Справа № 810/5444/15
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5444/15 Головуючий у 1-й інстанції: Дудін С.О. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

17 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства «Агріматко-Україна» до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги про сплату боргу (недоїмки),-

в с т а н о в и в:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2017 року адміністративний позов ПрАТ «Агріматко-Україна» задоволено частково, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 23 червня 2015 року №, №, №, № та №, визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 05 листопада 2015 року № про застосування штрафних санкцій. В іншій частині в позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що позивачем безпідставно відкориговано інші доходи у 2012-2014 роках, завищено витрати за період з 01 квітня 2012 року по 31 грудня 2014 року та податковий кредит, занижено суму податку на доходи фізичних осіб, занижено єдиний внесок, на момент проведення перевірки у контрагентів позивача основні засоби для здійснення господарських операцій були відсутні, фінансово-господарська діяльність останніх здійснювалась поза межами правового поля, що, у свою чергу, свідчить про ненабуття належним чином цивільної правоздатності, а оформлені, підписані документи не можуть бути підставою для формування податкового обліку при наявності фактів, що ставлять під сумнів реальність господарських операцій.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 10 березня 2015 року по 20 квітня 2015 року, на підставі направлень ДПІ У Києво-Святошинському районі Київської області ДПС від 10 березня 2015 року №№180, 181, 182, 183, 184, 185, згідно з пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.82.1 ст.82 ПК України та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання посадовими особами контролюючого органу проведено планову виїзну документальну перевірку фінансово-господарської діяльності ПрАТ «Агріматко-Україна» щодо дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 квітня 2012 року по 31 грудня 2014 року.

За результатами проведеної перевірки ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області складено акт перевірки від 07 травня 2015 року №138/10-13-22-02-21/30725226, в якому зафіксовано порушення позивачем:

- пп.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.п.135.1, 135.2 ст.135, п.137.1 ст.137 ПК України;

- пп.пп.14.1.27, 14.1.36, 14.1.231 п.14.1 ст.14, п.п.138.1, 138.2, 138.4, пп.138.10.3 п.138.10 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України;

- п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.187.1 ст.187, пп.пп.192.1.1, 192.1.2 п.192.1 ст.192, п.п.198.1, 198.2, 198.6 ст.198, п.п.200.1, 200.2, 200.3 ст.200, п.п.201.4, 201.6 ст.201 ПК України;

- пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України;

- п.239.2 ст.239 ПК України;

- п.1 ч.1 ст.7, п.п.1, 2, 5 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»;

- пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України;

- ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», постанов Правління Національного банку України від 20 серпня 2014 року №515, від 01 грудня 2014 року №758.

За наслідками подання позивачем заперечень на вказаний акт перевірки, рішенням ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 18 червня 2015 року №7395/10/10-13-22-02-16 висновки акта перевірки залишено без змін, а заперечення - без задоволення, «Висновки по акту перевірки» розділ 4 викладено в наступній редакції:

1. Перевіркою встановлено порушення пп.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.135.1, 135.2 ст.135, п.137.1 ст.137 ПК України, в результаті чого занижено дохід від операційної діяльності на загальну суму 22362047,00 грн., у тому числі по періодах: 2012 рік - 9063388,56 грн.; 2013 рік - 5743128,61 грн.; 2014 рік - 7555529,87 грн.;

- порушено пп.пп.14.1.27, 14.1.36, 14.1.231 п.14.1 ст.14, п.138.1, 138.2, 138.4, пп.138.10.3 п.138.10 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, в результаті чого завищено витрати всього у сумі 3484247,00 грн., у тому числі по періодах: 2012 рік - 2288012,00 грн.; 2013 рік - 1101072,00 грн.; 2014 рік - 95162,00 грн., в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 2383794,00 грн., в тому числі за 2012 рік - 2383794,00 грн., та зменшено збитки на загальну суму 14494892,00 грн., в тому числі за 2013 рік на суму 6844201,00 грн., за 2014 рік на суму 7650691,00 грн.;

2. В порушення п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.187.1 ст.187, пп.пп.192.1.1, 192.1.2, п.192.1 ст.192, п.п.198.1, 198.2, 198.6 ст.198, п.п.200.1, 200.2 ст.200, п.п.201.4, 201.6 ст.201 ПК України, ПрАТ «Агріматко-Україна»: завищено від'ємне значення ПДВ за квітень 2012 року на суму 105511,00 грн., яке становить 1437445,00 грн.; завищено від'ємне значення ПДВ за травень 2012 року на суму 45267,00 грн., яке становить 2061053,00 грн.; завищено від'ємне значення ПДВ за червень 2012 року на суму 65127,00 грн., яке становить 270573,00 грн.; занижено позитивне значення ПДВ за липень 2012 року на суму 147744,00 грн., яке становить 837016,00 грн.; завищено від'ємне значення ПДВ за серпень 2012 року на суму 80824,00 грн., яке становить 903786,00 грн.; завищено від'ємне значення ПДВ за вересень 2012 року на суму 180876,00 грн., яке становить 794443,00 грн.; занижено позитивне значення ПДВ за жовтень 2012 року на суму 65911,00 грн., яке становить 1135687,00 грн.; завищено від'ємне значення ПДВ за листопад 2012 року на суму 213906,00 грн., яке становить 609938,00 грн.; завищено від'ємне значення ПДВ за грудень 2012 року на суму 52783,00 грн., яке становить 188937,00 грн.; завищено від'ємне значення ПДВ за січень 2013 року на суму 81004,00 грн., яке становить 40685,00 грн.; занижено від'ємне значення ПДВ за лютий 2013 року на суму 53903,00 грн., яке становить 383726,00 грн.; завищено від'ємне значення ПДВ за березень 2013 року на суму 92703,00 грн., яке становить 2533198,00 грн.; занижено позитивне значення ПДВ за квітень 2013 року на суму 57519,00 грн., яке становить 4766924,00 грн.; завищено від'ємне значення ПДВ за травень 2013 року на суму 124311,00 грн., яке становить 169530,00 грн.; занижено позитивне значення ПДВ за червень 2013 року на суму 9917,00 грн., яке становить 754686,00 грн.; занижено позитивне значення ПДВ за липень 2013 року на суму 20950,00 грн., яке становить 1452703,00 грн.; занижено позитивне значення ПДВ за серпень 2013 року на суму 33062,00 грн., яке становить 493618,00 грн.; занижено позитивне значення ПДВ за вересень 2013 року на суму 91144,00 грн., яке становить 552769,00 грн.; завищено від'ємне значення ПДВ за жовтень 2013 року на суму 283513,00 грн., яке становить 513418,00 грн.; завищено від'ємне значення ПДВ за листопад 2013 року на суму 43997,00 грн., яке становить 2150413,00 грн.; завищено від'ємне значення ПДВ за грудень 2013 року на суму 108216,00 грн., яке становить 478794,00 грн.; завищено від'ємне значення ПДВ за січень 2014 року на суму 135068,00 грн., яке становить 1990907,00 грн.; занижено позитивне значення ПДВ за лютий 2014 року на суму 33787,00 грн., яке становить 39312993,00 грн.; занижено позитивне значення ПДВ за березень 2014 року на суму 46540,00 грн., яке становить 4576558,00 грн.; занижено позитивне значення ПДВ за квітень 2014 року на суму 713400,00 грн., яке становить 1263730,00 грн.; занижено позитивне значення ПДВ за травень 2014 року на суму 36308,00 грн., яке становить 1523287,00 грн.; занижено позитивне значення ПДВ за червень 2014 року на суму 72886 грн., яке становить 1215094,00 грн.; занижено позитивне значення ПДВ за липень 2014 року на суму 147278 грн., яке становить 3227108,00 грн.; занижено позитивне значення ПДВ за серпень 2014 року на суму 5857,00 грн., яке становить 523364,00 грн.; занижено позитивне значення ПДВ за вересень 2014 року на суму 1537,00 грн., яке становить 610600,00 грн.; занижено позитивне значення ПДВ за жовтень 2014 року на суму 3872,00 грн., яке становить 354465,00 грн.;

- завищено від'ємне значення ПДВ за листопад 2014 року на суму 53315,00 грн., яке становить 0,00 грн. в результаті встановлених порушень занижено позитивне значення ПДВ за листопад 2014 року на суму 252249,00 грн., завищено бюджетне відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань за грудень 2014 року на суму 53315,00 грн.

- завищено від'ємне значення ПДВ за грудень 2014 року на суму 80136,00 грн., яке становить 0,00 грн. в результаті встановлених порушень занижено позитивне значення ПДВ за грудень 2014 року на суму 85729,00 грн., занижено суму ПДВ, що підлягає сплаті (ряд 25 декларації) за січень 2015 року на суму 80136,00 грн., так як сума була задекларована платником в рядку 21.1 декларації за січень 2015 року як залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 20.2 декларації попереднього звітного (податкового) періоду);

- занижено суму ПДВ, що підлягає сплаті (ряд 25 декларації) на загальну суму 2041128,00 грн., в тому числі по періодам: серпень 2013 року - 33062,00 грн., вересень 2013 року - 91144,00 грн., лютий 2014 року - 604581,00 грн., березень 2014 року - 46540,00 грн., квітень 2014 року - 713400,00 грн., травень 2014 року - 36308,00 грн., червень 2014 року - 72886,00 грн., липень 2014 року - 147278,00 грн.,серпень 2014 року - 5857,00 грн., вересень 2014 року - 1537,00 грн., жовтень 2014 року - 3872,00 грн., листопад 2014 року - 198934,00 грн., грудень 2014 року - 5593,00 грн., січень 2015 року - 80136,00 грн. та встановлено завищення суми податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню (рід 23.2 декларації ПДВ) на загальну суму 1451571,00 грн., у тому числі по періодах за липень 2013 року на 1398256,00 грн., грудень 2014 року на суму 53315,00 грн.) на загальну суму 53315,00 грн., у тому числі за грудень 2014 року на суму 53315,00 грн.;

3. За результатами документальної перевірки ПрАТ «Агріматко-Україна» з 01 квітня 2012 року по 31 грудня 2014 року з питань правильності справляння податку на доходи фізичних осіб та своєчасності перерахування його до бюджету встановлені порушення пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України. В результаті вищезазначеного встановлено заниження позивачем суми податку на доходи фізичних осіб в сумі 250306,70 грн.;

4. За результатами документальної перевірки ПрАТ «Агріматко-Україна» з 01 квітня 2012 року по 31 грудня 2014 року з питань правильності справляння збору за першу реєстрацію транспортних засобів встановлено порушення п.239.2 ст.239 ПК України.

5. За результатами документальної перевірки ПрАТ «Агріматко-Україна» з 01 квітня 2012 року по 31 грудня 2014 року з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати до бюджету єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено порушення п.1 ч. ст.7, п.1,2 та 5 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». В результаті перевіркою встановлено заниження єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 238503,63 грн.

6. За результатами документальної перевірки ПрАТ «Агріматко-Україна» з 01 квітня 2012 року по 31 грудня 2014 року з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати до бюджету військового збору встановлено порушення пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України. В результаті перевіркою встановлено заниження суми військового збору у розмірі 1304,62 грн.

7. ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», постанов Правління Національного банку України від 20 серпня 2014 року №515, від 01 грудня 2014 року №758 несвоєчасно проведено розрахунки по експортному договору від 25 липня 2014 року №25/07/2014, який укладений з нерезидентом «AgrovetMarket S.A» відносно суми 19055,88 доларів США, терміном на 15 днів - з 27 листопада 2014 року по 11 грудня 2014 року.

На підставі акту перевірки від 07 травня 2015 року №138/10-13-22-02-21/30725226 ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області винесено податкові повідомлення-рішення від 23 червня 2015 року:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток підприємств на загальну суму 3575691,00 грн., в тому числі за основним платежем - 2383794,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 1191897,00 грн.;

- №, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за грудень 2014 року на 14494892,00 грн.;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 2941487,00 грн., в тому числі за основним платежем - 1960991,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 980496,00 грн.;

- №002052200, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2014 року - 53315,00 грн., за липень 2013 року - 1398256,00 грн., всього на суму 1451571,00 грн., штрафні (фінансові) санкції (штраф) - 725786,00 грн.;

- №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі за грудень 2014 року на суму 80136,00 грн.

Крім того, на підставі акту перевірки ПрАТ «Агріматко-Україна» податковим органом винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07 травня 2015 року №Ф-603, якою зобов'язано позивача сплатити суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 238503,63 грн., а також рішення від 23 червня 2015 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 119252,00 грн.

За наслідками оскарження позивачем вказаних рішень в адміністративному порядку, рішеннями ГУ ДФС у Київській області від 07 серпня 2015 року №2091/10/10-36-10-01-04/659, від 07 вересня 2015 року №2363/10/10-36-10-01-04, ДФС України від 05 листопада 2015 року №23532/6/99-99-10-01-01-25, від 06 листопада 2015 року №23669/6/99-99-10-01-07-25 рішення, прийняти податковим органом залишено без змін, а скарги ПрАТ «Агріматко-Україна» - без задоволення.

В той же час, рішенням ГУ ДФС у Київській області від 07 жовтня 2015 року №2682/10/10-36-10-01-04 скаргу позивача задоволено частково, скасовано рішення про застосування штрафних санкцій від 23 червня 2015 року №002861171 та вимогу про сплату боргу від 23 червня 2015 року №26 та зобов'язано ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області прийняти нові рішення у відповідності до вимог Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449.

05 листопада 2015 року ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області винесено рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано до позивача штрафні санкції в розмірі 119252,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що позивачем не були допущені відображені в акті перевірки порушення правил обчислення та сплати податку на прибуток та податку на додану вартість, а здійснення контролюючим органом донарахування єдиного соціального внеску суперечить положенням чинного законодавства, у зв'язку з чим податкові повідомлення-рішення від 23 червня 2015 року №, №, №, №, № та рішення про застосування штрафних санкцій від 05 листопада 2015 року № підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Податковим кодексом України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктами 9.1.1, 9.1.2, 9.1.3 п.9.1 ст.9 ПК України податок на прибуток підприємств, податок на доходи фізичних осіб та податок на додану вартість віднесено до загальнодержавних податків.

Пунктом 2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Як вбачається з матеріалів справи та апеляційної скарги, податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем податкового законодавству у зв'язку з завищенням ПрАТ «Агріматко-Україна» витрат та податкового кредиту, заниженням суми податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску.

Стосовно висновків податкового органу щодо заниження позивачем доходів, які враховуються при визначення об'єктів оподаткування податком на прибуток та заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку зі складанням розрахунків коригування кількісних та вартісних показників до податкових накладних колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п.п.135.1, 135.2, 135.4 ст.135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань.

Пунктом 140.2 ст.140 ПК України передбачено, що у разі якщо після продажу товарів, виконання робіт, надання послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, в тому числі перерахунок у випадках повернення проданих товарів чи права власності на такі товари (результати робіт, послуг) продавцю, платник податку - продавець та платник податку - покупець здійснюють відповідний перерахунок доходів або витрат (балансової вартості основних засобів) у звітному періоді, в якому сталася така зміна суми компенсації.

Протягом 2012-2014 років в формі податкової декларації з податку на прибуток підприємства передбачено відображення зміни суми компенсації вартості товарів (робіт, послуг), а саме в Додатку ІД до рядка 03 «Інші доходи» декларації передбачено рядок 03.26 «Перерахунок доходів у разі зміни суми компенсації вартості товарів (робіт, послуг) (+, -)».

Відповідно до пп.14.1.179 п.14.1 ст.14 ПК України податкове зобов'язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді.

Згідно п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 192.1 ст.192 ПК України передбачено, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Згідно пп.пп.192.1.1, 192.1.2 ст.192 ПК України якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку; б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг.

Якщо внаслідок такого перерахунку відбувається збільшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: а) постачальник відповідно збільшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку; б) отримувач відповідно збільшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення перерахунку.

Норма пункту 192.1 цієї статті не поширюється на випадки, коли постачальник товарів/послуг не є платником податку на кінець звітного (податкового) періоду, в якому був проведений такий перерахунок, оскільки зменшення суми податкових зобов'язань платника податку - постачальника в разі зміни суми компенсації вартості товарів/послуг, наданих особам, що не були платниками цього податку на дату такого постачання, дозволяється лише при поверненні раніше поставлених товарів у власність постачальника з наданням отримувачу повної грошової компенсації їх вартості, у тому числі при перегляді цін, пов'язаних з гарантійною заміною товарів або низькоякісних товарів відповідно до закону або договору (п.192.2 ст.192 ПК України).

Згідно п.192.3 ст.192 ПК України результат перерахунку податкових зобов'язань і податкового кредиту постачальника та отримувача відображається у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом державної податкової служби.

Наказом Міністерства фінансів України від 01 листопада 2011 року №1379 (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) затверджено Порядок заповнення податкової накладної, відповідно до п.18 якого у разі здійснення коригування сум податкових зобов'язань відповідно до статті 192 розділу V Кодексу постачальник товарів/послуг виписує розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної за формою згідно з додатком 2 до податкової накладної. Аналогічні положення містяться в п.20 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженому наказом Міністерства доходів і зборів України від 14 січня 2014 року №10 (що набрав чинності з 01 березня 2014).

Колегія суддів зазначає, що вимогами податкового законодавства не встановлено обмежень щодо строків проведення коригувань податкових зобов'язань.

Наведені в акті перевірки позивача висновки про заниження ПрАТ «Агріматко-Україна» доходу від операційної діяльності на суму 22362047,00 грн. та заниження податкових зобов'язань з ПДВ на суму 3093289,03 грн. ґрунтуються на наведених в додатку 9 до акту перевірки розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних, що виписувалися позивачем при здійсненні коригування податкових зобов'язань з ПДВ згідно ст.192 ПК України внаслідок взаємозаліку, знижок, виправлення помилок та повернення товару строком більше 1 року, у той час як за умовами договорів повернення можливе терміном 7-10 днів.

В той же час, пунктом 135.2 ст.135 ПК України передбачено, що доходи визначаються на підставі первинних документів.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Таким чином, документальна перевірка проводиться саме на підставі первинних та інших документів.

Наказом ДПА України від 22 грудня 2010 року №984 (в редакції, що була чинною на час складання акту перевірки) затверджено Порядок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, відповідно до п.6 р.1 якого факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно п.5.2 р.2 наведеного Порядку у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно, зокрема, зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Разом з тим, з акту перевірки позивача вбачається, що висновки податкового органу про заниження ПрАТ «Агріматко-Україна» доходу від операційної діяльності на суму 22362047,00 грн. та податкових зобов'язань на суму 3093289,03 грн. не ґрунтуються на перевірці первинних документів та викладені без посилань на них.

Згідно з висновком експертів за результатами проведення судово-економічної експертизи в даній справі від 29 грудня 2016 року за період з 01 квітня 2012 року по 31 грудня 2014 року позивач в додатку ІД до рядка 03 «Інші доходи» декларацій з податку на прибуток підприємств в рядку 03.26 «Перерахунок доходів у разі зміни суми компенсації вартості товарів (робіт, послуг) (+, -)» всього задекларовано - 17016251 грн., а саме: за період з 01 квітня 2012 року по 31 грудня 2012 року - 9930497,00 грн. (11193369,00 грн. - 1262872,00 грн.); за 2013 рік - 5232507,00 грн.; за 2014 рік - 1853247,00 грн.

Висновок акта перевірки щодо заниження ПрАТ «Агріматко-Україна» доходів, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, на суму 22362047,00 грн. (у тому числі: за 2012 рік - 9063388,56 грн., 2013 рік - 5743128,61 грн., 2014 рік - 7555529,87 грн.) є документально необґрунтованим.

Згідно додатку 9 до акта перевірки загальна сума ПДВ за розрахунками коригування становить 3318990,64 грн. (в тому числі за лютий-березень 2012 року - 211437,13 грн.), а саме по «причині коригування»: «взаємозалік» - 184770,64 грн., в тому числі за березень 2012 року - 3910,94 грн.; «знижки» 1193955,00 грн.; «повернення» 1940265,00 грн., в тому числі за лютий-березень 2012 року - 207526,19 грн.

Отже, загальна сума ПДВ за розрахунками коригування, що відображена в додатку 9 до акту перевірки, за період з 01 квітня 2012 року по 31 грудня 2014 року становить 3107553,51 грн. (3318990,64 - 211437,13).

Аналіз розрахунків коригування кількісних та вартісних показників до податкових накладних свідчить про те, що вони оформлені у відповідності до вимог п.192.1 ПК України та Порядків №1379 та №10, а саме: мають всі реквізити, підписані, мають відтиск печатки продавця - ПрАТ «Агріматко-Україна» та підпис від імені покупця з зазначенням дати отримання.

Таким чином, відповідно до п.п.192.1, 192.2 ст.192 ПКУ та Порядків №1379 та №10, ПрАТ «Агріматко-Україна» за період з 01 квітня 2012 року по 31 грудня 2014 року на підставі складених для покупців розрахунків коригування кількісних та вартісних показників до податкових накладних щодо зміни суми вартості товару внаслідок повернення товару, взаємозаліку, знижок, виправлення помилок тощо обґрунтовано проведено коригування та зменшено податкові зобов'язання з ПДВ.

Щодо висновків контролюючого органу про заниження ПрАТ «Агріматко-Україна» собівартості придбаних (виготовлених) товарів, робіт послуг на 2216640,45 грн. за ІІ квартал 2012 року по операціям при взаємовідносинах з ТОВ «РАЖТ Семенс-Україна», ТОВ «Євраліс Семенс-Україна» та ТОВ «Будтехпостач-Україна» колегія суддів зазначає наступне.

Підпунктом 14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що витратами визнається сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (п.44.1 ст.44 ПК України).

Пунктами 138.2, 138.4, 138.5 ст.138 ПК України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім не розподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг. Інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Не враховуються при визначенні оподатковуваного прибутку витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України).

Згідно ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Колегія суддів зазначає, що для цілей бухгалтерського та податкового обліку документальним підтвердженням здійснення господарських операцій між суб'єктами господарювання є належним чином оформлені первинні документи.

З акту перевірки позивача вбачається, що висновки податкового органу стосовно завищення ПрАТ «Агріматко-Україна» собівартості придбаних (виготовлених) товарів, робіт послуг ґрунтуються на зауваженнях до оформлених товарно-транспортних накладних, які супроводжували транспортування товарів, або їх відсутності.

Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, відповідно до р.1 яких товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

В той же час, Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників), а документи, передбачені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна або подорожний лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

ПК України не містить переліку обов'язкових первинних документів щодо підтвердження витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, та не містить вимоги щодо обов'язкової наявності товарно-транспортної накладної для підтвердження отримання товару.

Колегія суддів зазначає, що позивач не виступав в якості замовника за договором перевезення, а здійснював операції з придбання товару, у зв'язку з чим відсутність товарно-транспортних накладних не спростовує факт придбання позивачем товару та реальність відповідної господарської операції, оскільки товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, а відтак визначає взаємовідносини по виконанню перевезення вантажів для обліку транспортної роботи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку неналежне оформлення товарно-транспортних накладних (або їх відсутність) не є свідченням нездійснення господарської операції з поставки товару, оскільки за наявності документів, які підтверджують фактичне отримання позивачем товарів та використання їх у власній господарській діяльності, ненадання такого документу як товарно-транспортна накладна або її неналежне оформлення, не може бути підставою для висновків про відсутність підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товару, оскільки відповідною транспортною документацією обов'язково мають бути підтверджені витрати з послуг по перевезенню вантажів, а не послуги з придбання товару.

Крім того, наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

В той же час, придбання товару позивачем у зазначених контрагентів підтверджується первинними документами, зокрема, копіями договорів поставки від 14 грудня 2011 року №1214-UA, від 01 березня 2012 року №Р-А0103, від 03 квітня 2012 року №СПК-305000005, видаткових накладних від 04 квітня 2012 року №РН-0000003, №РН-0000004, від 09 квітня 2012 року №РН-0000007, від 17 квітня 2012 року №69-338, від 19 квітня 2012 року №79-358, №82-356, №4190008, рахунків-фактур, товарно-транспортних накладних.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується наявність у ПрАТ «Агріматко-Україна» мети та економічної обґрунтованості придбання у зазначених контрагентів товарів, зокрема, щодо подальшої реалізації насіння ріпаку та кукурудзи, що відповідає видам діяльності позивача, зокрема, оптова торгівля зерном, насінням та кормами для тварин.

Отже, позивачем дотримано вимоги щодо документування та підтвердження здійснених господарських операцій первинними документами, у відповідності до вимог п.44.1 ст.44 ПК України, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Подані позивачем докази підтверджують реальні зміни у майновому стані сторін та дають підстави вважати, що господарські операції, спрямовані на виконання вказаних правочинів, дійсно відбулися, є економічно виправданими та відповідають основним видам господарської діяльності позивача.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача підстав для віднесення до складу витрат протягом II кварталу 2012 року витрат за господарськими операціями з поставки ТОВ «РАЖТ Семенс-Україна», ТОВ «Євраліс Семенс-Україна» та ТОВ «Будтехпостач-Україна» товарно-матеріальних цінностей (насіння кукурудзи та ріпаку), що також підтверджується висновком експертів за результатами проведення судово-економічної експертизи в даній справі від 29 грудня 2016 року, в якому зазначено, що висновок контролюючого органу про завищення позивачем витрат, відображених у рядку 05.1 декларацій «Собівартість придбаних (виготовлених) товарів, робіт, послуг» за 2 квартал 2012 року на 2216640,45грн. документально не підтверджується.

Стосовно висновків контролюючого органу про неправомірне відображення позивачем у податковій звітності адміністративних витрат колегія суддів зазначає, що такі висновки ґрунтуються на твердженні податкового органу про завищення адміністративних витрат внаслідок віднесення до їх складу суми пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури Піківецької сільської ради згідно договору від 21 червня 2013 року №1 та рішення Піківецької сільської ради від 17 жовтня 2012 року №22-3/VI, а також амортизаційних відрахувань по квартирі №12, розташованій за адресою м.Київ, вул.Червоноармійська, 25.

Частинами 3, 5, 9 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Наказом Міністерства фінансів України від 27 квітня 2000 року №92 затверджено Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», відповідно до п.14 якого (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов'язаних з поліпшенням об'єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об'єкта. Залишкова вартість основних засобів зменшується у зв'язку з частковою ліквідацією об'єкта основних засобів. Первісна (переоцінена) вартість основних засобів може бути збільшена на суму витрат, пов'язаних з поліпшенням та ремонтом об'єкта, визначену у порядку, встановленому податковим законодавством.

Відповідно до п.146.5 ст.146 ПК України первісна вартість об'єкта основних засобів складається з таких витрат: суми, що сплачуються постачальникам активів та підрядникам за виконання будівельно-монтажних робіт (без непрямих податків); реєстраційні збори, державне мито та аналогічні платежі, що здійснюються у зв'язку з придбанням/отриманням прав на об'єкт основних засобів; суми ввізного мита; суми непрямих податків у зв'язку з придбанням (створенням) основних засобів (якщо вони не відшкодовуються платнику); витрати на страхування ризиків доставки основних засобів; витрати на транспортування, установлення, монтаж, налагодження основних засобів; фінансові витрати, включення яких до собівартості кваліфікаційних активів передбачено положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку; інші витрати, безпосередньо пов'язані з доведенням основних засобів до стану, в якому вони придатні для використання із запланованою метою.

Згідно п.п.146.11, 146.12 ст.146 ПК України первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов'язаних із ремонтом та поліпшенням об'єктів основних засобів (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція), що приводить до зростання майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об'єктів у сумі, що перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів, що підлягають амортизації, на початок звітного податкового року з віднесенням суми поліпшення на об'єкт основного засобу, щодо якого здійснюється ремонт та поліпшення.

Сума витрат, що пов'язана з ремонтом та поліпшенням об'єктів основних засобів, у тому числі орендованих або отриманих у концесію чи створених (збудованих) концесіонером у розмірі, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів на початок звітного року, відноситься платником податку до складу витрат.

Пунктом 144.1 ст.144 ПК України передбачено, що амортизації підлягають, зокрема, витрати на проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів, що перевищують 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів, що підлягають амортизації, на початок звітного року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач являється власником об'єкту - будівлі та споруди за адресою: Черкаська обл., Уманський р-н, с.Піківець на підставі договору купівлі-продажу від 30 червня 2006 року.

21 червня 2013 року між ПрАТ «Агріматко-Україна» та Піківецькою сільською радою укладено договір №1 про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с.Піківець, за умовами якого позивач здійснює пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с.Піківець шляхом перерахування коштів до сільського бюджету, а Піківецька сільська рада приймає ці кошти на окремий рахунок. Назва та місце розташування об'єкта містобудування - реконструкція існуючих будівель і споруд (та будівництво нового складу негорючих матеріалів) з метою влаштування складської бази за адресою с.Піківець, вул.Уманська, 148а. Цільове призначення об'єкта містобудування - складська база негорючих матеріалів (п.п.1.1-1.3 договору).

Згідно п.2.1 договору Піківецька сільська рада зобов'язується: виконати розрахунок розміру пайової участі, належної до оплати замовником, у відповідності до Порядку, затвердженого рішенням сільської ради від 17 жовтня 2012 року №22-3/VІ; забезпечити видачу довідки про повну сплату коштів пайової участі, перерахованої ПрАТ «Агріматко-Україна» до спеціального фонду сільського бюджету; забезпечити можливість реалізувати проект будівництва ПрАТ «Агріматко-Україна» відповідно до погодженої проектно-кошторисної документації.

Відповідно до п.2.2 договору ПрАТ «Агріматко-Україна» зобов'язується: здійснити будівництво об'єкта відповідно до погодженої проектно-кошторисної документації; сплатити кошти пайової участі згідно з розрахунком величину пайової участі у розвитку інфраструктури с.Піківець у сумі 509321,39 грн. за графіком: 250000,00 грн. до 27 червня 2013 року, 100000,00 грн. до 20 серпня 2013 року, 59321,39 грн. до 20 вересня 2013 року. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту перерахувати до спеціального фонду Піківецької сільської ради на рахунок №0432, одержувач платежу - Уманське УДКСУ Черкаської області, код платежу 24170000.

Згідно розрахунку величини пайової участі замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с.Піківець на підставі затвердженої в установленому порядку проектної документації розмір пайового внеску у розвиток інфраструктури с.Піківець становить 509321,39 грн. (4463,447 тис. грн. х 10% + 2099,223 тис. грн. х 3%; де: 4463,447 тис. грн. - кошторисна вартість будівництва; 2099,223 тис. грн. - реконструкція об'єкту). Загальна кошторисна вартість об'єкта будівництва становить 14608,622 тис. грн.

На виконання умов вказаного договору позивачем здійснено оплату за пайову участь у розвитку відповідного об'єкта у розмірі 509321,39 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №2573 від 26 червня 2013 року на суму 250000,00 грн., №2942 від 24 липня 2013 року на суму 100000,00 грн., №3233 від 20 серпня 2013 року на суму 100000,00 грн. та №3257 від 21 серпня 2013 року на суму 59321,39 грн. з призначенням платежу - оплата пайової участі у розвитку інфраструктури села згідно договору №1 від 21 червня 2013 року, без ПДВ.

Надходження в повному обсязі до бюджету Піківецької сільської ради коштів від ПрАТ «Агріматко-Україна» по даному договору підтверджується довідкою Піківецької сільської ради від 22 серпня 2013 року №236/02-17.

Згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованою інспекцією ДАБК у Черкаській області 27 березня 2013 року №ЧК 99, кошторисна вартість будівництва за адресою с.Піківець, вул.Уманська, 148а, Уманського району Черкаської області за затвердженою проектною документацією - 14608,622 тис. грн., в тому числі витрати на будівельно-монтажні роботи 7807,07 тис. грн., витрати на машини, обладнання та інвентар 6801,552 тис. грн. Дата початку будівництва 13 лютого 2013 року. Дата закінчення будівництва 20 березня 2013 року.

Згідно додатку ЛМ до рядка 06.4.27 додатка ІВ до рядка 06.4 податкової декларації з податку на прибуток підприємства за звітний (податковий) період 2013 року у позивача наявний ліміт витрат на поліпшення на звітний (податковий) період 2013 року щодо віднесення до складу витрат відповідно до п.146.12 ст.146 ПК України, витрат на поліпшення основних засобів, тобто у розмірі, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів ПрАТ «Агріматко-Україна» на початок звітного 2013 року, на суму 5759381,00 грн.

Реконструкція позивачем існуючих будівель і споруд (та будівництво нового складу негорючих матеріалів) з метою влаштування складської бази за адресою с.Піківець, вул. Уманська, 148а за своєю суттю є поліпшенням об'єктів основних засобів.

Таким чином, суми витрат, що пов'язані з поліпшенням зазначених основних засобів (в тому числі оплата згідно договору 21 червня 2013 року №1 та рішення Піківецької сільської ради від 17 жовтня 2012 року №22-3/VІ) підлягають включенню до складу витрат у розмірі, що не перевищує 10% сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів ПрАТ «Агріматко-Україна» на початок звітного 2013 року, а витрати, що перевищують 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів, що підлягають амортизації, на початок звітного податкового 2013 року відносяться на збільшення первісної вартості основних засобів ПрАТ «Агріматко-Україна», які в подальшому підлягають амортизації.

З огляду на викладене висновки податкового органу щодо завищення позивачем адміністративних витрат внаслідок віднесення до їх складу суми пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури Піківецької сільської ради згідно договору 21 червня 2013 року №1 та рішення Піківецької сільської ради від 17 жовтня 2012 року №22-3/VІ, є необґрунтованим.

В той же час, відповідно до п.«д» пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК України до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема, амортизація нематеріальних активів загальногосподарського використання.

Пунктом 144.3 ст.144 ПК України передбачено, що не підлягають амортизації та проводяться за рахунок відповідних джерел фінансування, зокрема, витрати на придбання/самостійне виготовлення та ремонт, а також на реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих основних засобів.

Термін «невиробничі основні засоби» означає необоротні матеріальні активи, які не використовуються в господарській діяльності платника податку.

Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 11 січня 2012 року №32828782 позивач є власником нерухомого майна - квартири №12 в м.Києві по вул.Червоноармійська, буд.25 на підставі свідоцтва про право власності САЕ №519482 від 16 грудня 2011 року

Рішенням загальних зборів акціонерів позивача, оформлених протоколом №13 від 19 лютого 2005 року, визначено використання вказаної квартири, після введення її в експлуатацію, як місце проживання акціонерів товариства під час перебування їх в Україні, проведення зустрічей з контрагентами та партнерами товариства та інших заходів, направлених на забезпечення господарської діяльності товариства.

Розпорядженням заступника директора ПрАТ «Агріматко-Україна» від 20 грудня 2011 року №20/12/01 зобов'язано забезпечити розміщення громадян в квартирі АДРЕСА_1, яка належить підприємству на праві власності та встановлено, що приміщення цієї квартири використовується для: поселення іноземних громадян, які прибувають в Україну за запрошеннями підприємства на період знаходження їх в Україні; проведення конфіденційних переговорів з контрагентами підприємства; поселення засновників підприємства.

Згідно наявними в матеріалах справи копіями запрошень та наказів від 19 листопада 2012 року, 14 січня 2013 року, 10 червня 2013 року, 05 серпня 2013 року, 09 вересня 2013 року, 07 квітня 2014 року, квартира АДРЕСА_1 використовувалась в якості місця проживання представників ПрАТ «Агріматко-Україна» під час проведення ділових зустрічей у періоди з 08 грудня 2012 року по 13 грудня 2012 року (участь у переговорах з приводу обговорення результатів за 2012 рік та затвердження бізнес-плану на 2013 рік), з 09 лютого 2013 року по 14 лютого 2013 року (участь у виставці «Зернові технології 2013»), 11 липня 2013 року (участь у зустрічі, пов'язаної з обговоренням взаємного розвитку бізнесу), з 01 вересня 2013 року по 10 вересня 2013 року (участь у переговорах з приводу обговоренні виконання бізнес-плану на 2013 рік), 26 жовтня 2013 року (участь у виставці «ІнтерАгро 2013»), 10 травня 2014 року (участь у зустрічі, пов'язаної з обговоренням взаємного розвитку бізнесу).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що використання позивачем квартири АДРЕСА_1 безпосередньо пов'язано з господарською діяльністю ПрАТ «Агріматко-Україна», що свідчить про правомірність віднесення позивачем до складу витрат амортизаційні відрахування на суму 261697,00 грн.

В той же час, розрахунок суми амортизаційних відрахувань та дані документів, за якими посадові особи контролюючого органу дійшли висновку про віднесення позивачем амортизаційних відрахувань по квартирі до складу адміністративних витрат в акті перевірки відсутні.

Також з акту перевірки вбачається, що податковий орган дійшов висновку про завищення ПрАТ «Агріматко-Україна» у 2013 році витрат на збут та податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «Київський міжнародний контрактовий ярмарок», ТОВ «Роял Логістик», ТОВ «Глонас».

Відповідно до пп.138.10.3 п.138.10 ст.138 ПК України до складу інших витрат включаються витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг: а) витрати на пакувальні матеріали для затарювання товарів на складах готової продукції; б) витрати на ремонт тари; в) оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут; г) витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів; ґ) витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом; д) витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов'язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона); е) витрати на транспортування, перевалку і страхування товарів, транспортно- експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки; є) витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування; ж) витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів підприємства; з) інші витрати, пов'язані зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до пп.«а» п.198.1 ст.198 ППК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної (п.198.6 ст.198 ПК України).

Згідно п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Відповідно до п.п.201.6-201.8 наведеної статті податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Суми податку на додану вартість включаються до податкового кредиту по першій з подій та повинні бути підтверджені належним чином оформленими податковими накладними.

10 січня 2013 року між позивачем (експонент) та ТОВ «Київській міжнародний контрактовий ярмарок» укладено договір №85, за умовами якого організатор зобов'язувався надати комплекс робіт/послуг по організації участі експонента у виставці «Агро Енімал Шоу 2013», яка проводиться за адресою: м.Київ, спеціалізований виставковий центр «КиївЕкспо Плаза», вул.Салютна, 2-Б.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що організатор зобов'язується: провести рекламну кампанію виставки; підготувати виставкові площі та надати їх експоненту за умовами та у розмірі погодженими у заявці, яка є від'ємною частиною даного договору; забезпечити експонента необхідною кількістю беджів; запросити на виставку відвідувачів/потенційних клієнтів; організувати видання офіційного каталогу виставки; організувати офіційне відкриття виставки; надати експоненту акт виконаних робіт не пізніше першого дня виставки.

Згідно п.п.3.1, 3.2 договору загальна вартість участі експонента у виставці за весь період, вказаний в п.1.3 договору, складає 274778,00 грн., в тому числі ПДВ 45796,33 грн. Оплата суми, передбаченої п.3.1 цього договору, здійснюється експонентом у національній грошовій одиниці на підставі виставлених організатором рахунків-фактур протягом 3 робочих днів, але не пізніше, ніж за 30 календарних днів до початку виставки.

На виконання умов вказаного договору, ТОВ «Київський міжнародний контрактовий ярмарок» було надано позивачу послуги з організації рекламних заходів та участі у міжнародній виставці ефективного тваринництва та птахівництва «AgroAnimalShow» 12-14 лютого 2013 року на загальну суму 274778,00 грн. (у тому числі ПДВ у розмірі 45796,33 грн.), про що сторонами складено та підписано акт про надання послуг №71 від 14 лютого 2013 року, який оформлений у відповідності до вимог чинного законодавства та є первинним документом, що підтверджує здійснення відповідних господарських операцій.

На підтвердження проведення розрахунків за вказаним договором матеріали справи містять копію платіжного доручення №396 від 30 січня 2013 року на суму 274778,00 грн.

ТОВ «Київський міжнародний контрактовий ярмарок» виписано позивачу податкову накладну №430 від 30 січня 2013 року на загальну суму 274778,00 грн., в тому числі ПДВ - 45796,33 грн., яка оформлена у відповідності до п.201.1 ст.201 ПК України. Сума ПДВ за вказаною податкової накладною включена позивачем до складу податкового кредиту відповідного звітного періоду, згідно додатку 5 до податкової звітності.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку щодо правомірності формування позивачем в січні 2013 року податкового кредиту за операціями з отримання послуг по організації рекламних заходів та участі у міжнародній виставці ефективного тваринництва та птахівництва «AgroAnimalShow» 12-14 лютого 2013 року.

Твердження апелянта щодо зазначення у договорі від 10 січня 2013 року №85 терміну проведення виставки 12-14 лютого 2012 року не може бути свідченням відсутності господарських операцій між позивачем та контрагентом, оскільки за своєю суттю являється технічною помилкою, а отримання послуг по організації рекламних заходів та участі у міжнародній виставці підтверджено матеріалами справи.

Апелянт зазначає, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Житомирській області в рамках кримінального провадження №0000026, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.205, ч.2 ст.212 КК України встановлено, що з метою незаконного формування податкового кредиту, невстановленими особами було задіяно ряд підприємств з ознаками фіктивності, у тому числі ТОВ «Київській міжнародний контрактовий ярмарок».

Колегія суддів зазначає, що наявність кримінального провадження №0000026, за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.205, ч.2 ст.212 КК України, не є належним доказом у розумінні ч.1 ст.70 КАС України, оскільки не стосується предмета доказування та не береться судом до уваги, так як відсутній вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, який в силу ч.4 ст.72 КАС України є обов'язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою, а тому до моменту встановлення факту реєстрації ТОВ «Київській міжнародний контрактовий ярмарок» на підставних осіб та створення їх з метою незаконного формування податкового кредиту, у суду відсутні підстави вважати такі обставини доведеними.

Податковим органом всупереч ч.2 ст.71 КАС України не надано суду доказів прийняття процесуальних рішень у даному досудовому розслідуванні, а також вироку суду, який набрав законної сили щодо створення і діяльності саме ТОВ «Київській міжнародний контрактовий ярмарок».

Між ТОВ «Роял Логістик» (експедитор) та ПрАТ «Агріматко-Україна» (замовник) укладено ряд разових договорів (заявок) на транспортно-експедиторське обслуговування №0000117 від 05 березня 2013 року, №0000118 від 05 березня 2013 року, №0000124 від 11 березня 2013 року, №0000128 від 12 березня 2013 року, №0000139 від 13 березня 2013 року, №0000137 від 14 березня 2013 року, №0000159 від 20 березня 2013 року, №0000171 від 26 березня 2013 року, №0000170 від 25 березня 2013 року, №0000176 від 27 березня 2013 року, №0000158 від 20 березня 2013 року, №0000136 від 13 березня 2013 року, №0000179 від 29 березня 2013 року, №0000184 від 01 квітня 2013 року,№0000186 від 01 квітня 2013 року, №0000208 від 05 квітня 2013 року, №0000201 від 04 квітня 2013 року, №0000215 від 08 квітня 2013 року, №0000228 від 10 квітня 2013 року, №0000236 від 12 квітня 2013 року, №0000247 від 15 квітня 2013 року, №0000246 від 15 квітня 2013 року, №0000258 від 16 квітня 2013 року, №0000264 від 16 квітня 2013 року, №0000262 від 16 квітня 2013 року, №0000263 від 16 квітня 2013 року, №0000259 від 16 квітня 2013 року, за умовами яких експедитор зобов'язався доставити довірений йому замовником вантаж до пункту призначення, а замовник зобов'язався сплатити за перевезення вантажу, встановлену цим договором плату.

В пункті 3.1 наведених разових договорів (заявок) визначено розмір плати за перевезення.

Виконання умов наведених разових договорів (заявок) шляхом надання транспортно-експедиційних послуг підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №73 від 06 березня 2013 року на суму 12390,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 2065,00 грн., №79 від 07 березня 2013 року на суму 5910,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 985,00 грн., №82 від 12 березня 2013 року на суму 3390,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 565,00 грн., №83 від 13 березня 2013 року на суму 3130,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 521,67 грн., №86 від 13 березня 2013 року на суму 3480,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 580,00 грн., №85 від 13 березня 2013 року на суму 8620,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 1436,00 грн., №88 від 14 березня 2013 року на суму 7820,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 1303,33 грн., №94 від 18 березня 2013 року на суму 15220,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 2536,67 грн., №111 від 22 березня 2013 року на суму 2100,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 350,00 грн., №101 від 27 березня 2013 року на суму 4250,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 708,33 грн., №113 від 27 березня 2013 року на суму 7680,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 780,00 грн., №117 від 29 березня 2013 року на суму 3530,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 588,33 грн., №105 від 21 березня 2013 року на суму 4340,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 723,33 грн., №118 від 01 квітня 2013 року на суму 6410,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 1068,33 грн., №93 від 18 березня 2013 року на суму 24410,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 4068,33 грн., №182 від 15 березня 2013 року на суму 13310,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 2218,33 грн., №119 від 02 квітня 2013 року на суму 5580,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 930,00 грн., №120 від 02 квітня 2013 року на суму 5580,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 930,00 грн., №134 від 06 квітня 2013 року на суму 6890,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 1148,33 грн., №140 від 08 квітня 2013 року на суму 18580,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 3096,67 грн., №150 від 11 квітня 2013 року на суму 26690,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 4448,33 грн., №145 від 11 квітня 2013 року на суму 8890,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 1481,67 грн., №157 від 13 квітня 2013 року на суму 9030,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 1505,00 грн., №160 від 16 квітня 2013 року на суму 6570,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 1095,00 грн., №159 від 16 квітня 2013 року на суму 7950,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 1325,00 грн., №158 від 17 квітня 2013 року на суму 3300,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 550,00 грн., №169 від 18 квітня 2013 року на суму 5120,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 853,33 грн., №171 від 18 квітня 2013 року на суму 11880,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 1980,00 грн., №170 від 18 квітня 2013 року на суму 10570,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 1761,67 грн., №168 від 18 квітня 2013 року на суму 5120,00 грн., в тому числі ПДВ на суму 853,00 грн., які оформлені у відповідності до вимог чинного законодавства та є первинними документами, що підтверджують здійснення господарських операцій між ПрАТ «Агріматко-Україна» та ТОВ «Роял логістик».

Факт виконання ТОВ «Роял логістик» транспортно-експедиційних послуг також підтверджується наявними в матеріалах справи копіями товарно-транспортних накладних, за якими замовником є позивач та автопідприємством - ТОВ «Роял логістик».

Отже, позивачем дотримано вимоги щодо документування та підтвердження здійснених господарських операцій первинними документами, у відповідності до вимог п.44.1 ст.44 ПК України, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Таким чином, висновки податкового органу щодо завищення позивачем витрат та податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «Роял логістик» з огляду на відсутність господарських операцій, є таким, що не відповідає дійсності та спростований матеріалами справи.

Крім того, з розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за березень та квітень 2013 року (додаток 5 до декларацій) вбачається, що до податкового кредиту позивачем включено ПДВ за податковими накладними, виписаними ТОВ «Роял логістик» (ІПН 97) на загальну суму 10389,99грн., в тому числі за березень 2013 року - 423,33 грн. (період виписки податкових накладних лютий 2013, номер запису 25), 8898,33 грн. (період виписки податкових накладних березень 2013, номер запису 26); за квітень 2013 року - 1068,33 грн. (період виписки податкових накладних квітень 2013, номер запису 6).

Отже, висновки податкового органу про включення позивачем до податкового кредиту у березні-квітні 2013 року сум ПДВ за податковими накладними, виписаними «Роял логістик» на суму 43338,32 грн., є безпідставними та твердження щодо завищення податкового кредиту за вказаний період по взаємовідносинах з ТОВ «Роял логістик» на суму 32948,33 грн. є необґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Глонас» на замовлення ПрАТ «Агріматко-Україна» виконано роботи (надані послуги) з розміщення реклами, про що сторонами складено та підписано акти надання послуг від 01 лютого 2013 року на суму 14000,00 грн., в тому числі ПДВ - 2333,33 грн., від 01 квітня 2013 року на суму 14000,00 грн., в тому числі ПДВ - 2333,33 грн., від 01 березня 2013 року на суму 18000,00 грн., в тому числі ПДВ - 3000,00 грн., акти про виконані роботи від 08 січня 2014 року на суму 8000,00 грн., в тому числі ПДВ - 1333,33 грн., від 02 грудня 2013 року на суму 8000,00 грн., в тому числі ПДВ - 1333,33 грн. Наведені акти оформлені у відповідності до вимог чинного законодавства та мають обов'язкові реквізити, та є первинними документами, що підтверджують здійснення господарських операцій між ПрАТ «Агріматко-Україна» та ТОВ «Глонас».

За наслідками виконання вказаних послуг ТОВ «Глонас» виписано податкові накладні від 28 січня 2013 року №19, від 27 лютого 2013 року №18, від 01 квітня 2013 року №1 із зазначенням номенклатури товарів/послуг: «розміщення реклами в журналі «Настоящий Хозяин» №2-2013, №3-2013, №4-2013» та наведені податкові накладні є підставою для формування ПрАТ «Агріматко-Україна» у січні, лютому та квітні 2013 року податкового кредиту в сумі 7666,67 грн.

В матеріалах справи наявні графічні матеріали, що підтверджують фактичне виконання послуг з розміщення реклами в журналі «Настоящий Хозяин».

Таким чином, матеріалами справи підтверджено реальність господарських операцій при взаємовідносинах між позивачем та ТОВ «Глонас», що свідчить про правомірність формування позивачем податкової та бухгалтерської звітності за наслідком отриманих послуг та безпідставність твердження податкового органу щодо завищення витрат та податкового кредиту за даними операціями.

