Справа № 646/4364/17
Суддя: Теслікова І. І.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№646/4394/17
Провадження№2-а/646/124/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.17 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі

головуючого - судді Теслікової І.І.,

за участі секретаря Біляєва М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Головного управління ДФС у Харківській області ОСОБА_2 на постанову про накладення адміністративного стягнення від 12.06.2017 року, що винесена на підставі протоколу від 29.05.2017 року №21, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до заступника начальника Головного управління ДФС у Харківській області ОСОБА_2, в якому просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 12.06.2017 року, що винесена на підставі протоколу від 29.05.2017 року №21 постановлену заступником начальника Головного управління ДФС у Харківській області ОСОБА_2 та надіслати справу на новий розгляд. В обґрунтування позову позивач зазначає, що вважає оскаржувану постанову такою, що не відповідає приписам законодавств, оскільки при її винесенні не враховано характеристику особи, що притягається до адміністративної відповідальності, помякшуючі та обтяжуючі обставини, чи в протиправна дія була здійснена саме ним, які наслідки та інше. Також вказує, що підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності став акт перевірки від 24.04.2017 року №3050/20-40-13-12-08/НОМЕР_1, на який ним подано заперечення та який він оскаржує в судовому порядку.

У судове засідання позивач не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що при винесенні постанови ГУ ДФС діяло відповідно до вимог та у порядку передбаченому чинними законодавством України, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

За результатами проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, оформленої актом від 24.04.2017 № 3050/20-40-13-04-08/НОМЕР_1 встановлено прушення ФОП ОСОБА_1 вимог:

-пунктів 177.2, 177.3, 177.4, підпункту 177.5.3 пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України, а саме: заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевіряється в розмірі 294438,35 грн., в тому числі за 2015 рік в сумі 170868,72 грн., та за 2016 рік в сумі 123 596,63 грн.

-статей 168, 176, підпунктів 1.2, 1.6 пункту 16і підрозділу 10 розділу XX Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями, а саме заниження податкового зобовязань зі сплати військового збору на загальну суму 23537,90 грн., в тому числі за 2015 рік в сумі 13240,44 грн., за 2016 рік в сумі 10297,47 грн.,

- підпункту 177.10 статті 177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. № 2755- VI із змінами та доповненнями, а саме неведення книги обліку доходів та витрат;

- пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-ІУзі змінами та доповненнями, а саме заниження податкового зобовязання з податку на доданку вартість на загальну суму 295357 грн., в тому числі за грудень 2016 року на суму 295357 грн., що призвело до завищення від'ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 295357 грн.. в тому числі за грудень 2016 року на суму 295357 грн;

-Розділів 1-3 Порядку заповнення та подання податкового агентами податкового розрахунку сум доходу нарахованого ( сплаченого) на на користь платників податку і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року № 4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 р. за 111/26556, п.176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI зі змінами та доповненнями, а саме не включення до зазначених родаткових розрахунків сум виплачених сум виплачених фізичним особам - підприємцям доходів за надані ними послуги та придбані ТМЦ протягом 2015-2016 років.

На висновки акту перевірки від 24.04.2017 № 3050/20-40-13-04-08/НОМЕР_1 ФО-П ОСОБА_1 надані заперечення, які залишені без задоволення (лист ГУ ДФС 15.05.2017 №704/ФОП/20-40-13-13-14).

За результатами перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення від 18.05.2017р. №000331315, №000341315, №000351315, №000361315, №000371315, №0003 81315, №000391315, №000331315, №000331315.

Податкове повідомлення-рішення від 18.05.2017 р. №.

ФО-П ОСОБА_1 в порушення п п.177.10 статті 177 ПКУ облік витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, для яких встановлена обов'язкова форма обліку, не здійснював у книгах обліку доходів та витрат. У звязку з цим визначення зокрема документально підтверджених витрат, безпосередньо повязаних з одержанням доходу, здійснено в ході перевірки на підставі первинних та банківських документів та відображено в Додатку №2 до Акту.

