Справа № 607/11080/14-а
Суддя: Дзюбич В. Л.
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.08.2017 Справа №607/11080/14-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., з участю секретаря судового засідання Зубко О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 липня 2014 року у справі № 607/11080/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобовязання виплатити державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьох річного віку за нововиявленими обставинами, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 липня 2014 року, яке ухвалено в адміністративній справі № 607/11080/14-а, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобовязання виплатити державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку відмовлено.

ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про перегляд постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 липня 2014 року за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування поданої заяви позивач ОСОБА_1 вказала, що під час вирішення Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області справи № 607/11080/14-а існували обставини, що вплинули на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та позивачу.

Позивач зазначила, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 9 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України. Суд під час вирішення справи застосовує законодавство, яке опубліковане в офіційних друкованих виданнях якими є «Офіційний вісник України», газети «Урядовий курєр», «Голос України», журнал «Відомості Верховної Ради України» і бюлетень «Офіційний вісник Президента України». Суди під час вирішення справи часто застосовують законодавство, яке міститься на веб-порталі Верховної Ради України (http://www.rada.gov.ua) і веб-порталі «Право України від ЛІГА:ЗАКОН» (http://pravo.ligazakon.ua).

Позивач вказала, що під час вирішення справи № 607/11080/14-а Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області були використані дані про законодавство виключно з веб-порталу Верховної Ради України (http://www.rada.gov.ua) і веб-порталу «Право України від ЛІГА:ЗАКОН» (http://pravo.ligazakon.ua). Суд не використовував законодавство, яке було опубліковане в офіційних друкованих виданнях, а тому факт вибору судом джерела законодавства України (дані про законодавство на веб-порталах) мало суттєве, вирішальне значення для вирішення справи, оскыльки внаслідок такого вибору була допущена судова помилка виходячи із наступного.

У мотивувальній частині постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 липня 2014 року зазначено, що: «Відповідно до вимоги ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», яка є чинною та діяла в період з 01.01.2014 р. по 30.06.2014 р., допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень».

Дані на офіційному веб-порталі Верховної Ради України (http://www.rada.gov.ua) і веб-порталі «Право України від ЛІГА:ЗАКОН» (http://pravo.ligazakon.ua) підтверджують, що принаймні, з 01.01.2014 р. по30.06.2014 р. ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» діяла у такій редакції: «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень».

Із наведеного, на думку позивача, можна зробити обґрунтований висновок, що Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області під час вирішення справи № 607/11080/14-а використовував дані про законодавство з офіційного веб-порталу Верховної Ради України (http://www.rada.gov.ua) і веб-порталу «Право України від ЛІГА:ЗАКОН» (http://pravo.ligazakon.ua), бо наведена в постанові суду і на веб-порталах ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» є ідентичними.

Позивач вказала, що насправді на веб-порталі Верховної Ради України (http://www.rada.gov.ua) і веб-порталі «Право України від ЛІГА:ЗАКОН» (http://pravo.ligazakon.ua) в період часу з 01 вересня 2009 року по 30 червня2014 року містилася неактуальна (нечинна) редакція ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Доказом того, що під час вирішення справи № 607/11080/14-а ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» не діяла в тій редакції, яка міститься на веб-порталі Верховної Ради України (http://www.rada.gov.ua) і веб-порталі «Право України від ЛІГА:ЗАКОН» (http://pravo.ligazakon.ua) та значиться як чинна (відтак і була процитована у постанові від 26.07.2014 р.) є положення Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Позивач вказала, що аналізуючи в сукупності п. 23 Розділу II Розділ III Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» можна зробити беззаперечний висновок, що ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в редакції: «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень» діяла до 31 грудня 2008 року.

Однак, з невідомих причин, ця редакція ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» значиться на веб-порталі Верховної Ради України (http://www.rada.gov.ua) і веб-порталі «Право України від ЛІГА:ЗАКОН» (http://pravo.ligazakon.ua) як така, що є чинною з 01 січня 2009 року по 30 червня 2014 року.

Ця обставина, на думку позивача, не була відома Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області та позивачу під час вирішення цієї справи, однак вона вплинула на остаточне судове рішення - постанову від 26 липня 2014 року, оскільки суд дав юридичне (правове) обґрунтування судовій справі, спираючись на неактуальну (нечинну) редакцію ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», яка містилася на веб-порталі Верховної Ради України (http://www.rada.gov.ua) і веб-порталі «Право України від ЛІГА:ЗАКОН» (http://pravo.ligazakon.ua).

Отже, на думку позивача обставиною, що вплинула на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 липня 2014 року і не була відомою суду та позивачу під час вирішення справи № 607/11080/14-а є наступний факт - наявність на веб-порталі Верховної Ради України (http://www.rada.gov.ua) і веб-порталі «Право України від ЛІГА:ЗАКОН» (http://pravo.ligazakon.ua), які були використані судом як джерело законодавства України, неактуальної (нечинної) редакції ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Тернопільським міськрайонний судом Тернопільської області з незалежних від нього причин був хибно сприйнятий зміст (текст) нормативно-правового акта (його частини). Це має істотне значення для правильного вирішення справи та є, на думку позивача, нововиявленою обставиною.

Із вказаних підстав позивач просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області прийняту 26 липня 2014 року в адміністративній справі № 607/11080/14-а скасувати та прийняти в адміністративній справі нову постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Представник позивача в судовому засіданні заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами підтримав, просить її задовольнити.

Представник відповідача щодо задоволення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами заперечив. У письмових поясненнях вказав, що Управління при проведенні виплати державної допомоги у 2014 році керувалося Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та постановою Кабінетом Міністрів України «Про Порядок призначення та виплати державної допомоги сімям з дітьми» від 27.12.2001р. №1751.

Відповідно до ч. 1 ст.15 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Відповідно до п. 22 постанови Кабінету Міністрів України «Про Порядок призначення та виплати державної допомоги сімям з дітьми» від 27.12.2001р. №1751 (є чинними на момент звернення позивача ОСОБА_1В.) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 р. - 50 відсотками, з 1 січня 2009 р. - 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 гривень.

Згідно із п.2 ст.19 вищезазначеної постанови виплата допомоги в розмірі, що перевищує мінімальний, здійснюється протягом шести календарних місяців. Якщо особа, якій призначена допомога, після закінчення зазначеного строку не підтвердила право на призначення допомоги у розмірі, що перевищує мінімальний, допомога виплачується у мінімальному розмірі.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 30.12.2011 року, їй призначена допомога по догляду за дитиною до трьох років непрацюючим жінкам з 30.12.2011р. по 28.10.2014 р. по 130 грн. щомісяця без урахування доходів.

ОСОБА_1 не надавала відомості про доходи сімї при зверненні за призначенням допомоги, тому управління провело нарахування і виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку відповідно до чинного законодавства у розмірі 130 грн.

Для призначення допомоги у розмірі, що перевищує мінімальний, подається в установленому порядку довідка про склад сім'ї та декларація про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї (відповідно до пп.З.п.22 постанови КМУ від 27.12.2001р. № 1715 «Порядок призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми»).

Оскільки, заявниця звернулася із заявою про призначення даної допомоги без урахування доходів, не надавала відомості про доходи сімї при зверненні за призначенням допомоги, тому управління провело нарахування і виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку відповідно до чинного законодавства у мінімальному розмірі, 130 грн. Тому управління не має права здійснити перерахунок чи вчинити будь які інші дії.

Відповідно до Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Відповідно до ст. 117 Конституції України постанови Кабінету Міністрів України є обов'язковими до виконання.

Відповідно до вимог п.1 ст.48 глави 8 розділу II Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. В ст.7 Бюджетного кодексу України визначено принцип цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями.

Також п.1 ст.23 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь - які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Відповідно до ст. 116 Бюджетного кодексу України порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме: взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України.

Разом з тим, практикою судів щодо вирішення аналогічних спорів, відмовлено у задоволені позовів.

Відповідно до норм ст. 245 КАСУ підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значеннядля взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти вже існували під час розгляду спору в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді адміністративної справі, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.

Оскільки зазначена позивачем обставина на яку він посилається як на нововиявлену під час розгляду спору в суді не існувала, а зявилася після ухвалення судового рішення судом першої інстанції, її не можна вважати нововиявленою. ОСОБА_1 того - перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається. ОСОБА_1 того, що норми Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», постанови Кабінету Міністрів України «Про Порядок призначення та виплати державної допомоги сімям з дітьми» від 27.12.2001р. №1751 не змінилися.

За вказаних обставин відповідач вважає, що підстав для провадження за нововиявленими обставинами не існує, а тому просить заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 245 КАС України підставами для перегляду рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

За вказаних обставин справи суд вважає, що посилання позивача на те, що нововиявленими обставинами у справі є те, що суд не використав законодавство, яке було опубліковане в офіційних друкованих виданнях, зокрема не використав вірну редакцію ст. ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, що мало суттєве, вирішальне значення для вирішення справи, оскільки внаслідок такого вибору була допущена судова помилка судом до уваги не береться, оскільки такі обставини, на думку суду, не можуть вважатись нововиявленими обставинами у справі, оскільки, відповідно до положень ч.2 ст. 245 КАС України,нововиявленимиобставинамиє такі обставини, які не могли бути на час розгляду справи відомі особі, тобто позивачу, яка звертається із заявою, а не суду, в звязку із чим позивач в ході розгляду справи мав можливість доводити суду, які норми чинного законодавства України, із яких офіційних джерел та у яких редакціях підлягають до застосування при вирішенні виниклого між сторонами спору, в той час як невірне застосування судом норм чинного законодавства України повинно трактуватись не нововиявленою обставиною, а допущенням помилки при застосуванні норм чинного законодавства України, за умови доведеності такого факту, що є підставою для перегляду такого рішення в порядку апеляційного чи касаційного провадження, а не у порядку провадження за ново виявленими обставинами.

Більше того, позивач оскаржував постанову Тернопільського міськрайонного суду від 26 липня 2014 року в апеляційному порядку та в обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначав, що суд першої інстанції під час вирішення адміністративної справи застосував до спірних правовідносин норму закону, яка втратила чинність, наслідком чого є прийняттям судом незаконного рішення, яке, на думку позивача, підлягає до скасування.

За результатами розгляду апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 апеляційним адміністративним судом 03 березня 2016 року прийнято ухвалу, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 26 липня 2014 року без змін. Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справи і ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин справи суд вважає, що заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 липня 2014 року в адміністративній справі №607/11080/14-а слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 245, 253 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 липня 2014 року в адміністративній справі № 607/11080/14-а залишити без задоволення.

Копію ухвали направити особам, які брали участь у справі.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до ОСОБА_2 апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Особи, які не були присутні під час оголошення ухвали вправі подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_3