Справа № 803/923/17
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2017-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2017 року Справа № 803/923/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Шепталовій А.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10.07.2017,

ВСТАНОВИВ:

Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство ім. Івана Франка (далі ПОСП ім. Івана Франка, позивач) звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.07.2017 №.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на необґрунтованість висновків контролюючого органу, зроблених в акті перевірки від 26.06.2017 № 5422/14-10/03373842, щодо заниження податку на додану вартість, що підлягає до сплати, в загальній сумі 359015,00 грн. у результаті реалізації основних засобів нижче балансової (залишкової) вартості обєкта. Вказує, що у звязку із дружньо-транспортною пригодою позивачем було здійснено оцінку службового транспортного засобу марки PORSCHE PANAMERA, 2013 року випуску та відповідно до звіту про оцінку майна ринкова вартість транспортного засобу становить 31800,00 грн. За цією ціною транспортний засіб реалізовано за залишковою вартістю, відображеною в балансі підприємства.

Вважає, що висновки, викладені в акті перевірки є помилковими, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним.

У письмових запереченнях проти позову представник відповідача адміністративний позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні з тих підстав, що відповідно до договору купівлі-продажу від 22.05.2015 № 035/200 ПОСП ім. Івана Франка придбало у ТзОВ «Віннер ПЦКА» автомобіль марки PORSCHE PANAMERA загальною вартістю 2292000,00 грн., в тому числі ПДВ 382000,00 грн., тобто первісна вартість автомобіля становить 1910000,00 грн. При цьому, амортизація вказаного транспортного засобу становить 88425,00 грн., а залишкова вартість автомобіля - 1821575,00 грн. Однак, відповідно до податкової накладної від 29.02.2016 № 11 вказаний автомобіль продано позивачем за ціною 31800,00 грн. з ПДВ, тобто нижче балансової (залишкової) вартості, у звязку з чим контролюючим органом ПОСП ім. Івана Франка правомірно донараховано податок на додану вартість в сумі 359015,00 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 179507,50 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав, викладених в письмовому запереченні, просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що в період з 22.05.2017 по 19.06.2017 ГУ ДФС у Волинській області проведено планову виїзну документальну перевірку ПОСП ім. Івана Франка з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт № 5422/14-10/03373842 від 26.06.2017 (а.с. 7-45).

Перевіркою встановлено порушення позивачем, зокрема, пункту 188.1 статті 188, пункту 198.5 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає до сплати, в загальній сумі 359015,00 грн., в тому числі за лютий 2016 року в сумі 359015,00 грн.

На підставі вказаного акту ГУ ДФС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.07.2017 № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість в загальній сумі 538522,50 грн., в тому числі: за податковими зобовязаннями 359015,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 179507,50 грн. (а.с. 46).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Як зазначено в акті перевірки від 26.06.2017 № 5422/14-10/03373842, перевіркою відображеного показника за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 згідно з журналами ордерів за бухгалтерськими рахунками: 311 «Поточні рахунки в національній валюті», 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями», 643 «Податкові зобовязання», реєстрів виданих податкових накладних, первинних документів, договорів, контрактів, банківських виписок по руху коштів, встановлено заниження субєктом господарювання показників у рядку 1 декларації «операції на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20 відсотків, крім імпорту товарів» всього у сумі 359015,00 грн., в тому числі за лютий 2016 року в сумі 359015,00 грн.

Так, в ході перевірки було встановлено реалізацію основних засобів нижче балансової (залишкової) вартості, а саме автомобіля марки PORSCHE PANAMERA, 2013 року випуску, первісна вартість якого - 1910000,00 грн.; амортизація - 88425,00 грн.; залишкова вартість - 1821575,00 грн., реалізація - 26500,00 грн. без ПДВ, тобто здійснено реалізацію нижче залишкової вартості на 1795075,00 грн.

Відтак, в акті перевірки зроблено висновок про порушення позивачем пункту 188.1 статті 188, пункту 198.5 статті 198, пункту 201.10 статті 201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає до сплати, в загальній сумі 359015,00 грн., в тому числі за лютий 2016 року в сумі 359015,00 грн.

З такими висновками контролюючого органу суд погоджується з огляду на таке.

Судом встановлено, що 22.05.2015 між ПОСП ім. Івана Франка (покупець) та ТзОВ «Віннер ПЦКА» (продавець) було укладено договір купівлі-продажу автомобіля № 035/200, відповідно до умов якого продавець зобовязується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобовязаний оплатити та прийняти новий автомобіль марки PORSCHE PANAMERA 4 V6 3605 см. куб. 310 к.с., 2013 року випуску, обладнання, та аксесуари, якщо вони додатково придбаваються покупцем та зазначені у специфікації. Ціна товару станом на дату укладення договору становить 1910000,00 грн., крім того ПДВ 382000,00 грн., а всього разом 2292000,00 грн. (пункт 2.1 договору) (а.с. 47-53).

На підтвердження факту реальності поставки товару позивачем надано накладну від 23.05.2015 № 000041 на загальну суму 2292000,00 грн., в тому числі ПДВ 382000,00 грн. (а.с. 54).

ПДВ віднесено до податкового кредиту.

Даний автомобіль відносився до основних засобів товариства.

Вказаний транспортний засіб використовувався позивачем як службовий та був закріплений за директором ОСОБА_3, що підтверджується наказом від 01.06.2015 №1/0106 «Про закріплення службового автомобіля» (а.с. 55).

Позивачем на підставі усної угоди було реалізовано вказаний автомобіль за залишковою вартістю 31800,00 грн., в тому числі ПДВ 5300,00 грн. громадянину ОСОБА_3

Вказане підтверджується податковою накладною № 11 від 29.02.2016 за операцією з реалізації автомобіля ПОСП ім. Івана Франка (а.с. 83) та прибутковим касовим ордером № 13 від 25.02.2016 (а.с.84).

Відповідно до пункту 188.1. статті 188 ПК України (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань.

Пунктом 189.1. статті 189 ПК України визначено, що у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Отже, ПК України чітко визначено, що база оподаткування податком на додану вартість визначається з договірної вартості товарів/послуг, до складу якої входять будь-які суми коштів, вартість матеріальних та нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем та не може бути нижче балансової (залишкової) вартості.

Згідно з пунктом 198.5. статті 198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Як було встановлено судом, ПОСП ім. Івана Франка придбало автомобіль марки PORSCHE PANAMERA за 1910000,00 грн., а в подальшому реалізувало вказаний автомобіль за 31800,00 грн. в тому числі ПДВ 5300,00 грн.

Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що залишкова вартість становить 31800,00 грн. враховуючи наступне.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про основні засоби, інші необоротні матеріальні активи та незавершені капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи (далі - основні засоби), а також розкриття інформації про них у фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 92 (далі Положення (стандарт) 7). Норми цього Положення застосовуються підприємствами, організаціями та іншими юридичними особами (далі - підприємства) усіх форм власності (крім бюджетних установ та підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності.

Відповідно до пункту 4 Положення (стандарту) 7 первісна вартість - історична (фактична) собівартість необоротних активів у сумі грошових коштів або справедливої вартості інших активів, сплачених (переданих), витрачених для придбання (створення) необоротних активів.

Переоцінена вартість - вартість необоротних активів після їх переоцінки.

Залишкова вартість - різниця між первісною (переоціненою) вартістю необоротного активу і сумою його накопиченої амортизації (зносу).

Згідно з пунктом 16 Положення (стандарту) 7 підприємство/установа може переоцінювати об'єкт основних засобів, якщо залишкова вартість цього об'єкта суттєво відрізняється від його справедливої вартості на дату балансу. У разі переоцінки об'єкта основних засобів на ту саму дату здійснюється переоцінка всіх об'єктів групи основних засобів, до якої належить цей об'єкт.

Переоцінка основних засобів тієї групи, об'єкти якої вже зазнали переоцінки, надалі має проводитися з такою регулярністю, щоб їх залишкова вартість на дату балансу суттєво не відрізнялася від справедливої вартості.

Пунктом 17 цього Положення визначено, що переоцінена первісна вартість та сума зносу об'єкта основних засобів визначається множенням відповідно первісної вартості і суми зносу об'єкта основних засобів на індекс переоцінки. Індекс переоцінки визначається діленням справедливої вартості об'єкта, який переоцінюється, на його залишкову вартість.

Відомості про зміни первісної вартості та суми зносу основних засобів заносяться до регістрів їх аналітичного обліку (пункт 18 Положення (стандарту) 7).

Тобто, вказаним Положенням встановлено механізм та порядок переоцінки обєкта основних засобів у разі зменшення її початкової вартості.

