Справа № 607/8928/17
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.10.2017 Справа №607/8928/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської областів складі:

головуючого судді: Кунцьо С.В.

з участю секретаря с/з: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: ОСОБА_3 РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області,

про: скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_3 РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 290415 від 17 липня 2017 року та закриття провадження у справі.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 07 липня 2017 року старшим інспектором роти з ДН ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі БР № 290415, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до даної постанови 07 липня 2017 року о 23.00 год. громадянин ОСОБА_2 в с. Соборне Тернопільського району, керував автомобілем марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1, не мав при собі та не предявив для перевірки посвідчення водія, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України. Із зазначеною постановою не згідний та вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки не вчиняв адміністративного правопорушення.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав та суду пояснив, що під час винесення постанови інспектором поліції, він особисто не був присутнім, а у автомобілі перебували його дружина з дитиною та тітка . Пізніше йому стало відомо, що дана постанова виносилася із документів, які знаходилися в його транспортному засобі, які інспектор самостійно взяв, а саме технічний паспорт та страховий поліс. Тому просить скасувати постанову, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Представник відповідача ОСОБА_3 РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, заяв чи заперечень на адресу суду від останнього не надходило.

За наявності вказаних обставин, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із таких міркувань.

Згідно ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти:

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 589945, громадянин ОСОБА_2 07 липня 2017 року о 23.00 год.. в с. Соборне Тернопільського району, керував автомобілем марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1, не мав при собі та не предявив для перевірки посвідчення водія, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно постанови серії БР № 589945 від 07 липня 2017 року, винесеної старшим інспектором роти з ДН ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4, на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до п.2.1 «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Із пояснень позивача вбачається, що він дійсно 07.07.2017 року керував транспортним засобом марки «ВАЗ», однак не міг предявив документи поліцейському на його вимогу, оскільки документи, які водій при собі повинен мати під час керування транспортним засобом, знаходилися у автомобілі, а він відійшов по особистих справах.

Відтак, обов'язковою ознакою правопорушення ст.126 КУпАП, є саме факт керування транспортним засобом водієм, чого субєктом владних повноважень в даному випадку не доведено, оскільки наявні у справі докази, зокрема, постанова не дає суду достатніх підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, в даному випадку до постанови не були долучені докази, на підтвердження викладених у ній обставин притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що всі сумніви та суперечності трактуються на користь особи, притягнутої до відповідальності, та обвинувачення не може базуватись на припущеннях, а тому вважає, що за таких обставин в матеріалах справи немає підтвердження, що в діях ОСОБА_2 явний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Окрім цього у позові ОСОБА_2 просить закрити провадження у справі, однак суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до п.1 ст.247 КУпАП,- провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, але прийняття відповідного рішення про закриття провадження у справі відноситься до компетенції органу, які уповноважені законом на розгляд даної категорії справ про адміністративні правопорушення, тобто вирішується органом, що виносить таку постанову, а не при оскарженні постанови в адміністративному порядку. До компетенції суду не входить вирішення питання про закриття провадження у справі при розгляді відповідно до вимог ст.171-2 КАС України позовів з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки судом не вирішується питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності певної особи, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд має право визнати незаконними і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити в цьому, а зазначене свідчить про те, що адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження по справах про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено належними і допустимими доказами правомірності прийнятої ним постанови, тоді як у ст. 62 Конституції України зазначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь Таким чином, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, а тому постанову серії БР 290415 від 07.07.2017 р. слід скасувати, а вимога позивача щодо закриття провадження в справі - задоволенню не підлягає, оскільки на підставі п.1 ч.1 ст. 17 КАС України даний спір являється спором фізичної особи із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення та не є справою про адміністративне правопорушення

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 11, 17, 70, 71, 158, 160-163, 167, 171-2 КАС України, ст. ст. 126, 159, 247, 251, 280, 288, 289 КУпАП, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 290415 від 07 липня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

В частині позовних вимог щодо закриття провадження у справі - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи

Головуючий суддяОСОБА_5