Справа № 573/1739/17
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 р.Справа № 573/1739/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: Чалого І.С. , П'янової Я.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Білопільського районного суду Сумської області від 20.09.2017р. по справі № 573/1739/17

за позовом ОСОБА_1

до Білопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання неправомірним рішення щодо відмови в призначенні пенсії та зобов'язання здійснити призначення пенсії за вислугу років,

ВСТАНОВИЛА:

22.08.2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Білопільського районного суду Сумської області з адміністративним позовом до Білопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, в якому просив суд:

- визнати неправомірним рішення управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області (після реорганізації - Білопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області) про відмову у призначенні мені пенсії за вислугою років згідно ст.50-1 Закону України „Про прокуратуру";

- зобов'язати Білопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області (до реорганізації-управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області) провести обчислення, нарахування та виплату мені пенсії за вислугою років згідно ст.50-1 Закону України „Про прокуратуру" з 17.07.2017 року;

- витребувати з Білопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (до реорганізації-управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області) матеріали про відмову у призначенні мені пенсії за вислугою років.

Постановою Білопільського районного суду Сумської області від 20.09.2017 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову позовом ОСОБА_1 до Білопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, - про визнання неправомірним рішення щодо відмови в призначенні пенсії та зобов'язання здійснити призначення пенсії за вислугу років.

Позивач, ОСОБА_1, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Білопільського районного суду Сумської області від 20.09.2017 року по справі №573/1739/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що постанова Білопільського районного суду Сумської області від 20.09.2017 року по справі №573/1739/17 винесена з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 24.10.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 10.07.2007 року працював в Прокуратурі Сумської області, стаж роботи станом на 17 липня 2017 року на прокурорсько-слідчих посадах становить 10 років 0 місяців 7 днів, та що позивач, ОСОБА_1, 17.07 2017 року звернувся до Білопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області із заявою про призначення пенсії за вислугу 20 років 2 місяців 10 днів відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХП (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001).

Відповідач листом №4405/03-31 від 27.07.2017 повідомив позивача про те, що рішенням Комісії №732 від 26.07.2017 року, йому відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років у зв'язку з тим, що відповідно до Закону України «Про прокуратуру» прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявністю на день звернення ( 17.07.2017) вислуги років не менше 23 років у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років. Відповідно до наданої довідки № 11-725 вих. 17 від 17.07.2017 року стаж роботи на прокурорсько-слідчих посадах 10 років 00 місяців 08 днів, а також зазначено що з 01.06.2015р. пенсії в порядку та на умовах Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 не призначаються.

Позивач, не погодившись з вищевказаним рішенням пенсійного органу, звернувся до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» є правомірними, рішення Білопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області №732 від 26.07.2017 року не підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Як вбачається з позовної заяви, 17.07.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за вислугою років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що приписи ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року щодо права на пенсійне забезпечення за вислугу років втратили чинність з 15.07.2015 року.

При цьому, 15.07.2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року N 1697-VII, статтею 86 якого визначено порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

Отже, враховуючи, що позивач реалізував своє право на звернення за призначенням пенсії 17.07.2017 року, питання щодо наявності у нього права на пенсійне забезпечення як працівника прокуратури має вирішуватись відповідно до приписів чинної на цей час ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року.

За приписами ч.1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Отже, для набуття права на пенсійне забезпечення за вислугу років станом на 17.07.2017 року, тобто на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії, стаж позивача мав становити 23 роки, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Зазначена позиція узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалах від 06.03.2017 року по справі №521/17017/16-а та від 17.03.2017 року по справі №347/1929/16.

Відповідно до ч.6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів;

слідчими, суддями;

на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;

у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання;

на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України;

на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури;

військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання;

відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Як встановлено з копії трудової книжки позивача станом на 17.07.2017 року вислуга років позивача є недостатньою для призначення йому пенсії за вислугу років за Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугою років є правомірним.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач ОСОБА_1 не набув права на пенсію за вислугу років в період чинності статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991р., а отже його прохання призначити йому пенсію за Законом, який втратив чинність, є повністю необґрунтованим. Отже, висновок позивача ОСОБА_1 про те, що порядок його пенсійного забезпечення визначається у відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. є необґрунтованим.

При цьому, інші позовні вимоги ОСОБА_1 колегією суддів не досліджуються, адже вони є похідними від права позивача на призначення пенсії за вислугу років у відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р., якого позивач ОСОБА_1 не набув.

Відповідно приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень приймаючи рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. діяв правомірно.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Білопільського районного суду Сумської області від 20.09.2017 року по справі №573/1739/17 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Білопільського районного суду Сумської області від 20.09.2017р. по справі № 573/1739/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді Чалий І.С. Пянова Я.В.
Повний текст ухвали виготовлений 27.10.2017 р.