Справа № 465/4582/17
Суддя: Ванівський Ю. М.
Дата ухвалення: 2017-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

13.10.2017 м.Львів

Франківський районний суд м. Львова

в складі

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м.Львова Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, суд, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся із позовом до відповідача про скасування постанови, в якому просить скасувати постанову інспектора патрульної поліції УПП у м.Львові ДПП лейтенанта поліції Кулик Лесі Сергіївни серії АР №382985 від 13.07.2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що інспектор Управління патрульної поліції м.Львова зупинила позивача 13.07.2017 року о 10-43 за адресою: м.Львів, вул.Личаківська, 67 м.Львова та звинуватила його в тому, що нібито позивач перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки. Крім того, інспектором була винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вважає, що дана постанова винесена незаконно, оскільки інспектором Кулик Л.С. незаконно розглянуто справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи. Крім того, позивача було позбавлено можливістю скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, відповідачем було порушено порядок розгляду справи передбаченої ст.ст. 278-279 КупАП. На підставі наведеного просить позов задоволити.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність, позов підтримав та просив задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, на адресу суду надійшли письмові заперечення на адміністративний позов від представника відповідача. Такий проти задоволення позову заперечує та зазначає, що інспектор було виявив правопорушення та відповідно відреагував на нього, адже перед початком обгону водій повинен був врахувати можливість завершення маневру без порушення ПДР. Здійснення перетину дорожньої розмітки 1.1. свідчить, що особа не стежила за зміною дорожньої обстановки. Відповідно до п.19 ПДР, особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством. А тому постанова є законною, обґрунтованою і справедливою. З урахуванням наведеного, просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та давши правову оцінку представленим доказам у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що інспектором патрульної поліції 3 взводу 3 роти 3 батальйону УПП у м.Львові Кулик Л.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 13.07.2017 року серії АР №382985 про накладення стягнення на ОСОБА_3 у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп.

З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 13.07.2017 року о 10 год. 43 хв. у м.Льовві по вул.Личаківська 67 керуючи транспортним засобом Mercededs-benz д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимоги горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія), чим порушив ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єктивну сторону правопорушення передбаченого ч. 1 ст.122 КпАП України, порушення п.п.34.1.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого лінію 1.1 (вузьку суцільну лінію) перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

При цьому, доведеність вини позивача у вчинених адміністративних правопорушеннях підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 70 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи наведене вище, беручи до уваги категоричне заперечення позивачем своєї вини у вчиненому правопорушенні, з урахуванням того, що матеріали справи не доводять вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху, а також те, що відповідачем жодними доказами не спростовано наведених позивачем обставин шляхом подання доказів на підставі яких можна було б встановити наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення та його винуватість у вчиненні такого, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.122 КпАП України, є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 94, 160-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задоволити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 13.07.2017 року серії АР №382985 про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. (двісті п'ятдесят п'ять гривень) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України.

На постанову може бути подана апеляційна скарга в порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Суддя: Ванівський Ю.М.