Справа № 804/5058/17
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2017 р. Справа № 804/5058/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Голобутовський Р.З.,
судді: Бондар М.В., Царікова О.В.,
представника позивача: ОСОБА_1,
представника відповідача: ОСОБА_2,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Державної фіскальної служби України про стягнення коштів, визнання недійсним запису в трудовій книжці та зобовязання внести зміни до трудової книжки, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, Міністерства доходів і зборів України про стягнення коштів, визнання недійсним запису у трудовій книжці та зобовязання внести зміни до трудової книжки на новий судовий розгляд в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, згідно ухвали Вищого адміністративного суду України від 27 липня 2017 року.
Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області подано письмові заперечення проти позову, в яких відповідач просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що порядок проходження служби в органах внутрішніх справ регламентується спеціальним законодавством, а саме Положенням №114, яким не передбачено сплату середнього заробітку у разі затримки розрахунку при звільненні.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення Державної фіскальної служби» від 21.05.2014 року № 160 утворено Державну фіскальну службу як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів шляхом перетворення.
У зв'язку з проведеною реорганізацією, на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України" від 06.08.2014 року № 311, зокрема, по Дніпропетровській області створено Головне управління ДФС у Дніпропетровській області; реорганізовано Головне управління Міндоходів у Дніпропетровській області шляхом приєднання до новоствореного територіального органу Державної фіскальної служби.
Відповідно до вимог статті 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті передання всього майна, прав та обовязків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.
Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Стаття 55 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.
Таким чином, Державна фіскальна служба є правонаступником Міністерства доходів і зборів, Головне управління ДФС у Дніпропетровській області є правонаступником Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, що є підставою для заміни відповідачів у справі правонаступником.
Розглянувши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.
12 листопада 2013 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, Міністерства доходів і зборів України про:
- визнання недійним запису у трудовій книжці №16;
- зобовязання внести зміни до трудової книжки, а саме: запис про роботодавця Державна податкова адміністрація України, відомості про роботу прийнятий на посаду оперуповноваженого другого сектору відділу візуального спостереження міжрегіонального управління із оперативного документування управління податкової міліції органів ДПА у Дніпропетровській області, додати запис про перейменування Державної податкової адміністрації України в Державну податкову службу України із зазначенням дати та підстави перейменування, додати запис про реорганізацію Державної податкової служби України в Міністерство доходів і зборів України із зазначенням дати та підстави перейменування, змінити запис про дату звільнення з 16 липня 2013 року на 26 липня 2013 року, змінити запис відомості про роботу із звільнений зі служби в податковій міліції органів Державної податкової служби на звільнений у запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом г Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів) з посади старшого оперуповноваженого управління податкової міліції ДПС у Дніпропетровській області.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року, позов задоволено частково, стягнуто з ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 1358,75 грн.; визнано недійсним запис №16 у трудовій книжці ОСОБА_1; зобов'язано Міністерство доходів і зборів України видати наказ, в якому вказати днем звільнення день видачі позивачу трудової книжки - 26 липня 2013 року та внести в трудову книжку відповідний запис; стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 240,88 грн. В задоволенні решти позову відмовлено.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 липня 2017 року скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2014 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, а справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Згідно з наказом про звільнення ОСОБА_1 від 12 липня 2013 року №0072-о/д позивачу передбачено виплату одноразової грошової допомоги відповідно до статті 9 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Судом встановлено, що одноразову грошову допомогу виплачено позивачу частково 19 серпня 2013 року, а остаточний розрахунок з ним проведено 3 жовтня 2013 року, тобто, відбулась затримка при розрахунку.
Так, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, що затверджене постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення №114), не передбачено проведення виплат середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.
Верховний Суд України у постанові від 17 липня 2015 року (справа № 21-8а15) зазначив, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Податковим кодексом України та Положенням №114, які є спеціальними у спірних правовідносинах щодо позивача, не врегульовано питання щодо порядку виплати грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні. Водночас такий порядок встановлений Кодексом законів про працю України.
У статті 116 КЗпП України визначено строки розрахунку при звільненні працівника, порушення яких роботодавцем відповідно до статті 117 цього Кодексу є підставою для виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Статтею 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.
Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.
За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів, тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.
Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком
Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Наказом Державної податкової служби України від 12 липня 2013 року №0072-од старшого оперуповноваженого управління податкової міліції ДПС у Дніпропетровській області ОСОБА_1 звільнено з посади та податкової міліції з 16 липня 2013 року у запас Збройних Сил України через скорочення штатів за підпунктом г пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114.
Трудова книжка, військовий квиток та витяг наказу про звільнення отримано ОСОБА_1 26 липня 2013 року, що підтверджується копією розписки.
У звязку з цим суди правильно визнали недійсним запис №16 у трудовій книжці ОСОБА_1 та зобов'язали Міністерство доходів і зборів України видати наказ, в якому вказати днем звільнення день видачі позивачу трудової книжки - 26 липня 2013 року і внести в трудову книжку відповідний запис.
Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 був звільнений 26 липня 2013 року. Період затримки розрахунку складає 48 робочі дні з 26 липня 2013 року по 03 жовтня 2013 року (день остаточного розрахунку).
Відповідно до витягу з розрахункових відомостей ОСОБА_1 за період з 31.05.2007 р. по 31.08.2013 р. (том 1, а.с. 189 - 191), нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 за травень 2013 року становить 3816,04 грн., за червень 2013 року 3996,80 грн. Загальна сума виплаченої позивачу заробітної плати за травень червень 2013 р. складає 7812,84 грн.
Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, на підставі зазначених норм законодавства, встановлених судом обставин справи та наданих сторонами доказів на підтвердження своєї позиції, суд робить висновок, що адміністративний позов ОСОБА_1 є таким, що підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до підпунктів 2, 3 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду про присудження виплати заробітної плати у межах стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби підлягає негайному виконанню.
Керуючись ст.ст. 69, 86, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Державної фіскальної служби України про стягнення коштів, визнання недійсним запису у трудовій книжці та зобовязання внести зміни до трудової книжки в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні з 26 липня 2013 року по 03 жовтня 2013 року задовольнити.
Постанову суду звернути до негайного виконання.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складено 17.10.2017 року.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6