПП в м. Вінниці Музикою В.С., на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 119,00 грн. ОСОБА_1 було оштрафовано за те, що він здійснив завідомо неправдивий виклик поліції.

Позивач зазначає, що він неправдивого виклику поліції не здійснював. Його співмешканка бажала відізвати подану раніше заяву до поліції на його дії відносно неї. Тому він визвав поліцію. Поліційські замість того, щоб прийняти від неї відповідну заяву про відозву, вговорили її не забирати заяву на нього. Вважає, що дії поліцейських неправомірні, тому постанова про адмінправопорушення є незаконною. Також позивач зазначив, що він пропустив строк оскарження постанови з поважних причин. Він є учасником АТО і інвалідом війни 3 групи та в результаті хвороби забуває.

Враховуючи вищевказане, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та просить поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення та скасувати потанову АА №092176 від 10.01.2017 року.

Ухвалою суду від 21 вересня 2017 року заяву представника Управління патрульної поліції у м. Вінниці Цубера М.М. було задовольно та залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції у місті Вінниці.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надавши суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Посадова особа органу поліції поліцейського роти №2 БУПП в м. Вінниці Музика Вадим Вікторович в судове засідання не з`явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції у місті Вінниці не з`явився, надавши суду заяву з проханням розглядати справу без його участі та відповідача. Під час розгляду справи просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки позов безпідставний та не підлягає задоволенню, а постанова інспектора Музики В.В. складена у порядку та спосіб передбачений законодавством.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних міркувань.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 дійсно в період з 12.03.2016 по 07.07.2016, з 08.08.2016 по 29.11.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечені проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції у м. Краматорськ Донецької області (а.с. 2).

Відповідно до витягу з протоколу засідання Ценральної військово-лікарської комісії вбачається, що ОСОБА_1 має наступні захворювання: стан після транзиторної ішемічної атаки (14.02.2017р.) у вертебро-базилярному басейні; церебральний кістозно-злипчастий арахноїдит невиясненої первинної етіології з виникненням епілептформного синдрому з частими генералізованими судомними нападами у вигляді правобічної пірамідної недостатності, вегетативних порушень, стійко помірно вираженого астено-невротичного стану, з тривожно-депресивним компонентом та проявами емоційно-вольової нестійкості складного ґенезу; енцефалопатія уточненого ґенезу ІІст. Дані захворювання пов`язані із захистом батьківщини (а.с. 3).

З свідоцтва про хворобу № 926-п (а.с. 4-5), суд встановив, що позивач скаржився на: періодичний головний біль, періличне запаморочення, періодичне мерехтіння «мушок» перед очима, періодичні париксизми втрати свідомості, загальну слабкість, швидку стомлюваність, поганий сон, біль у верхній половині живота, періодичну печію, періодичний біль та дискомфорт в поперековому відділі хребта, що виникає при фізичному навантаженні.

Суд звертає увагу, що підставою поновлення строку оскарження постанови про адміністративне правопорушення є те, що він являється учасником АТО, інвалідом 3 групи та в результаті хвороби забуває. Проте зі змісту вищевказаного свідоцтва про хворобу вбачається, що позивач не скаржиться на тимчасову втрату пам`яті, жодних інших належних доказів на підтвердження даної хвороби ним надано не було.

З посвідчення серії НОМЕР_2 , вбачається, що позивач є інвалідом третьої групи (а.с. 7).

Щодо періодичних париксизмів втрати свідомості, то слід зазначити, що під ним розуміється непритомний стан.

Статтею 69 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування (ч. 1 ст. 70 КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Пунктом 1 ст.6 конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення й застосування конвенції (п.1 ст.32), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце в далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту з плином часу (п.51 рішення від 22.10.96 за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; п.570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
Отже, з огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 дізнався про порушення своїх прав 10 січня 2017 року, тобто з дня складання протоколу про адміністративне правопорушення. З даним позовом останній звернувся лише 21.08.2017 року. Отже, строк звернення до суду ним пропущено. Жодних поважних підстав пропуску строку звернення, позивачем суду не надано, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення строку оскарження постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АА № 092176, винесеної поліцейським роти №2 БУПП в м. Вінниці сержантом поліції Музикою В.В.(а.с. 6), 10 січня 2017 року о 22 год. 13 хв. ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на спец лінію 102 та повідомив про те, що його дівчина бажає забрати заяву, але вона не бажала її забирати, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП України. В результаті цього його було притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 119,00 грн.

