Справа № 804/4865/17
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2017 р. Справа № 804/4865/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н.В.
при секретарі Музиці Я.І. за участю: позивача ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області про зобовязання вчинити певні дії , -
28.07.2017 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (далі - ГУ Держгеокадастру, відповідач) в якому просив визнати протиправним рішення Головного управління Держгеокадастру Дніпропетровській області про відмову у наданні дозволу на розробку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки викладену в листі від 10.07.2017 р. № В-3852/1-37 та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та прийняти відповідне рішення.
Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначив, що про розгляді графічних матеріалів, які були наявні в наданому пакеті документів, встановлено, що земельна ділянка не зарезервована для учасників АТО, за таких обставин просив суд у задоволенні позову відмовити.
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 25.04.2017 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ветеран війни - учасник бойових дій, звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з клопотанням щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарстві орієнтованою площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Юр'ївської ради, Царичанського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації.
06.06.2017 ОСОБА_1 отримав відповідь від Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якій було зазначено, що для розгляду наданого звернення по суті в порядку ст. 118 Земельного кодексу України, необхідно оформити звернення згідно ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України та виправити деякі помилки по самому оформленню клопотання.
09.06.2017 ОСОБА_1 вдруге звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якому виконав всі вищезазначені рекомендації Держгеокадастру, а саме додавши копію паспорту та коду ОСОБА_1, копію учасника війни та інваліда війни, довідку Царичанської селищної ради про відсутність у ОСОБА_1 земельної ділянки для особистого селянського господарства, довідку відділу у Царичанському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про можливість надання земельної ділянки та копію викопіювання з кадастрової карти.
10.07.2017 ОСОБА_1 отримав відповідь від Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Згідно даної відповіді та спираючись постанову Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року під № 413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» ОСОБА_1 було відмовлено в наданні дозволу на виготовлення документації землеустрою щодо відведення земельної ділянки було зазначено, що при розгляді графічних матеріалів, які були наявні в наданому ОСОБА_1 пакеті документів, встановлено, що земельна ділянка не зарезервована для учасників АТО.
З даним рішенням Головного управлінні Держгеокадастру у Дніпропетровській області в особі виконуючого обов'язки начальника Головного управління ОСОБА_3 ОСОБА_1 не згоден.
Правомірність та обґрунтованість рішення ГУ Держеокадастру у Дніпропетровській області про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельною ділянки сільськогосподарського призначення, викладену в листі від 10.07.2017 року №В-3852/1-3772/6-17 є предметом спору, який передано на вирішення суду.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.7 ст.118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Згідно з п. «б», ч. 1 ст.121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га.
Стаття 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» дає визначення державній реєстрації земельної ділянки, як внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.
Відповідно до визначених статтею 5 вказаного Закону загальних засад, порядок ведення Державного земельного кадастру визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.
Процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначено Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. №1051.
Зазначеним Порядком передбачено перелік документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація земельної ділянки, який відповідає переліку, встановленому частиною четвертою статті 24 Закону «Про Державний земельний кадастр».
Так, Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: 1) заява про державну реєстрацію земельної ділянки; 2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; 3) електронний документ.
З наведеного слідує, що основною підставою для державної реєстрації земельної ділянки є погоджена відповідно до законодавства документація із землеустрою.
Відповідно до п. 67 Порядку ведення Державного земельного кадастру, внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку.
Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених Законом України "Про Державний земельний кадастр".
Документи, які є підставою для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати вимогам Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку.
Таким чином, у позивача був наявний повний пакет необхідних документів для здійснення відповідачем державною реєстрації права власності на земельну ділянку.
Підставою винесення Відповідачем оскаржуваного листа є постанова Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №413 «деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель затвердив Стратегію удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними», якою затверджено удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними.
Так, судом встановлено, що 07.06.2017 Кабінет міністрів України постановою №413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель затвердив Стратегію удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними». На разі, позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області із заявою 25.04.2017 року, проте на час розгляду справи відповідачем не прийнято рішення щодо розгляду вказаної заяви, а лише винесено лист від 10.07.2017 року № В-385/1-3772/6-17, який несе інформативно-розяснюючи характер.
Таким чином, суд вважає за можливе зобовязати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та прийняти відповідне рішення на час звернення позивача до відповідача.
Відмовляючи в задоволенні позову в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровської області про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, викладену в листі від 10.07.2017 року № В-385/1-3772/6-17, суд зазначає наступне, вказаний лист, не є рішенням в розумінні чинного законодавства, а несе лише інформативно-розяснюючи характер, а отже не створює для позивача жодних юридичних наслідків.
В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
У відповідності з п.п.1, 2 ч.2 ст.162 КАС України, суд в порядку адміністративного судочинства може визнати протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення та зобовязати відповідача вчинити певні дії.
Таким чином, суд вважає, за можливе зобовязати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та прийняти відповідне рішення на час звернення позивача до відповідача., з урахуванням висновків суду у даній справі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 122, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області про зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.
Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та прийняти відповідне рішення на час звернення позивача до відповідача.
В задоволенні решти позову - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2017 року.

Суддя ОСОБА_4