Визначення документально підтверджених витрат в ходів перевірки здійснено згідно пунктів 177.2, 177.3 та 177.4 статті 177 ПКУ. Перевіркою повноти визначення витрат, відображених у декларації про майновий стан та доходи,безпосередньо повязаних з одержанням доходу та документально підтверджених, з даними про суми витрат, визначеними в ході перевірки, з урахуванням пропорційності списання витрат, повязаних із закупівлею сировини, матеріалів, комплектуючих, товару, фактам отримання валового доходу встановлено завищення валових витрат на загальну суму 1554977,39 грн., в тому числі за 2015 рік на суму 796 710,23 грн., 2016 рік на суму - 758 267,16 грн., заниження суми чистого оподатковуваного доходу за період, що перевіряється в розмірі 1 569 193,82 грн., в тому числі за 2015 рік в розмірі 882 695,89 грн., 2016 рік в розмірі 686 497,93 грн., що призвело до заниження суми податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся, в розмірі 294 438,35 грн, в тому числі за 2015 рік в сумі 170 868,72 грн. та за 2016 рік в сумі 123 569,63 грн.

Податкове повідомлення-рішення від 18.05.2017р. №.

Перевіркою ФО-П ОСОБА_1 з питань визначення суми військового збору, нарахованого на чистий дохід отриманий від провадження підприємницької діяльності, з урахуванням порушень, викладених в пункту 2.1.2 Акту, встановлено заниження податкових зобовязань зі сплати військового збору у перевіряємому періоді в сумі 23537,90 грн., в тому числі за 2015 рік в сумі 13240,44 грн., за 2016 рік в сумі 10297,47 грн., чим порушено вимоги статей 168, 176, підпунктів 1.2, 1.6 пункту 16і підрозділу 10 розділу ПКУ.

Податкове повідомлення-рішення від 18.05.2017р. №.

Перевіркою встановлено порушення розділів 1-3 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 р. №4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 р. за №111/26556, п.176.2 ст.176 ПКУ, а сааме: не включення до зазначених податкових розрахунків сум виплачених фізичним особам -підприємцям доходів за надані ними послуги та придбані ТМЦ протягом 2015-2016 років.

Пунктом 119.2 статті 119 ПКУ передбачено, що неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку . тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Враховуючи, що вказане порушення вчинене ФОП ОСОБА_1 вперше протягом року, сума фінансової санкції з ПДФО складає 510 грн.

Податкове повідомлення-рішення від 18.05.2017р. №.

Відповідно до пп.177.10 ст.177 ПКУ встановлено, що фізичні особи - підприємці зобовязані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга) та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги та порядок її ведення визначаються центральним органом державної податкової служби. Зокрема, форма Книги, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядок її ведення затверджені наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013р. № 481.

ФОП ОСОБА_1 до ДФС України подано скаргу на вищевказані податкові повідомлення-рішення. Відповідно до рішення ДФС України від 16.06.2017 №7746/М/99- 99-11-02-01-14 строк розгляду скарги продовжено до 04.08.2017 (включно).

Згідно з п.п. 20.1.41 п.20.1 ст.20 ПКУ контролюючі органи мають право складати стосовно платників податків - фізичних осіб та посадових осіб платників податків - юридичних осіб протоколи про адміністративні правопорушення та виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення у порядку, встановленому законом.

Статтею 164 1 КУпАП передбачено, що неподання або несвоєчасне подання громадянами декларацій про доходи чи включення до декларацій перекручених даних, не ведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов'язкову форму обліку, тягне за собою попередження або накладення штрафу у розмірі від трьох до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Згідно ч.2 ст.69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі. При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

Між цим, за нормою ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.11 КАС України).

Відповідно до загального правила ч.2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу і не може виходити за межі позовних вимог. Вихід за межі позовних вимог можливий лише у виключних випадках.

Між цим, за нормою ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

29 травня 2017 року головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб управління податків і зборів ОСОБА_3 на ФОП ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164-1 КУпАП за відсутністю ФОП ОСОБА_1

У вищезазначеному протоколі відсутний підпис особи яка притягагається до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ФОП ОСОБА_1 щодо належного повідомлення останного про складання протоколу.

Крім того, 12.06.2017 року заступником начальника Головного управління ДФС у Харківській області ОСОБА_2 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення відносно ФОП ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 136,00 грн.