Статтею 7 КУпАП України визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ст. 9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію" у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Пунктами 1-5, 8, 18 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що основні повноваження поліції
- здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень;
- виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення;
- вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення;
- вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення;
- здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події;
- у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання;
- вживає заходів для запобігання та припинення насильства в сім`ї.
Відповідно до частини першої ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Відповідно до ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв"язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Із копії протоколу про адміністративне правопорушення, постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП за те, що він 10 січня 2017 року о 22 год 00 хв. здійснив неправдивий виклик працівника поліції ОСОБА_2 . За вказане адміністративне правопорушення на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 119,00 грн.
Так, статтею 183 КУпАП України визначено, що завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб - тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об"єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає в тому, що порушник умисно здійснює виклик працівників спеціальних служб (в даному випадку поліції) ніби-то для надання йому допомоги, знаючи наперед, що в цьому немає такої необхідності, при цьому він усвідомлює, що ці відомості є неправдивими, не відповідають дійсності і бажає домогтися безцільного, даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби. Такі дії спрямовані на зрив нормальної роботи спеціальних служб.
Відповідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 222 КУпАП до компетенції органів національної поліції справ віднесено розгляд справ про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 цього Кодексу.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень.
Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.
Згідно зі ст. 284 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Статтею 287 КУпАП особі, щодо якої прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення, надано право оскаржити її.
Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений ст. 288 КУпАП. Указаними правовими нормами особам, відносно яких прийнято постанову, надано право на її оскарження до вищого органу або районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Зі змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення вбачається, що позивач ОСОБА_3 зателефонував на спец лінію 102 та повідомив, що його дівчина бажає забрати свою заяву.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_4 від 11.01.2017 року, адресована начальнику Лівобережного відділення поліції Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області полковнику поліції Андущаку Р.Л. (а.с. 47). Зі змісту даної заяви вбачається, що ОСОБА_4 просить її попереднє звернення по факту прийняття мір до знайомого ОСОБА_1 по факту конфлікту на побутовому грунті, що було 09.01.2017 року близько 22.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , не розглядати. Спільні питання було вирішено мирним шляхом, претензій ні до кого немає, судитись з ним не бажає.

Дослідивши постанову та вищевказану заяву, суд приходить до висновку, що між позивачем та ОСОБА_4 виник 9 січня 2017 року конфлікт, в результаті чого остання викликала працівників поліції та написала заяву про прийняття мір до ОСОБА_1 . Однак згодом, 11 січня 2017 року ОСОБА_4 передумала та вирішила відізвати свою заяву, в зв`язку з чим позивач викликав працівників поліції.

Отже, 11.01.2017 року позивачем без будь яких протиправних дій щодо нього викликав поліцію лише для відізвання заяви ОСОБА_4 . Отже, в його діях вбачається умисел щодо здійснення виклику працівників спеціальних служб ніби-то для надання йому допомоги, знаючи наперед, що в цьому немає такої необхідності, при цьому він усвідомлює, що ці відомості є неправдивими, не відповідають дійсності і бажає домогтися безцільного, даремного виїзду на місце виклику працівників поліції. Дані дії спрямовані на зрив нормальної роботи працівників поліції.
Слід зазначити, що для відкликання заявиОСОБА_4 , їй необхідно було самостійно звернутися (прийти) безпосередньо в поліцію, а не викликати їх по спец лінії. Відповідач не вбачав у діях позивача та інших осіб ознак будь-якого правопорушення.
Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до припису п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України, який кореспондується з положеннями п. 3 ч.1 ст. 288 КУпАП, оскарження рішень (постанов) суб`єктів владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення здійснюється шляхом подання адміністративного позову до місцевого загального суду як адміністративного суду.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст. 71 КАС України).

За змістом ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач довів правомірність свого рішення, суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, в зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, судовий збір компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 3, 23 Закону України «Про Національну поліцію», ст.ст. 7, 9, 183, 222, 251, 254, 256, 280, 284, 287 КУпАП України, ст.ст. 2, 6, 9, 18, 69, 71, 99, 100, 159-163, 167 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до посадової особи органу поліції поліцейського роти №2 БУПП в м. Вінниці Музики Вадима Вікторовича, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції у місті Вінниці, про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Віницької області протягом 10 днів з дня її проголошення, а особами, у відсутність яких вона винесена, - протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя: