Справа № 805/3056/17-а
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/3056/17-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 р. Справа № 805/3056/17-а

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача у судове засідання не з’явився, проте 25 жовтня 2017 року надав клопотання про розгляд справи за його відсутності у письмовому провадженні. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, про що надав письмові заперечення відповідно яких просить суд відмовити в задоволені позову та розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною шостою статті 12 та частиною першою статті 41 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, за відсутності представників сторін, в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Відповідач, Головне управління ДФС у Донецькій області діє на підставі положення про Державну фіскальну службу України та керується Податковим кодексом України.

Таким чином, відповідач у справі - суб'єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

Відповідно п.133.4 ст.133 Податкового кодексу України щодо відповідності неприбуткової організації встановленим вимогам та надання завірених копій установчих документів до фіскального органу. У разі відповідності установчих документів вимогам п. 133.4 ст. 133 Податкового кодексу України організацію буде включено до нового Реєстру неприбуткових установ та організацій.

На підтвердження вищенаведеного позивачем надано завірені копії Статуту, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, опису документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії – Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, завірену підписом голови правління і печаткою кредитної спілки.

З 1 січня 2015 року Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII змінено порядок оподаткування неприбуткових організацій.

З метою вдосконалення регулювання правового статусу і оподаткування неприбуткових організацій Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування неприбуткових організацій» від 17.07.2015 № 652-VIII внесено зміни, які набули чинності 13 серпня 2015 року.

До 13 серпня 2015 року ознака неприбутковості зводилась до провадження діяльності, метою якої не є одержання прибутку.

Термін «неприбуткові підприємства, установи та організації» в новій редакції викладено як неприбуткові підприємства, установи та організації (далі – неприбуткові організації), які не є платниками податку на прибуток підприємств відповідно до пункту 133.4 Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом 14.1.121 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України неприбуткові підприємства, установи та організації – це неприбуткові підприємства, установи та організації, які не є платниками податку на прибуток підприємств відповідно до пункту 133.4 статті 133 цього Кодексу.

Підпунктом 133.4.1 пункту 133.4 статі 133 Податкового кодексу України конкретизовано вимоги до установчих документів неприбуткових організацій, які діють на підставі установчих документів організації вищого рівня.

Згідно із підпунктом 133.4.1 пункту 133.4 статті 133 Податкового кодексу України неприбутковим підприємством, установою та організацією є підприємство, установа та організація (далі - неприбуткова організація), що одночасно відповідає таким вимогам:

утворена та зареєстрована в порядку, визначеному законом, що регулює діяльність відповідної неприбуткової організації;

установчі документи якої (або установчі документи організації вищого рівня, на підставі яких діє неприбуткова організація відповідно до закону) містять заборону розподілу отриманих доходів (прибутків) або їх частини серед засновників (учасників), членів такої організації, працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов'язаних з ними осіб. Для цілей цього абзацу не вважається розподілом отриманих доходів (прибутків) фінансування видатків, визначених підпунктом 133.4.2 цього пункту;

установчі документи якої (або установчі документи організації вищого рівня, на підставі яких діє неприбуткова організація відповідно до закону) передбачають передачу активів одній або кільком неприбутковим організаціям відповідного виду або зарахування до доходу бюджету у разі припинення юридичної особи (у результаті її ліквідації, злиття, поділу, приєднання або перетворення). Положення цього абзацу не поширюється на об'єднання та асоціації об'єднань співвласників багатоквартирних будинків;

внесена контролюючим органом до Реєстру неприбуткових установ та організацій.

Обов'язковою умовою для неприбуткових організацій є використання своїх доходів (прибутків) виключно для фінансування видатків на утримання такої неприбуткової організації, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених її установчими документами (підпункт 133.4.2 пункту 133.4 статті 133 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 133.4.3 пункту 133.4 статті 133 Податкового кодексу України у разі недотримання неприбутковою організацією вимог, визначених цим пунктом, така неприбуткова організація зобов'язана подати у строк, визначений для місячного податкового (звітного) періоду, звіт про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації за період з початку року (або з початку визнання організації неприбутковою в установленому порядку, якщо таке визнання відбулося пізніше) по останній день місяця, в якому вчинено таке порушення, та зазначити і сплатити суму самостійно нарахованого податкового зобов'язання з податку на прибуток. Податкове зобов'язання розраховується виходячи із суми операції (операцій) нецільового використання активів. Така неприбуткова організація виключається контролюючим органом з Реєстру неприбуткових установ та організацій та вважається платником податку на прибуток для цілей оподаткування з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому вчинено таке порушення.

Таким чином, у разі якщо неприбуткова організація відповідає вимогам підпункту 133.4.3 пункту 133.4 статті 133 Податкового кодексу України, така організація може бути включена до нового Реєстру.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2016 №440 затверджений Порядок ведення Реєстру неприбуткових установ та організацій, включення неприбуткових підприємств, установ та організацій до Реєстру та виключення з Реєстру (далі – Порядок №440).

Згідно з пунктом 4 Порядку № 440 ознака неприбутковості організації присвоюється за окремими групами підприємств, установ та організацій відповідно до підпункту 133.4.6 пункту 133.4 статті 133 Податкового кодексу України за такою структурою… (0038) – спілки. Присвоєння неприбутковій організації ознаки неприбутковості здійснює контролюючий орган за основним місцем обліку неприбуткової організації (далі - контролюючий орган).

Для включення до Реєстру неприбуткова організація повинна подати до контролюючого органу реєстраційну заяву за формою 1-РН згідно з додатком 1 і засвідчені підписом керівника або представника такої організації та скріплені печаткою (за наявності) копії установчих документів неприбуткової організації (крім тих, що оприлюднені на порталі електронних сервісів відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон), а житлово-будівельні кооперативи також засвідчені підписом керівника або представника такого кооперативу та скріплені печаткою (за наявності) копії документів, що підтверджують дату прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку та факт спорудження або придбання такого будинку житлово-будівельним (житловим) кооперативом.

Контролюючий орган може проводити перевірку відомостей, що містяться в поданих документах, щодо відповідності вимогам, встановленим Податковим кодексом України та законодавством, що регулює діяльність відповідної неприбуткової організації. (пункт 6 Порядку № 440).

Так, відмовляючи позивачу у внесенні КС «Азовська кредитка компанія» до Реєстру неприбуткових установ та організацій Головне управління ДФС у Донецькій області керувалося ст.133 Податкового кодексу України, стосовно одночасної відповідності вимогам щодо утворення кредитної спілки в порядку, визначеному вказаним Законом, та заборони в установчих документах розподілу отриманих доходів (прибутків) або їх частини серед засновників (учасників) членів такої організації, працівників, членів органів управління та пов’язаних з ними осіб. З огляду на викладене кредитні спілки не можуть бути визнані неприбутковими організаціями у розумінні Кодексу та не підлягають включенню до нового Реєстру. Кредитні спілки як фінансові установи, виключним видом діяльності яких є надання фінансовим послуг, є платниками податку на прибуток та зобов’язані нараховувати та сплачувати податок на прибуток у порядку, встановленому розділом ІІІ Податок на прибуток підприємств Кодексу.

З приводу вказаних доводів відповідача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Визначення поняття «некомерційне господарювання» наведене у статті 52 Господарського кодексу України №436-IV від 16.01.2003, згідно із якою це самостійна систематична господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання, спрямована на досягнення економічних, соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку. Некомерційна господарська діяльність здійснюється суб'єктами господарювання державного або комунального секторів економіки у галузях (видах діяльності), в яких відповідно до статті 12 цього Кодексу забороняється підприємництво, на основі рішення відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування. Некомерційна господарська діяльність може здійснюватися також іншими суб'єктами господарювання, яким здійснення господарської діяльності у формі підприємництва забороняється законом.

Відповідно до статті 130 Господарського кодексу України кредитною спілкою є неприбуткова організація, заснована громадянами у встановленому законом порядку на засадах добровільного об'єднання грошових внесків з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні інших фінансових послуг. Кредитна спілка є юридичною особою. Статусу юридичної особи вона набуває з дня її державної реєстрації. Кредитна спілка діє на основі статуту, який затверджується загальними зборами членів кредитної спілки.

Частиною шостою статті 130 Господарського кодексу України передбачено, що статус, порядок організації та здійснення господарської діяльності кредитної спілки визначаються цим Кодексом, законом про кредитні спілки та іншими законами.

Організаційні, правові та економічні засади створення та діяльності кредитних спілок, їх об'єднань, права та обов'язки членів кредитних спілок та їх об'єднань визначає Закон України «Про кредитні спілки» від 20.12.2001 №2908-III (далі - Закон №2908-III).

Відповідно до статті 1 Закону №2908-III кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 7 Закону №2908-III кредитна спілка діє на основі статуту, що не суперечить законодавству України.

Статтею 8 Закону №2908-III визначено порядок набуття кредитною спілкою статусу фінансової установи та ліцензування окремих видів діяльності кредитної спілки.

Зокрема, встановлено, що надання кредитній спілці статусу фінансової установи здійснюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Уповноважений орган) відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Уповноваженого органу. Надання кредитній спілці статусу фінансової установи здійснюється шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру фінансових установ. Уповноважений орган видає кредитній спілці свідоцтво про реєстрацію фінансової установи за формою, встановленою Уповноваженим органом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону України від 12.07.2001 №2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі – Закон №2664-III) кредитні спілки є фінансовими установами поряд з банками, ломбардами, лізинговими компаніями, довірчими товариствами, страховими компаніями та іншими юридичними особами, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інших послуг (операцій), пов'язаних з наданням фінансових послуг.

В свою чергу, пунктом 5 частини першої статті 1 Закону №2664-III визначено, що фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

З огляду на п.2.1 Статуту КС «Азовська кредитна компанія» - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об’єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.

В той же час, п.2.2 Статуту передбачено, що завдання кредитної спілки полягає у задоволенні потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг шляхом здійснення діяльності, передбаченої підрозділом 5 цього Статуту.

На підставі системного аналізу вищевказаних норм законодавства, суд дійшов до висновку, що кредитна спілка є неприбутковою організацією, яка надає виключний перелік фінансових послуг відповідно до напрямків діяльності, передбачених Законом України «Про кредитні спілки». Діяльність кредитної спілки не передбачена цим Законом, заборонена. Крім того, кредитна спілка надає послуги обмеженому колу осіб (лише членам кредитної спілки) для збереження реальної вартості фінансових активів, вона створена та діє не з метою отримання прибутку, а з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об’єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.

Суд не приймає посилання відповідача на статтю 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», згідно із яким неприбуткові організації – це юридичні особи (крім державних органів, органів державного управління та установ державної і комунальної власності), що не є фінансовими установами, створені для провадження наукової, освітньої, культурної, оздоровчої, екологічної, релігійної, благодійної, соціальної, політичної та іншої діяльності з метою задоволення потреб та інтересів громадян у межах, визначених законодавством України, без мети отримання прибутку, з огляду на особливості застосування і мету вказаного Закону, оскільки останній спрямований на захист прав та законних інтересів громадян, суспільства і держави, забезпечення національної безпеки шляхом визначення правового механізму протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, а також формування загальнодержавної багатоджерельної аналітичної бази даних для надання правоохоронним органам України та іноземних держав можливості виявляти, перевіряти і розслідувати злочини, пов’язані з відмиванням коштів та іншими незаконними фінансовими операціями.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 440 контролюючий орган здійснює включення неприбуткової організації до Реєстру в разі, коли організація відповідає таким вимогам:

утворена та зареєстрована в порядку, визначеному законом, що регулює діяльність відповідної неприбуткової організації;

установчі документи неприбуткової організації містять заборону розподілу отриманих доходів (прибутків) або їх частини серед засновників (учасників), членів такої організації, працівників (крім оплати їх праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов'язаних з ними осіб;

установчі документи неприбуткової організації передбачають передачу активів одній або кільком неприбутковим організаціям відповідного виду або зарахування до доходу бюджету в разі припинення юридичної особи (у результаті її ліквідації, злиття, поділу, приєднання або перетворення). Положення цього абзацу не поширюється на об'єднання та асоціації об'єднань співвласників багатоквартирних будинків;

установчі документи неприбуткової організації передбачають, що доходи (прибутки) неприбуткової організації використовуються виключно для фінансування видатків на утримання такої організації, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених її установчими документами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до п.1.1 Статуту позивача кредитна спілка заснована і діє на підставі рішення установчих зборів (протокол № 1 від 05.10.1994) та первинно зареєстрована 26.05.1995, на підставі Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законів України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послу», «Про кредитні спілки», «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», інших законів України та виданих відповідно до них нормативно-правових актів.

Статут КС «Азовська кредитна компанія» (нова редакція), затверджений протоколом № 28 від 23.05.2016р. загальними зборами членів кредитної спілки та головою загальних зборів членів кредитної спілки.

Відповідно до пунктів 22.2, 22.3 Статуту доходи (прибутки) кредитної спілки використовуються виключно для фінансування видатків на утримання кредитної спілки, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених її установчими документами. Кредитній спілці забороняється розподіл отриманих доходів (прибутків) або їх частини серед засновників, членів спілки, працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов’язаних з ними осіб.

Крім того, пунктом 29.8 Статуту визначено, що у разі припинення кредитної спілки (у результаті її ліквідації, злиття, поділу, приєднання або перетворення) її активи передаються одній або кільком неприбутковим організаціям відповідного виду або зарахування до доходу бюджету, крім залишку коштів резервного капіталу та додаткового капіталу, які у разі ліквідації кредитної спілки після розрахунків із членами кредитної спілки та іншими кредиторами зараховується до Державного бюджету України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що податковий орган зобов'язаний був внести позивача до Реєстру неприбуткових установ та організацій, оскільки положення статуту КС «Азовська кредитна компанія», зокрема, пунктів 22.2, 22.3 Розділу 22. Порядок розподілу доходів кредитної спілки, пункту 29.8 Розділу 29. Задоволення вимог кредиторів кредитної спілки в разі припинення її діяльності, відповідає положенням підпунктом 133.4.1 пункту 133.4 статті 133 Податкового кодексу України.

Установчі документи кредитної спілки недійсними в судовому порядку не визнавались. Жодних доказів порушення процедури утворення чи реєстрації кредитної спілки відповідачем суду також не надано та не наведено.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач прийняв протиправне рішення про відмову у включенні позивача до Реєстру неприбуткових установ та організацій.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною першою статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як встановлено частинами першою, другою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, відповідно до статті 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 70, 71, 72, 86, 94, 158-163, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Кредитної спілки “Азовська кредитна компанія” витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Галатіна О.О.