Справа № 820/2150/17
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 р. Справа № 820/2150/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2017р. по справі № 820/2150/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе"

до Державної фіскальної служби України третя особа Східна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання незаконною відмови та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе" (далі за текстом - ПАТ "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе", позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі за текстом - відповідач), в якому просив суд:

- визнати незаконною відмову Державної фіскальної служби України надати Публічному акціонерному товариству "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе", код в ЄДР 05750295, розстрочення податкового боргу з податку на землю у сумі 20841801,50 грн. (Двадцять мільйонів вісімсот сорок одна тисяча вісімсот одна гривня 50 кой.);

- зобов'язати Державну фіскальну службу України надати Публічному акціонерному товариству "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе", код в ЄДР 05750295, розстрочення податкового боргу з податку на землю у сумі 20 841 801,50 грн. (Двадцять мільйонів вісімсот сорок одна тисяча вісімсот одна гривня 50 коп.) на дев'ять місяців до 28 лютого 2018 року з періодами сплати рівними частками кожного місяця впродовж червня 2017 - лютого 2018 року, а саме: до 30.06.-2315756 грн., до 31.07.-2315756 грн., до 31.08.-2315756 грн., до 29.09.-2315756 грн., до 31.10-2315756 грн., до 30.11.-2315756 грн., до 28.12-2315756 грн., до 31.01.2018 - 2315756 грн., до 28.02.2018 - 2315756 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2017 року зазначений адміністративний позов задоволено частково.

Визнано незаконною відмову Державної фіскальної служби України надати Публічному акціонерному товариству "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе", код в ЄДР 05750295, розстрочення податкового боргу з податку на землю у сумі 20841801,50 грн."

Зобов'язано Державну фіскальну службу України надати Публічному акціонерному товариству "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе", код в ЄДРОУ 05750295, розстрочення податкового боргу з податку на землю у сумі 16210292,00 грн. на сім місяців до 28 грудень 2017 року з періодами сплати рівними частками кожного місяця впродовж червня 2017 - грудня 2017 року, а саме: до 30.06.2017 року -2315756 грн., до 31.07.2017 року -2315756 грн., до 31.08.2017 року -2315756 грн., до 29.09.2017 року -2315756 грн., до 31.10.2017 року -2315756 грн., до 30.11.2017 року -2315756 грн., до 28.12.2017 року -2315756 грн.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального права, а саме п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.п.20.1.29 п.20.1 ст.20 ПК України щодо дискреційних повноважень органів державної податкової служби та приписів ст.100 ПК України, п. 3.1, 3.2 Порядку №574, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2017 року залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню, із прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16.03.2017 року позивач звернувся до Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області із заявою щодо надання розстрочення податкового боргу з земельного податку на суму 20 841 801,5 грн. рівними частками кожного місяця впродовж квітня-грудня 2017 року.

Східною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області згідно пункту 3.2 розділу III Порядку №574 відповідна інформація була направлена до ГУ ДФС у Харківській області листом від 16.03.2017 року № 1764/8/20-38-17-01-08.

ГУ ДФС у Харківській області листом від 16.03.2017 року № 1533/8/20-40-17-02-09 направило до ДФС України відповідні документи для розгляду питання щодо можливості надання розстрочення податкового боргу позивача.

За результатами розгляду зазначених документів, ДФС України листом від 10.04.2017 року №8908/7/99-99-17-04-17 відмовлено в наданні розстрочення податкового боргу в зв`язку з недотриманням заявником вимог Переліку обставин та Порядку № 574.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було надані всі розрахунки та інформація, які вимагаються згідно Порядком розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань та податкового боргу платників податків, затвердженим наказом Міндоходів від 10.10.2013 року за №574 (надалі Порядок №574), а рішення про відмову в наданні розстрочення прийнято відповідачем за формальними підставами, що суперечить положенням ст..100 ПК України та п.п. 3.1, 3.2 Порядку №574.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду, але вважає, що мотиви та підстави за яких суд першої інстанції дійшов таких висновків є помилковими.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача, що суд першої інстанції зобов'язавши ДФС України надати позивачу розстрочення податкового боргу перебрав на себе дискреційні повноваження органу державної податкової служби.

Відповідно до пп. 20.1.29 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку , передбаченому законодавством.

Згідно пункту 100.2 ПК України платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 100.4 ПК України визначено, що підставою для розстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань та податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Згідно з п.100.3 ПК України порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до пункту 100.6 розстрочені суми грошових зобов'язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення.