Крім того, як зазначалось вище, помилки в оформленні первинних документів не можуть бути безумовною підставою для висновків про відсутність господарської операції, а тому посилання апелянта на те, що акти надання послуг та відповідні договори мають різні дати, не є свідченням відсутності наданих послуг, з огляду на підтвердження фактичного надання ТОВ «Глонас» на користь позивача рекламних послуг.

В той же час, апелянтом жодним чином не обґрунтовано, про що може свідчити ідентичність штрих-кодів, нанесених на журналах «Настоящий Хозяин» за 2013 рік та 2014 рік, та наведена обставина не береться судом до уваги, оскільки не спростовує факту здійснення господарських операцій між сторонами.

Колегія суддів звертає увагу, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про акт ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 12 серпня 2014 року №1812/26-59-22-08/37728045 «Про неможливість проведення зустрічної звірки, відповідно до акта ТОВ «Роял Логістик» щодо підтвердження господарських відносин з платником податків за березень-квітень 2013 року» та акт ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів в м.Києві від 30 жовтня 2013 року №350/26-53-22-01-21-38408815 «Про неможливість проведення зустрічної звірки відповідно до акта ТОВ «Глонас» щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за період з 05 жовтня 2012 року по 30 жовтня 2013 року».

Пунктом 73.5 ст.73 ПК України визначено, що зустрічною звіркою вважається порівняння даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами ДПС з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1232 затверджено Порядок проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, відповідно до п.п.6, 7 якого у разі отримання від суб'єкта господарювання інформації, визначеної у запиті, та її документального підтвердження (протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження суб'єкту господарювання запиту) орган державної податкової служби проводить зустрічну звірку. За результатами проведеної зустрічної звірки складається довідка, яка підписується суб'єктом господарювання (законним чи уповноваженим представником) і посадовими особами органу державної податкової служби.

Враховуючи, що висновки щодо підтвердження (непідтвердження) здійснення господарських операцій та відображення (невідображення) їх в податковому обліку можуть міститися виключно в довідці про результати проведення зустрічної звірки, а не в акті про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, у податкового органу відсутні повноваження на здійснення в рамках проведення зустрічних звірок (неможливості її проведення) контролю за додержанням податкового законодавства.

Зустрічна звірка податкових органів є виключно заходом інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби, в той час, як функція податкового органу щодо контролю за дотриманням податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, реалізується останніми шляхом проведення перевірок у випадках та в порядку, встановленому ПК України.

Крім того, інформація про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Роял Логістик» та ТОВ «Глонас» стосується виключно господарської діяльності контрагентів позивача з іншим суб'єктами господарювання і, відповідно, не містить конкретної інформації щодо позивача, а неможливість проведення такої звірки не позбавляє платника податків права на формування витрат чи податкового кредиту.

В той же час, згідно додатку 2 до акта перевірки позивача «Довідка про загальну інформацію щодо ПрАТ «Агріматко-Україна» та результати його діяльності за період з 01 квітня 2012 року по 31 грудня 2014 року», а саме п.4 «Інформація про види діяльності за період, що перевірявся», види діяльності позивача є наступними: оптова торгівля хімічними продуктами; оптова торгівля зерном, насінням та кормами для тварин; оптова торгівля сільськогосподарською технікою; посередництво в торгівлі товарами широкого вжитку; роздрібна торгівля іншими непродовольчими товарами. Основний вид діяльності ПрАТ «Агріматко-Україна» - оптова торгівля сільськогосподарською технікою. Фактично у охопленому перевіркою періоді - оптова та роздрібна торгівля мінеральними добривами, агрохімічними речовинами і продуктами, засобами захисту рослин, хімікатами, сільгосптехнікою і сільгоспмашинами, інструментом і обладнанням, насінням зернових та овочевих культур, ветеринарних препаратів.

Колегія суддів зазначає, що надані ТОВ «Київський міжнародний контрактовий ярмарок», ТОВ «Роял логістик» та ТОВ «Глонас» позивачу послуги пов'язані з власною господарською діяльністю ПрАТ «Агріматко-України» та відповідають основним видам його діяльності.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності формування позивачем витрат на збут та податкового кредит за результатом здійснення господарських операцій з контрагентами ТОВ «Київський міжнародний контрактовий ярмарок», ТОВ «Роял логістик» та ТОВ «Глонас», а висновки відповідача про їх неправомірне формування є безпідставними.

В акті перевірки викладено висновки податкового органу про заниження позивачем податкових зобов'язань на суму 158667,70 грн. та податкового кредиту на суму 115301,60 грн., виявленого за результатами дослідження показників в АІС «Податковий блок» «Системне автоматичне співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів».

Як зазначалось судом вище, відповідно до Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів. У разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно, зокрема, зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Таким чином, проведення податкової перевірки, у тому числі, документальної планової виїзної перевірки суб'єкта господарювання передбачає дослідження посадовими особами контролюючого органу саме первинних документів, які стосуються його господарської діяльності.

В той же час, в ході проведення перевірки контролюючим органом не було досліджено первинні документи ПрАТ «Агріматко-Україна» щодо заниження позивачем податкових зобов'язань з ПДВ на суму 158667,70 грн. та завищення податкового кредиту на суму 115301,60 грн., а відповідні висновки зроблені виключно на підставі інформації, наявної в АІС «Податковий блок».

Оскільки висновки акта перевірки щодо заниження ПрАТ «Агріматко-Україна» податкових зобов'язань з податку на додану вартість на суму 158667,70 грн. та завищення податкового кредиту на суму 115301,60 грн. не ґрунтуються на перевірці первинних документів та викладені без посилань на первинні або інші документи ПрАТ «Агріматко-Україна», які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, такі висновки є документально необґрунтованими.

З акту перевірки позивача вбачається, що податковий орган дійшов висновку про неутримання та неперерахування до бюджету податковим агентом єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 238503,63 грн., а саме: протягом 2012-2014 років з доходу, отриманого як додаткове благо на загальну суму 119019,40 грн., з коштів, безпідставно відшкодованих згідно авансових звітів за ресторанне обслуговування (харчування), вартість якого не пов'язана з господарською діяльністю; у березні 2014 року з доходу, отриманого як додаткове благо на суму 29200,00 грн. з коштів, перерахованих 11 березня 2014 року ТОВ «Атлас Тур» за авіаквитки для громадян ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, вартість яких не пов'язана з господарською діяльністю; у травні 2013 року з доходу, отриманого як додаткове благо на суму 120115,63 грн. з коштів, перерахованих згідно рахунку №153-8813601 від 31 травня 2013 року ПрАТ «Київстар» за послуги роумінгу по абонентському номеру НОМЕР_1 (модем), який відповідно до додатку №1 до наказу №5/1 від 10 січня 2013 року закріплений за працівником підприємства ОСОБА_2, підприємством не надано документальне підтвердження понесених витрат по роумінгу, які пов'язані з господарською діяльністю та необґрунтовано необхідність понесених витрат; з коштів, перерахованих СГД-ФО ОСОБА_8 за суборенду нерухомого майна на загальну суму 550162,00 грн., в тому числі за 2012 рік - 166500,00 грн., 2013 рік - 222000,00 грн., 2014 рік - 161662,00 грн.

Відповідно до пп.пп.14.1.56, 14.1.47, 14.1.180 п.14.1 ст.14 р.IV ПК України доходи - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами; додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу); податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (пп.163.1.1 п.163.1 ст.163 ПК України).

Згідно з пп.164.1.2 п.164.1ст.164 ПК України загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Відповідно до пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Якщо додаткові блага надаються у негрошовій формі, сума податку об'єкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними пунктом 164.5 цієї статті.

При визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах (п.164.3 ст.164 ПК України).

Згідно п. 164.5 ст.164 ПК України під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою:

К =100: (100 -Сп), де К - коефіцієнт;

Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування.

У такому самому порядку визначаються об'єкт оподаткування і база оподаткування для коштів, надміру витрачених платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, які використовують найману працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством.