Із змісту вказаного Положення вбачається, що для переоцінки балансової вартості основного засобу повинні бути певні обставини.

На думку суду, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження обставин про визначення бази оподаткування з реалізації автомобіля ПОСП ім. Івана Франка за 31800,00 грн. позивачем суду не надано.

Зокрема ПОСП ім. Івана Франка ні під час перевірки, ні в судовому засіданні належними та допустимими доказами не підтверджено факту ДТП за участю заступника директора товариства, які пошкодження при цьому зазнав автомобіль і чи міг він в подальшому використовуватися позивачем в господарській діяльності.

Відповідно до пункту 1.12. статті 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Статтею 29 цього Закону визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Статтею 30 зазначеного Закону передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Позивачем наданий лише поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5136047 від 29.09.2015, укладений між ПОСП ім. Івана Франка та Волинською обласною дирекцією ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», згідно з яким застраховано автомобіль PORSCHE PANAMERA 4 V6, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Однак, жодного документу про те, що товариство повідомляло страхову компанію про настання страхового випадку, а відтак не було зафіксовано характер отриманих пошкоджень та розмір завданих збитків позивачем не надано.

Крім того, про факт ДТП товариством не було повідомлено і органи поліції.

Вказані обставини в сукупності, на думку суду, можуть свідчити про те, що товариство намагалося мінімізувати отриманий дохід з метою ухилення від сплати податку.

При цьому суд зазначає, що в даному випадку збитки були завдані товариству на балансі якого перебував автомобіль, а не конкретній особі, що в свою чергу тягне для товариства певні наслідки, які повинні бути відображенні в податковому та бухгалтерському обліках.

Отже, товариством не подано жодного доказу на підтвердження факту ДТП, яке могло бути підставою для переоцінки основних засобів.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться на підставі договору між суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Згідно з статтю 12 цього Закону звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно. Якщо процедурами з оцінки майна для складання акта оцінки майна передбачене попереднє проведення оцінки майна повністю або частково суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна. Акт оцінки майна підлягає затвердженню керівником органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Наданий позивачем звіт про оцінку майна від 08.10.2015 та висновок про вартість обєкта оцінки від 08.10.2015 на підтвердження обґрунтованості та законності визначення бази оподаткування з реалізації автомобіля ПОСП ім. Івана Франка за 31800,00 грн. не містить опису заподіяних транспортному засобу пошкоджень та неможливості їх усунення шляхом ремонту, модернізації та висновків про неможливість його подальшого використання в господарській діяльності та необхідності його реалізації.

Що стосується акту на списання автотранспортних засобів, наданого товариством (а.с.145-149), то і в ньому відсутній опис пошкоджень, їх ступінь, відсутні висновки про недоцільність проведення ремонту транспортного засобу. Крім того, він складений лише 16.02.2016, а не після ДТП та проведення відповідної переоцінки автомобіля та його списання за бухгалтерськими документами, якщо таке ДТП мало місце.

Прибутковий касовий ордер на отримання готівки товариством в сумі 31800,00 грн. від ОСОБА_3 оформлено 16.02.2016 (а.с. 84).

Також суд звертає увагу на ту обставину, що на момент оформлення вказаних документів зазначений автомобіль було зареєстровано та перереєстровано на нових власників у м. Києві 03.12.2015 та 12.01.2016 відповідно, про що свідчить лист Регіонального сервісного центру в м. Києві від 03.10.2017 № 31/26-11699 з додатками (а.с. 120-135). В документах, які стали підставою для його реєстрації, зазначена інша вартість автомобіля, значно вища ніж та, за яку реалізовано автомобіль товариством та зазначено, що автомобіль є справним.

Вказане на думку суду, свідчить про те, що позивач здійснив реалізацію транспортного засобу нижче залишкової вартості на 1795075,00 грн.

Таким чином, реалізація ПОСП ім. Івана Франка автомобіля за ціною нижче залишкової вартості має наслідком донарахування останньому податкових зобовязань з податку на додану вартість.

Інші твердження позивача та його представника не спростовують висновків суду, зроблених в ході судового розгляду справи.

Згідно з частинами першою, другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідачем належними та допустимими доказами доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10.07.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість в загальній сумі 538522,50 грн.

Відтак, в задоволенні позову ПОСП ім. Івана Франка необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 158, 160 ч.3, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Івана Франка до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 10.07.2017 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі до 25 жовтня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк