Справа № 820/2537/17
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 р.Справа № 820/2537/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Бондара В.О. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Юрчик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2017р. по справі № 820/2537/17

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання вимоги нечинною,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд визнати податкову вимогу Люботинського відділення Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області № Ф14485-42 від 02 листопада 2016 року нечинною.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскільки він був звільнений з органів внутрішніх справ у зв'язку із досягненням граничного віку перебування на службі, то він є особою, яка звільнена від сплати за себе єдиного внеску на підставі статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2017 року в задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про визнання вимоги нечинною - відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представники відповідача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просили залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позивача, представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та зареєстрований 03.02.2004.

З 22 грудня 2003 року позивач отримує пенсію за вислугу років, що підтверджується пенсійним посвідченням 13687.

З 05 лютого 2003 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в Харківській об'єднаній державній податковій інспекції як платник єдиного внеску.

Відповідно до даних відповідача, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у період з 01.01.2012 по 01.04.2014 та з 01.04.2015 по теперішній час перебуває на спрощеній системі оподаткування.

У зв'язку з несплатою єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відповідачем виставлено вимогу N Ф-14485-42 від 02.11.2016 про сплату недоїмки в розмірі 9320,19 грн.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що положення частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VI не розповсюджується на осіб, які отримують пенсію за вислугу років призначену відповідно до Закону № 2262-XII.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З набранням чинності Закону України від 04.07.2013 р. № 404-VII "Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи" та Закону України від 04.07.2013р. № 406-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи" функція адміністрування єдиного соціального внеску від Пенсійного фонду України передана до Міністерства доходів і зборів України.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 4 Закону України №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (частина четверта статті 4 Закону № 2464-VI).

Системний аналіз вказаної норми свідчить, що право не сплачувати єдиний внесок поширюється лише на осіб, прямо перерахованих в аналізованій нормі, пенсіонерів за віком або інвалідів, які отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Це право не поширюється на пенсіонерів за вислугою років, у тому числі на тих, які досягли пенсійного віку для пенсії за віком.

Пенсія за віком є одним із видів пенсійного страхування, яке здійснюється за рахунок коштів, що надходять від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до відповідних страхових фондів і не зараховуються до Державного бюджету України. Саме з цих фондів покриваються витрати на медичні профілактично-реабілітаційні заходи, допомогу на поховання пенсіонерів за віком, тощо.

На відміну від пенсій за віком, правила призначення пенсій за вислугу років регламентуються Законом України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Статтею 8 зазначеного Закону передбачено, що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

За змістом статті 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Таким чином, зазначеним Законом фактично визнається той факт, що пенсії, передбачені Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) та Законом № 2262-ХІІ, є різними державними пенсіями. Відмінність зумовлена юридичними та фактичними підставами призначення цих видів пенсій та джерелами фінансування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що положення частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VІ не поширюються на осіб, які отримують пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону № 2262-XII, незважаючи на можливе досягнення ними загального пенсійного віку, необхідного для призначення пенсії за віком.

У постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року (справа № 21-59а14) проведено аналіз положень пункту 4 частини першої та частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VІ, статті 26 Закону № 1058-ІV та статей 1, 12 Закону № 2262-ХІІ та висловлено правову позицію, відповідно до якої ФОП, яким призначено пенсію за вислугу років згідно із Законом № 2262-ХІІ і які обрали спрощену систему оподаткування, не звільняються від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на підставі частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VІ.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугою років, то до нього не застосовуються пільги, встановлені частиною четвертою статті 4 Закону № 2464-VI.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2017 року по справі № 820/2537/17 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2017р. по справі № 820/2537/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко З.О.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Калиновський В.А.
Повний текст ухвали виготовлений 27.10.2017 р.