Справа № 522/23909/16-а
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 522/23909/16-а

Категорія: 3.4 Головуючий в 1 інстанції: Домусчі Л.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Лукянчук О.В.,
судді -Градовського Ю.М.
при секретарі -Величко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення в країну походження, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2016 року громадянин Афганістану ОСОБА_5 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (надалі - відповідач, ДМС), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення №81 ДМС від 05.12.2016 року про примусове повернення за межі України, із зобов'язанням покинути територію України до 11.12.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що рішення ДМС є протиправним та підлягає скасуванню.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 19.05.2017 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 02.12.2016 року співробітниками ДМС було виявлено в АДРЕСА_1 громадянина Афганістану ОСОБА_5, уродженця м. Кабул, район Дедана, ІНФОРМАЦІЯ_2, за національністю - таджик, за віросповіданням - мусульманин-суніт.

Перевіркою документів було встановлено, що позивач порушив правила перебування іноземців в Україні - ухилився від виїзду з України після закінчення терміну перебування, чим порушив Порядок продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою КМ України №150 від 15.02.2012 року.

Позивач до України прибув з метою праці та створення сім'ї. Кордон перетинав 11.11.2011 року, нелегально, поза межами прикордонних пунктів пропуску.

На даний час позивач на території України перебуває незаконно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

З заявою про добровільне повернення, відповідно до ч.3 ст.25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», позивач до ДМС не звертався.

02.12.2016 року за порушення ч.1 ст.203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виразилося в порушенні правил перебування в Україні, тобто ухилення від виїзду з України після закінчення строку перебування, по відношенню до позивача, було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Постановою від 02.12.2016 року про накладання адміністративного стягнення на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн..

Також, у ході перевірки стало відомо, що позивач після нелегального перетину кордону, поза межами прикордонних пунктів пропуску, 09.04.2012 року звернувся до Управління у справах біженців та іноземців ГУ ДМС України в Одеській області з заявою про визначення його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

08.06.2012 року наказом заступника начальника ГУ ДМС України в Одеській області прийняте рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту громадянину Афганістану ОСОБА_5.

08.01.2014 року за результатами розгляду особової справи громадянина Афганістану ОСОБА_5 НОМЕР_1 Управління дійшло до висновку про доцільність відмовити заявнику у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Рішенням ДМС України №79-14 від 28.02.2014 року відмовлено позивачу у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Отже, з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, на підставі ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» ДМС було прийнято рішення №81 від 05.12.2016 року про примусове повернення позивача в країну громадянського походження.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач порушує законодавство України, і не має законних підстав для перебування в Україні.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст.3 розділу І Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч.1 ст.9 розділу II Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Частиною 1 ст.16 розділу II зазначеного вище Закону передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Частиною 15 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, не передбачених частинами 2 - 14 цієї статті, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно ч.4 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

Відповідно до ч.1 ст.21 розділу II Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в'їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Тобто, наведеним абзацом ст.21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» зазначено, що перетинання державного кордону у разі в'їзду в Україну або транзитний проїзд через територію України громадянами держав, перелік яких зазначено у додатку 5, та особами без громадянства, які постійно проживають у зазначених державах, здійснюються після подання ними підтвердження фінансового забезпечення свого перебування в Україні, транзитного проїзду через територію України та виїзду за межі України.

Згідно до п.14 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України;

Відповідно до ч.1 ст.23 розділу III Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 2 ст.25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що «...іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій».

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» «іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України)...».

Як вже зазначалося вище, рішенням ДМС України №79-14 від 28.02.2014 року було відмовлено позивачу у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Позивач оскаржив вказане рішення до Одеського окружного адміністративного суду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07.07.2014 року по справі №815/3501/14 у задоволені позову було відмовлено. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.11.2014 року вказана постанова суду залишена без змін.

Також, з матеріалів справи вбачається, що накладений, постановою від 02.12.2016 року про накладання адміністративного стягнення, на позивача штраф в розмірі 510,00 грн., за ухилення від виїзду після закінчення терміну перебування та порушення правил перебування в Україні, був сплачений позивачем, що свідчить про те, що позивач визнав вказане правопорушення.

Після наведених обставин ДМС 05.12.2012 року винесено спірне рішення №81 про примусове повернення позивача в країну походження і зобов'язано його покинути територію України у термін до 11.12.2016 року. Зазначене рішення позивач отримав 05.12.2016 року.

Враховуючи наведені обставини справи та норми законодавства, колегія суддів робить висновок, що спірне рішення ДМС №81 від 05.12.2012 року є правомірним та обґрунтованим.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.199, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 27 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: О.В. Лукянчук Ю.М. Градовський