Справа № 743/1263/17
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 743/1263/17 Головуючий у 1-й інстанції: Жовток Є.А. Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

24 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю., Федотов І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області на постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12.09.2017 року у справі за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області до громадянина Соціалістичної Республіки В»єтнам ОСОБА_3 про продовження строку затримання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина Соціалістичної Республіки В»єтнам ОСОБА_3 про продовження строку затримання.

Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12.09.2017 року в задоволені позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

У засідання учасники процесу не з'явилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.03.2017 року ОСОБА_3 був затриманий в адміністративному порядку і поміщений до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23.03.2017 року, відповідача примусово видворено за межі території України.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23.03.2017 року, відповідача затримано з поміщенням до Чернігівського ПТПІ до 21.09.2017 року, з метою примусового видворення за межі України.

Постанова суду І інстанції про примусове видворення ОСОБА_3 позивачем виконана не була.

З доданих до позову матеріалів вбачається, що УДМС України в Чернігівській області двічі, а саме 11.04.2017 року та 21.08.2017 року зверталось до Посольства Соціалістичної Республіки В'єтнам з листами про надання допомоги в оформленні свідоцтва на повернення відповідача до країни громадянської належності.

Відповіді на вказані вище звернення позивач не отримав.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність відповідей з посольства країни походження відповідача не може бути підставою для продовження строку затримання ОСОБА_3, з огляду на наступне.

Частиною 6 ст. 6 КАС України, передбачено, що іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни та юридичні особи України.

У відповідності до ч.1 ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Як встановлено, позивач прибув в Україну на законних підставах, за дійсним паспортом, виключно з метою працевлаштування.

Відповідач не піддавався переслідуванням в країні походження за політичні чи релігійні переконання, за расовими або етнічними ознаками.

Відсутність відповідей з Посольства Соціалістичної Республіки В'єтнам, за твердженнями позивача, є умовами за яких неможливо примусово видворити ОСОБА_3 за межі України, отже, вимога про продовження строку затримання іноземця, на думку УДМС України в Чернігівській області, узгоджується з положеннями п.2 абз.3 ч.7 ст.183-7 КАС України.

Абзацем 1 ч. 7 ст.183-7 КАС України, передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, може бути продовжено за наявності умов, при яких неможливо забезпечити примусове видворення особи.

Абзацем 3 ч. 7 ст.183-7 КАС України, встановлено вичерпний перелік умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи, зокрема:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2)неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Як встановлено, ОСОБА_3 не відмовлявся співпрацювати з позивачем під час процедури його ідентифікації, а також не відмовлявся від громадянства Соціалістичної Республіки В'єтнам і не був позбавлений громадянства вказаної держави. ОСОБА_3 також не набував громадянства інших держав.

Відсутність відповідей з Посольства Соціалістичної Республіки В'єтнам може бути підставою для продовження строку затримання відповідача, лише за умови неможливості ідентифікації його особи, як це передбачено п.2 абз. 3 ч.7 ст.183-7 КАС України.

Додані до позовної заяви документи підтверджують, що особа відповідача, ідентифікована позивачем.

Зокрема, належність відповідача до громадянства Соціалістичної Республіки В'єтнам підтверджена паспортом серії НОМЕР_1, виданим 06.11.2014 року, зі строком дії до 06.11.2024 року.

Копія паспорта відповідача, яка була додана до позовної заяви, засвідчена з оригіналом посадовими особами УДМС України у Чернігівській області.

З рішення № 14 про примусове повернення відповідача в країну походження, затвердженого т.в.о. начальника ГУДМС України в Одеській області від 28.04.2016 року вбачається, що особа відповідача однозначно ідентифікована, як і встановлено його належність до громадянства Соціалістичної Республіки В'єтнам.

Судом першої інстанції було досліджено матеріали адміністративної справи № 743/401/17, розглянутої Ріпкинським районним судом 23.03.2017 року та встановлено, що особа відповідача була ідентифікована ще в 2016 році, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ПРМОД № 067725 від 28.04.2016 року складеного щодо відповідача за ч.1 ст.203 КУпАП; постановою про накладення адміністративного стягнення серії ПНМОД № 067725 від 28.04.2016 року; протоколом про адміністративне правопорушення серії ПРМОД № 069745 від 22.03.2017 року складеного відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.203 КУпАП; постановою про накладення адміністративного стягнення серії ПНМОД № 069745 від 22.03.2017 року, та зверненням ГУДМС України в Одеській області до Посольства В'єтнаму в Україні від 21.03.2017 року.

Вказані документи містять відмітки про наявність у відповідача національного паспорта.

Крім того, наведені вище обставини встановлені також судовими рішеннями, які вступили в законну силу, зокрема, ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23.03.2017 року по справі № 743/401/17; постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23.03.2017 року по цій же справі та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2017 року.

Частиною 1 ст.72 КАС України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову, так як особа відповідача ідентифікована позивачем, а судове рішення про його примусове видворення за межі України не було виконано без поважних причин упродовж тривалого часу.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12.09.2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: І.В. Федотов

А.Ю. Коротких