Пунктом 100.7 ПК України визначено, що відстрочені суми грошових зобов'язань або податкового боргу погашаються рівними частками починаючи з будь-якого місяця, визначеного відповідним контролюючим органом чи відповідним органом місцевого самоврядування, який згідно із пунктом 100.8 цієї статті затверджує рішення про розстрочення або відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу, але не пізніше закінчення 12 календарних місяців з дня виникнення такого грошового зобов'язання або податкового боргу, або одноразово у повному обсязі.

Так, Порядок розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків затверджений Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року за № 574.

Відповідно до п.3.1 розділу III Порядку № 574 для розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем свого обліку або за місцем обліку такого грошового зобов`язання (податкового боргу) з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), пені, сплату яких платник податків просить розстрочити (відстрочити), а також строк розстрочення (відстрочення) та період сплати. При цьому окремо зазначаються суми, строк сплати яких ще не настав, а також строк сплати яких вже минув.

До заяви додається економічне обґрунтування, яке складається з : переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин; аналіз фінансового стану; графіка погашення розстрочених (відстрочених) сум; розрахунків прогнозних доходів платника, що гарантують виконання графіка погашення.

Підставою для розстрочення грошових зобов`язань (податкового боргу) платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, перелік яких визначено постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1235 "Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу і доказів існування таких обставин", а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов`язань (податкового боргу) та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Виходячи з наведених приписів ПК України та Порядку №574 рішення щодо розстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу податковий орган приймає за наслідками дослідження та оцінки наданих платником податків доказів на підтвердження існування обставин, перелік яких визначено постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року за №1235 «Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу і доказів існування таких обставин».

Відповідно до листа-рішення ДФС України від 10.04.2017 року відповідач, розглянувши документи щодо розстрочення податкового боргу ПАТ «ХТЗ ім.Орджонікідзе» з земельного податку на суму 20841801,50 грн., що надіслані ГУ ДФС у Харківської області разом з листом від 16.03.2017 року №1533/8/20-40-02-09, не вбачав підстав для надання розстрочення зазначеного податкового боргу, оскільки заявником не дотримано вимог Переліку обставин та Порядку.

Зміст зазначеного рішення складає лише перелік нормативно-правових актів, якими врегульовано правовідносини щодо вирішення питання про розстрочення податкового боргу.

Проте, відповідачем в рішенні не наведено із посиланням на докази встановлених ним обставин, при розгляді заяви позивача щодо розстрочення податкового боргу,мотивів та підстав, з яких відповідач виходив приймаючи рішення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом п.п. 1, 3 ч. 3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Перевіряючи рішення відповідача від 10.04.2017 року на відповідність його вимогам ч.2 ст.19 Конституції України та критеріям, визначеним п.п.1, 3 ч.3 ст.2 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що воно є необґрунтованим, оскільки в ньому взагалі не наведено жодної обставини, на підставі якої відповідач не вбачав підстав для надання розстрочення позивачу податкового боргу.

Виходячи з того, що відповідач в своєму рішенні не наведено обставин та підстав за яких ним було прийнято рішення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції задовольняючи позов через помилковість висновків відповідача щодо відсутності підстав надання позивачу розстрочення податкового боргу та зобов'язавши відповідача надати позивачу розстрочення податкового боргу, встановивши доведеність позивачем наявності існування обставин, перелік яких визначено постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року за №1235 «Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу і доказів існування таких обставин» перебрав на себе дискреційні повноваження органів державної податкової служби, визначені п.п.20.1.29 п.20.1 ст.20 ПК України, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Колегія суддів, вважає, що виходячи із змісту рішення відповідача від 10.04.2017 року, дискреційних повноважень органів державної податкової служби щодо вирішення питання про розстрочення податкового боргу, належним та достатнім способом захисту прав позивача є покладення на відповідача обов'язку розглянути заяву позивача про розстрочення податкового боргу у відповідності до приписів ст.100 ПК України та п.3.1, 3.2 Порядку №574 та прийняти вмотивоване рішення по суті заяви.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, із прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2017р. по справі № 820/2150/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе" задовольнити частково.

Визнати незаконною відмову Державної фіскальної служби України щодо надання Публічному акціонерному товариству "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе", код в ЄДР 05750295, розстрочення податкового боргу з податку на землю у сумі 20841801,50 грн."

Зобов'язати Державну фіскальну службу України розглянути заяву Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе" щодо розстрочення податкового боргу з податку на землю у сумі 20841801,50 грн. та прийняти вмотивоване рішення по суті заяви.

В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе" відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Шевцова Н.В.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Мінаєва О.М.
Повний текст постанови виготовлений 23.10.2017 р.