Положення ст.1 КУпАП встановлюють, що завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При цьому, у відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч.1 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою. Згідно ч.2 цієї статті, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

В цьому контексті, виходячи зі змісту ч.2 ст.61 Конституції України та сукупності досліджених матеріалів справи та сукупності наданих сторонами доказів, виходячи з приписів ст.254 КУпАП суд відмічає, що про те, що початок ініціювання процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка виражається спочатку у формі складення щодо особи відповідного протоколу, повинен ґрунтуватися на наявних на час складання протоколу доказах, які підлягають перевірці в ході процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. При цьому, важливим є належне повідомлення особи про початок ініціювання процедури щодо неї про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Аналіз наявних матеріалів справи об'єктивно свідчить про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ФОП ОСОБА_1 було допущено порушення його прав, передбачених ст.ст.256,268 КУпАП.

Згідно ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м'якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Згідно ст.268 КУпАП (права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності), справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Тобто, мова йде про своєчасність повідомлення особи про розгляд справи як обов'язковий елемент реалізації її прав при притягненні до адміністративної відповідальності, передбаченихКУпАП. При цьому, юридичний аналіз цих положень КУпАП свідчить про те, що справу про адміністративне правопорушення можливо розглядати у відсутність відповідної особи, якщо особа сповіщена про місце і час розгляду справи і від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. При цьому, логічне тлумачення можливості відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення при наявності певного клопотання особи про відкладення розгляду справи повинно тлумачитися також у своїй сукупності і з позиції причин, які наводить особа, яка притягується до адміністративної відповідності у відповідному клопотанні.

Системний аналіз положень вищевказаної статті вказує на те, що при притягненні до адміністративної відповідальності особа має право, зокрема, надавати пояснення по суті справи, знайомитися з матеріалами справи, заявляти певні клопотання, користуватися юридичною допомогою. Реалізація цих прав особи сприяє досягненню завдань КУпАП та повинна забезпечувати процедуру законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:

1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;

2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;

3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;

4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;

5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Враховуючи те, що ФОП ОСОБА_1 не був своєчасно (як про те вказано в ст.268 КУпАП) сповіщений про дату та час складення адміністративного протоколу щодо нього, порушено порядок притягнення особи до адміністративної відповідності (ст.246 КУпАП) та позбавлено його права скористатися правами, передбаченими ст.ст.256,268 КУпАП (на час складання протоколів про адміністративне правопорушення) та ст.268 КУпАП(на час винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення).

Згідно ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Також, відповідно до статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, виходячи з вищевикладеного аналізу обставин справи та доказів, що подані сторонами на засадах змагальності і диспозитивності, з урахуванням вимог ч.2 ст.61 Конституції України та Рекомендацій № R (91) 1 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року,суд приходить до висновку, що відповідачем у справі як суб'єктом владних повноважень не надані докази правомірності своїх дій щодо порядку притягнення ФОП ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164-1,; натомість, стороною позивача надані докази порушення такого порядку, відповідно, адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 підлягає задоволенню та є підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 12.06.2017 року винесену заступником начальника Головного управління ДФС у Харківської області про притягнення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 136,00 грн.

Відповідно до ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може прийняте одне з рішень, зокрема, скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд. З огляду на доводи, що викладені в обґрунтуванні заявленого позову та прийшовши до висновку про необхідність скасування постанови про накладання адміністративного стягнення від 12.06.2017 року з огляду на положення ст.293 КУпАП є необхідним направити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на новий розгляд.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.2 ст.19, ч.2 ст.61 Конституції України, ст.ст.7,9,245,246,251,252,254,268,280,293 КУпАП, ст.ст.8,9,69,71,72,159,160,163,171-2 КАС України, Рішенням Конституційного суду України №3-рп/2015 від 08.04.2015 рокущодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 171-2 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківської області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 12.06.2017 року - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 12.06.2017 року заступника начальника Головного управління ДФС у Харківської області ОСОБА_2 про притягнення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 136,00 грн.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 направити на новий розгляд.

Згідно Рішення Конституційного Суду України №3-рп/15 від 08.04.2015 року, справа №1-6/2015, постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови в письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя І.І. Теслікова