Справа № 161/17545/16-а
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року № 876/6517/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, яким просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у поновленні йому виплати пенсії державного службовця та зобовязати відповідача поновити йому з 16.06.2016 року виплату пенсії державного службовця в розмірі і на умовах, визначених відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії) та ст. 35 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», які враховувалися при визначенні його пенсії за період з 08.06.2010 року до 16.06.2015 року.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 березня 2017 року позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що відмова відповідача у поновленні позивачу з 16.06.2016 року виплату пенсії державного службовця в розмірі і на умовах, визначених відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ є протиправною та необґрунтованою.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що суд порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що підстав для переведення ОСОБА_1 на пенсію по ІІ групі інвалідності за нормами Закону України «Про державну службу» № 3723 немає, оскільки ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889, що набрав чинності з 01.05.2016 року, передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Тому, на думку відповідача, з 01.06.2015 року пенсії відповідно до Закону не призначаються, а призначені до 01.06.2015 року не перераховуються

В звязку з відсутністю клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, колегія суддів відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, у 2010 році ОСОБА_1 було призначено пенсію по інвалідності (йому було встановлено ІІ групу інвалідності) відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ (який був чинним на той час)

Перед виходом на пенсію працював на посаді заступник начальника відділу Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, стаж державної служби становив 12 років 11 місяців 14 днів.

15.06.2015 року за результатами повторного огляду медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 було встановлено ІІІ групу інвалідності загального захворювання на один рік, в звязку з чим з йому було встановлено новий (менший) розмір пенсії.

За результатами повторного огляду медико-соціальної експертизи від 16.06.2016 року ОСОБА_1 було встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання.

Однак перерахунок пенсії позивача в звязку із зміною групи інвалідності був здійснений відповідачем не на підставі Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, а на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

04.10.2016 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про поновлення призначеної у 2010 році пенсії державного службовця з врахуванням стажу державної служби та поновлення з 01.07.2016 року ІІ групи інвалідності.

Однак листом від 21.10.2016 року № 2721/І-01 відповідач повідомив про відсутність підстав для задоволення заяви про поновлення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки з 01.06.2015 року пенсії відповідно до цього Закону не призначаються, а призначені до 01.06.2015 року не перераховуються.

Також Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області листом від 08.11.2016 року № 717/3-05 повідомило позивача про те, що підстав для переведення на пенсію по ІІ групі інвалідності за нормами Закону України «Про державну службу» № 3723 немає, оскільки ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889, що набрав чинності з 01.05.2016 року, передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Відповідно до п. 2 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 Закон № 3723 втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених в п. 10. і 12 цього розділу. Пунктами 10 і 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 передбачене право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону № 3723 в порядку визначеному для осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах державних службовців, особам, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723 та особи, які на день набрання чинності цим Законом мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723 незалежно від факту роботи.

Колегія суддів вважає правильним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних дій відповідача, виходячи з наступного.

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії, було передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати. Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частинами другою і п'ятою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особам, визнаним інвалідами I та II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I та II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Пунктом 13 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії, було передбачено, що в разі якщо особа має право на отримання пенсії, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу» (3723-12) та цього Закону, призначається одна пенсія, щомісячне довічне грошове утримання за її вибором.

Відповідно до законодавчого визначення, наведеного в ст. 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 2 ст. 45 цього Закону визначено, що пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Із змісту наведених вище норм слідує, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі протягом невизначеного періоду часу (безстроково), тому не можуть бути призначені на певний строк (крім окремих видів пенсії), а визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії. Також слід зазначити, що пенсія за віком призначається особі лише один раз і кінцевий строк, на який вона призначається, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому її визначенню та суті та обмежує право особи на отримання пенсії.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно з п. 13 Прикінцевих положень цього Закону у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах.

Проаналізувавши зміст наведених норм законодавства, колегія суддів зазначає, що якщо особі пенсія була призначена відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, вона повинна виплачуватись до припинення права та таку пенсію чи до переведення на інший вид пенсії, який здійснюється виключно на підставі заяви пенсіонера. Однак, здійснивши перерахунок пенсії ОСОБА_1 в звязку із повторним встановленням йому 16.06.2016 року ІІ групи інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Луцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області фактично перевело позивача на пенсію відповідно до іншого закону без подання ним відповідної заяви, що є грубим порушенням зазначених вище норм законодавства.

Посилання відповідача на ту обставину, що Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІ втратив чинність з 01.05.2016 року, в звязку з чим, за його твердженням, з цього дня пенсії відповідно до цього Закону не призначаються, а призначені не перераховуються, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки такі доводи суперечать вимогам п. 13 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п. ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області залишити без задоволення.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 березня 2017 року у справі № 161/17545/16-а за позовом ОСОБА_1 до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5