Справа № 806/1947/17
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Липа В.А.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА
іменем України
"24" жовтня 2017 р. Справа № 806/1947/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Іваненко Т.В.
суддів: Кузьменко Л.В.
Франовської К.С.,

за участю секретаря судового засідання Єфремової О.С.,
представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "30" серпня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової прокуратури Житомирського гарнізону про визнання дій протиправними ,

ВСТАНОВИВ:
В липні 201 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Військової прокуратури Житомирського гарнізону, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо засвідчення на відповідність оригіналу без фактичної наявності оригіналів документів: Статуту військової частини НОМЕР_1 (Житомирський ремонтно-механічний завод), Статуту Казенного підприємства "Житомирський ремонтно-механічний завод", Договору №44 від 14.07.1999 року, укладеного між Державним підприємством МОУ Київське управління військової торгівлі та військовою частиною НОМЕР_2 , а також акту прийому будівель та споруд у постійне користування від 21.12.1999 року до Договору, банківські виписки в/ч НОМЕР_3 від 14.07.1999 року, Договору купівлі-продажу приміщення овочесховища та промсховища з рампою від 17.06.2004 та акту прийому-передачі приміщень до такого Договору, Договору купівлі-продажу кондитерського цеху, кафе "Турист", складу продтоварів, складу техзабезпечення, прохідної від 21.06.2004 року та акту прийому-передачі приміщень до такого Договору, Договору купівлі-продажу приміщення ситроцеху, цибулесховища, квасильного пункту, складу книг, фруктосховища від 21.06.2004 року.
В обґрунтування позову зазначив, що в ході розгляду цивільної справи (відповідачем у якій є ОСОБА_1 ) виникла необхідність в ознайомленні з оригіналами певних документів, однак Військова прокуратура вказала на неможливість їх подачі, оскільки не є стороною означених правочинів та розпорядником таких документів, тому позивач прийшов до висновку, що долучені до позовної заяви в цивільній справі копії документів зроблені не з оригіналів.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 30.08.2017 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити. В апеляційній скарзі зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що копії документів прокуратурою знято саме з незасвідчених копій, що містяться в інвентарній справі №99, без фактичної наявності у прокуратури оригіналу. Тому саме дії прокуратури щодо засвідчення копій на відповідність оригіналу, без фактичної його наявності саме в прокуратурі є протиправними.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.
Колегія суддів, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що у провадженні Житомирського районного суду перебуває цивільна справа №278/3858/14-ц за позовом Житомирської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері (правонаступник - військова прокуратура Житомирського гарнізону) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод", ОСОБА_1 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними.
З журналу судового засідання від 16.06.2017 року по справі №278/3858/14-ц вбачається, що представником третьої особи в даній цивільній справі було заявлено клопотання про дослідження оригіналів поданих документів. Прокурор заперечував з тих мотивів, що не є розпорядником більшості документів. У задоволенні клопотання було відмовлено, оскільки надані копії документів є належним чином завірені та не викликають сумнівів щодо їх невідповідності оригіналам.

ОСОБА_1 вважаючи, що такі дії прокуратури суперечать нормам чинного законодавства звернувся з адміністративним позовом до суду.
Суд першої інстанції розглянув справу по суті та дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову. Суд вважав, що дії працівників органів прокуратури не суперечать нормам чинного законодавства.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно - правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
Частиною першою статті 17 цього ж Кодексу передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
За змістом статті 15 Цивільного процесуального кодексу України під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.
За загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 3, 15 ЦПК).
Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Встановлено, що позивач просить визнати протиправними дії військової прокуратури щодо засвідчення на відповідність оригіналу без фактичної наявності оригіналів документів, які стосувались розгляду цивільної справи №278/3858/14-ц за позовом Житомирської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері (правонаступник - військова прокуратура Житомирського гарнізону) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод", ОСОБА_1 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними.
Також судом відповідно до матеріалів справи, встановлено, що стороною в договорах купівлі-продажу від 17 червня 2004 р., від 21 червня 2004 р., є саме ОСОБА_1 .
Відтак, встановлено, що позивач, військова прокуратура, при розгляді цивільної справи №278/3858/14-ц діяла не як суб`єкт владних повноважень, а як сторона у справі. Відповідно до наданих їй ЦПК України прав як стороні, відноситься і надання суду відповідних доказів по справі.
За наведених обставин спірні правовідносини під призмою вирішення спору щодо порушення майнових прав осіб підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в такому випадку особа звертається до суду за захистом фактично порушеного цивільного права, отже, цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а пов`язаний з вирішенням питання щодо права на майно.

Окрім того, суд що розглядає цивільну справу, відповідно до статті 62 ЦПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Згідно ст. 50 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи вправі, в разі необхідності, вимагати подання оригіналу.
Тож вирішуючи спір у цивільній справі №278/3858/14-ц , суд надасть оцінку поданим військовою прокуратурою Житомирського гарнізону письмовим доказам відповідно до закону.

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.
Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 КАС суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Таким чином, висновок суду першої інстанції у справі, що розглядається, не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню із постановленням ухвали про закриття провадження у справі.
Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 203, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "30" серпня 2017 р. скасувати.
Провадження у справі закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

К.С. Франовська

Повний текст cудового рішення виготовлено "27" жовтня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.
1- в справу:
2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_1

АДРЕСА_1 - відповідачу/відповідачам: Військова прокуратура Житомирського гарнізону вул.Адмірала Щасного, 20, м.Житомир,10014
5- ОСОБА_2 - вул. Малікова, 7, м. Житомир - ,