Пунктом 1 ч.1 ст.7 наведеного Закону встановлено, що єдиний внесок нараховується роботодавцями на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Таким чином, отриманий дохід у вигляді додаткового блага повинен бути персоніфікований; для обчислення податку на доходи фізичних осіб необхідно визначити базу оподаткування на доходи платника податку, отримані ним у грошовій формі; для обчислення податку на доходи фізичних осіб необхідно визначити базу оподаткування на доходи платника податку, отримані ним у негрошовій формі, яка розраховується за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені ПК України, помножена на коефіцієнт; визначити, які ставки використовуватимуться для обчислення податку на доходи фізичних осіб; обчислити податок на доходи фізичних осіб від доходу як у грошовій так і негрошовій формах; на суму отриманого доходу у вигляді додаткового блага нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

В той же час, відповідно до ппп.«а» пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК України до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема, загальні корпоративні витрати, в тому числі організаційні витрати, витрати на проведення річних та інших зборів органів управління, представницькі витрати.

З матеріалів справи вбачається, що відшкодування згідно авансових звітів за ресторанне обслуговування (харчування) працівникам ОСОБА_7 на суму 8114,45 грн., ОСОБА_9 на суму 14568,60 грн., ОСОБА_10 на суму 17758,59 грн., ОСОБА_11 на суму 71502,55 грн., ОСОБА_12 на суму 4540,76 грн., ОСОБА_13 на суму 2564,45 грн. здійснювалось у відповідності до наказів підприємства «Про загальні господарські витрати на підприємстві» №5 від 05 січня 2012 року, №3/1 від 10 січня 2013 року, №3/1 від 08 січня 2014 року, відповідно до яких працівники підприємства зобов'язані для покращення іміджу підприємства серед підприємств-постачальників, клієнтів організовувати обіди для представників підприємств-постачальників, клієнтів тощо поза офісно-складських баз підприємства.

Норми податкового законодавства не встановлюють обмежень щодо розміру представницьких витрат та щодо готівки, використаної на представницькі та рекламні цілі.

Таким чином, наведене відшкодування згідно авансових звітів за ресторанне обслуговування (харчування), що здійснювалось у відповідності до наказів ПрAT «Агріматко-Україна» стосовно організовування обідів для представників підприємств-постачальників, клієнтів тощо поза офісно-складських баз підприємства, не є персоніфікованим, не вважається додатковим благом, та підлягає віднесенню до складу адміністративних витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування згідно з пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК України.

Крім того, ПрАТ «Агріматко-Україна» є юридичною особою, та відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» може бути платником єдиного соціального внеску лише у якості роботодавця.

В той же час, як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не є працівниками ПрАТ «Агріматко-Україна», а тому у розумінні норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» вони не є платниками єдиного соціального внеску, у зв'язку з чим, у позивача відсутній обов'язок по утриманню та перерахуванню до бюджету єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з будь-яких доходів, виплачених на їх користь.

Крім того, згідно пунктів «б», «ґ» пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК України до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема, витрати на службові відрядження й утримання апарату управління підприємством (у тому числі витрати на оплату праці адміністративного апарату) та іншого загальногосподарського персоналу; витрати на оплату послуг зв'язку (пошта, телеграф, телефон, телекс, телефакс, стільниковий зв'язок та інші подібні витрати).

З наведеного вбачається, що податковим законодавством передбачено віднесення витрат на телекомунікаційні послуги до витрат підприємства, які не вважаються додатковим благом працівника.

З матеріалів справи вбачається, що під час службового відрядження за кордон до Чилі, у зв'язку з укладенням зовнішньоекономічних контрактів, співробітник ОСОБА_2 використовував мобільний зв'язок, вартість якого була оплачена товариством згідно рахунку №153-8813601 від 31 травня 2013 року ПрАТ «Київстар», в тому числі за послуги роумінгу, а тому такі витрати підлягають віднесенню до витрат підприємства.

Колегія суддів зазначає, що висновки податкового органу щодо належності вартості роумінгу під час закордонного відрядження до додаткового блага є безпідставними та спростовані наведеними вище нормами податкового законодавства.

Згідно п.291.4 ст.291 ПК України фізичні особи-підприємці другої групи суб'єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства.

Пунктом 293.4 ст.293 ПК України передбачено, що ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої, другої і третьої груп у розмірі 15 відсотків: до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у підпунктах 1, 2 і 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу; до доходу, отриманого від провадження діяльності, не зазначеної у свідоцтві платника єдиного податку, віднесеного до першої або другої групи; до доходу, отриманого при застосуванні іншого способу розрахунків, ніж зазначений у цій главі; до доходу, отриманого від здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки, зокрема, у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

З наведеного вбачається, що перебування фізичних осіб - підприємців в другій групі платників єдиного податку не дозволяє здійснення такими підприємцями господарської діяльності з надання послуг, у тому числі побутових, суб'єктам господарювання, які перебувають на загальній системі оподаткування, як юридичним, так і фізичним особам.

Таким чином, надання підприємцем ОСОБА_8 товариству «Агріматко-Україна» послуг за договором суборенди від 01 січня 2012 року є порушенням критеріїв перебування на спрощеній системі оподаткування, що передбачає обов'язок суб'єкта господарської діяльності - фізичної особи ОСОБА_8: застосувати ставку єдиного податку у розмірі 15% до доходу, отриманого від здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, а саме отриманого від ПрАТ «Агріматко-Україна» доходу за договором суборенди від 01 січня 2012 року в сумі 550162,00 грн.; перейти на загальну систему оподаткування з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності.

З огляду на викладене, за операціями по договору суборенди від 01 січня 2012 року ПрАТ «Агріматко-Україна» не вважається податковим агентом, а тому висновки податкового органу щодо неутримання та неперерахування позивачем до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 93527,54 грн. з виплачених коштів суб'єкту господарської діяльності - фізичній особі ОСОБА_8 є необґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що здійснення контролюючим органом донарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування суперечить положенням чинного законодавства, а тому винесені за наслідком донарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування вимога про сплату боргу (недоїмки) від 07 травня 2015 року №Ф-603 та рішення про застосування штрафних санкцій від 23 червня 2015 року № винесені необґрунтовано, є протиправними та підлягають скасуванню.

В той же час, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 07 травня 2015 року №Ф-603 та рішення про застосування штрафних санкцій від 23 червня 2015 року №, про скасування яких заявляв вимоги позивач, були скасовані рішенням ГУ ДФС у Київській області від 07 жовтня 2015 року №2682/10/10-36-10-01-04, а тому в силу п.4.5 Порядку розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 09 вересня 2013 року №452 (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), вони вважаються відкликаними, а тому вимоги про їх скасування задоволенню не підлягають.

В той же час, 05 листопада 2015 року ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області винесено рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано до позивача штрафні санкції в розмірі 119252,00 грн., яке винесено на підставі висновків акту перевірки ПрАТ «Агріматко-Україна», які були спростовані судом вище.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності з метою повного захисту порушених прав, свобод та інтересів позивача позивача скасувати рішення ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 05 листопада 2015 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Посилання апелянта на заниження позивачем суми податку з доходів фізичних осіб на суму 250306,70 грн. колегія суддів не приймає, оскільки позивачем не заявлялись вимоги щодо визнання протиправним та скасування будь-якого рішення податкового органу, прийнятого за наслідками висновків про заниження ПрАТ «Агріматко-Україна» податку на доходи фізичних осіб, такі правовідносини судом не досліджувались та відповідні обставини не встановлювались.

Доводи апелянта щодо виявлених розбіжностей між задекларованими показниками податкової звітності позивача та ТОВ «Вавілон-В», ТОВ «ТНК-Транс», ТОВ «Дюпон Україна», ТОВ «Ківонь Україна», ТОВ «Басф Т.О.В.» є необґрунтованими, оскільки згідно акту перевірки завищення податкового кредиту за результатом здійснення господарських операцій з цими контрагентами не встановлено.

Таким чином, враховуючи, що позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства правомірно сформовано витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток, до складу податкового кредиту включено суми податку на додану вартість на підставі податкових накладних, отриманих позивачем від контрагентів - платників податку на додану вартість, встановлення судом на підставі матеріалів справи реальності здійснення господарських операцій, отримання позивачем товарів (робіт, послуг) і безпосереднє їх використання у господарській діяльності позивача, та відсутність підстав для донарахування суми єдиного внеску та застосування штрафних санкцій за донарахування податковим органом єдиного внеску, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем, як суб'єктом владних повноважень всупереч ч.2 ст.71 КАС України правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 23 червня 2015 року №, №, №, № та № та рішення від 05 листопада 2015 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, що порушують інтереси позивача, які є протиправними та підлягають скасуванню.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 25 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук