Справа № 2-а-6590/11
Суддя: Пучкова І. М.
Дата ухвалення: 2011-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-6590/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2011 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

судді Пучкової І.М.

за участю секретаря Бродецької Т.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання дій незаконними, зобовязання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої разової грошової допомоги на оздоровлення в 2011 році, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, -

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, в якому просив суд визнати дії відповідача щодо неповної виплати одноразової грошової допомоги на оздоровлення в 2011 році йому, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, що віднесений до першої категорії громадян, постраждалих від Чорнобильської катастрофи незаконними, стягнути заборгованість, утворену внаслідок неповної виплати одноразової грошової допомоги, у розмірі 4680,00 грн.

ОСОБА_1 вказує, що, відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи№ 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року, учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС щорічно виплачується разова грошова допомога на оздоровлення у визначених законом розмірах: інвалідам І і II групи п'ять мінімальних заробітних плат. Розмір виплати здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент виплати допомоги.

Позивач також зазначає, що, відповідно до Закону України від 23 грудня 2010 року Про державний бюджет України на 2011 рік, встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб та розмір мінімальної заробітної плати: з 1 січня 2011 року 941 гри., з 1 квітня 960 грн„ з 1 жовтня 985 грн., з 1 грудня 1004 грн. ОСОБА_1 вважає, що, в порушення Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щорічна одноразова грошова допомога на оздоровлення в 2011 році йому була виплачена не в повному обсязі, необхідно було виплатити 4800,00 гривень (960 х 5), а фактично 18 серпня 2011 року йому було виплачено за 2011 рік 120 грн., недоплата складає 4680 гривень (4800 120).

Позивач вважає такі дії відповідача незаконними, просить розглянути справу за його відсутності, задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради - надав до суду заперечення, в яких вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача посилається на положення ст. 62 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, що стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка встановлює, що застосування цього Закону здійснюється в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

На підставі зазначеної статті, відповідач керується постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що була введена в дію з 01 серпня 1996 року.

Згідно з пп. "е" п. 1 зазначеної постанови, щорічна допомога на оздоровлення інвалідам II групи становила 2670 тис. крб., а згідно з Указом Президента України "Про грошову реформу в Україні" від 25.08.1996 року - 26 грн. 70 коп.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року за № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам І і II групи розмір щорічної допомоги на оздоровлення встановлений в сумі 120 грн.

Представник відповідача також вказує, що ст. 63 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього закону, здійснюється за рахунок державного бюджету. Тому витрати, пов'язані з наданням пільг, виплат компенсацій щорічно передбачаються Законом України Про Державний бюджет України, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради є лише органом, який виплачує надані кошти, не розпоряджається самостійно коштами державного бюджету.

Також відповідач вважає за необхідне застосування строку позовної давності, оскільки, відповідно до статті 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, позивачем пропущено строк позовної давності для пред'явлення позовних вимог щодо стягнення заборгованості.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, віднесений до першої категорії громадян, постраждалих від Чорнобильської катастрофи, є інвалідом ІІ-ої групи, що фактично не заперечується відповідачем та підтверджується відповідними посвідченнями.

Згідно з ч. 4 ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи№ 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року, учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС щорічно виплачується разова грошова допомога на оздоровлення: інвалідам І і II групи п'ять мінімальних заробітних плат. Розмір виплати здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент виплати допомоги.

Судом встановлено, що в порушення зазначених вимог ч. 4 ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щорічна одноразова грошова допомога на оздоровлення в 2011 році позивачеві була виплачена 18 серпня 2011 року в сумі 120 (сто двадцять) грн.

Не погоджуючись з таким розміром щорічної допомоги на оздоровлення, позивач звернувся до Департаменту із заявою, на яку отримав відповідь від 22.09.2011р. з відмовою у виплаті йому щорічної допомоги у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Як вбачається з зазначеної відповіді, позивачеві, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І-ої категорії, інваліду ІІ-ої групи виплачено у серпні 2011 року за 2011 рік щорічну грошову допомогу у сумі 120 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року, якою встановлено розмір щорічної допомоги на оздоровлення 120 грн. для такої категорії громадян як позивач.

Згідно зі ст. 147 Конституції України, Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано неконституційним положення п. 30 ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рікщодо зупинення на 2007 рік дії абзацу 7 ч. 4 ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційним положення підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, згідно з яким ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивикладена у новій редакції, відповідно до якої одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

З ухваленням Конституційним Судом України рішення про визнання неконституційними положень Законів України про Державний бюджет України на 2007, 2008 роки, ці норми втрачають чинність та не підлягають застосуванню з дня ухвалення рішення про їх неконституційність.

Враховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофипоновили свою дію у 2007 році з 09 липня 2007 р., у 2008 році з 22 травня 2008 р., отже, право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат відновилось у позивача з 22 травня 2008 року.

Всупереч вказаним рішенням Конституційного Суду України, незважаючи на рішення Європейського Суду з захисту прав людини, якими встановлено, що відсутність в державі грошових коштів не є підставою для їх невиплати, відповідач виплатив позивачеві не у повному обсязі щорічну допомогу на оздоровлення у 2011 році.

Суд враховує також, що Законами України Про державний бюджет на 2009 рік, Про державний бюджет на 2010 рік, Про державний бюджет на 2011 рік дія Закону України №796-ХІІ не зупинялась.

Законом, який встановлює разову грошову допомогу на оздоровлення громадянам, що постраждали внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС, є Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи№769-ХІІ.

Таким чином, у 2011 році відповідач мав виконувати приписи чинної норми ст. 48 Закону України №796-ХІІ, виплата позивачеві у серпні 2011 р. допомоги на оздоровлення лише у розмірі 120 грн. не є правомірною.

Щодо посилань відповідача на пропуск ОСОБА_1 строку звернення із позовом до суду, то згідно зі ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що щорічна одноразова грошова допомога на оздоровлення в 2011 році позивачу була виплачена 18.08.2011р.

Зі штампу канцелярії суду на позовній заяві вбачається, що з позовом до суду позивач звернувся 13.10.2011р. через два місяці з моменту виплати йому допомоги.

Отже, з дня, коли ОСОБА_1 дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів до моменту його звернення до суду минуло менш, ніж 6 місяців, тому строк звернення до суду пропущено не було.

Таким чином, судом встановлено, що постанова Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року за № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофине відповідає вимогам статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якою встановлено право на отримання зазначеної щорічної допомоги у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, що склалася на момент виплати допомоги.

У відповідності до ст. 9 ч.4 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Суд вважає дії Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо відмови нарахувати і виплатити одноразову грошову допомогу на оздоровлення в 2011 році ОСОБА_1, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат незаконними.

Конкретну суму стягнення суд не визначає, оскільки питання про розрахунок розміру таких виплат відносяться до компетенції відповідача.

Керуючись ст. ст. 22, 46, 55, 58 Конституції України, ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи№ 796-ХІІ, ст.ст. 7, 9, 11, 94, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання дій незаконними, зобовязання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої разової грошової допомоги на оздоровлення в 2011 році, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, задовольнити.

Визнати дії Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо неповної виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на оздоровлення в 2011 році, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, незаконними.

Зобовязати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену суму одноразової грошової допомоги на оздоровлення в 2011 році, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи№ 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року, виходячи з розміру п'яти мінімальних заробітних плат, розмір якої склався на момент виплати допомоги, з урахуванням вже виплаченої суми.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Київського районного суду міста Одеси протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Пучкова І. М.