Справа № 812/1514/16
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 жовтня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1514/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Смішливої Т.В.,

при секретарі судового засідання: Бутенко К.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2, дов. № 1660/12-12-01-11 від 08.06.2017,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про визнання незаконною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.11.2016 № Ф-Ф-179-У,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 до Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання незаконною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.11.2016 № Ф-Ф-179-У.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.05.2017 отримав вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску від 05.05.2017 № Ф-542-17 на суму 8389,67 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25.11.16 отримав податкову вимогу від 11.03.16 № Ф-Ф-179-У про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 13289,67 грн.

Позивач вважає, зазначену податкову вимогу незаконною у звязку з тим, що заначений борг предявлений за 2013 та 2014 роки, який уже був стягнутий в примусовому порядку державно виконавчою службою. Також зазначив, що в суму боргу входить недоїмка зі сплати єдиного внеску за період 2014 та 2015 рік яка не підлягає сплаті та посилався на статтю 11 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02.09.2014 де в пункті 9-3 зазначено, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Тому, позивач вважає, що у звязку з проведенням на території м. Рубіжного Луганської області антитерористичної операції, у податкового органу відсутні законні підстави вимагати сплати боргу (недоїмку) який виник у період з 14.04.2014 та 2015 року.

Позивач у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеному у позові, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та пояснив, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 є платником єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування. За даними інформаційної системи органу доходів і зборів позивач станом на 31.10.16 позивач має борг зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 13289,67 грн. У звязку з чим позивачу було сформовано та направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) форми «Ф» від 16.11.2016 № Ф-179-У (недоїмка -4212,15 грн, штрафні санкції 1670,26 грн. пеня 7377,26 грн.). Вказав, що зазначена в оскаржуваній вимогі сума заборгованості складається з платежів які виникли в 2015 році, а тому посилання позивача про стягнення відповідачем заборгованості по сплаті єдиного внеску вдруге, є безпідставним тому як попередня вимога включала заборгованість попередніх років. Також зазначив, що відповідно до вимог Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі також Закон № 2464) зобов'язаний до 20 числа місяця, наступного за звітним сплачувати єдиний внесок. Щодо посилання позивача на зміни, внесені Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, вказав, що позивач не надавав до відповідача сертифіката Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини. Зазначив, що Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції не скасовує обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону 2464, а надає можливість платникам єдиного внеску на період проведення антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі. Тому у відповідача були відсутні підстави для звільнення позивача від виконання обовязків платника єдиного внеску та в свою чергу відповідач вважає, що вимога форми «Ф» від 16.11.2016 № Ф-179-У винесена законно, а тому просив суд відмовити у задоволені позовних вимог повністю. (а.с. 33-35).

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 КАС України, суд встановив наступне.

Фізична особа підприємець ОСОБА_3 (далі також ФОП ОСОБА_3М), рнокппоп НОМЕР_1, зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 02.03.2012, знаходиться на спрощеній системі оподаткування, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, А, кв.10, (а.с. 21).

ФОП ОСОБА_3 у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 є платником єдиного внеску.

З матеріалів справи та картки особового рахунку вбачається, що заборгованість зазначена в оспорюваній вимозі виникла у позивача з ІІ кварталу 2015 року (а.с. 43,101-117).

16 листопада 2016 року Рубіжанською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Луганській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-Ф-179-У, за якою недоїмка зі сплати єдиного внеску станом на 31.10.2016 у позивача становить 13289,67 грн.(а.с. 7).

Позивач 10 червня 2016 звернувся до Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області із заявою про скасування виниклої заборгованості по єдиному соціальному внеску (а.с. 9).

Сторони під час розгляду справи дійшли згоди, що заборгованість зазначена у вимозі від 16.11.2016 № Ф-Ф-179-У у сумі 13289,67 грн виникла у позивача у період 2015 2016 років та складається з недоїмки у сумі 4242,15 грн за четвертий квартал 2015 року та перший, другий квартали 2016 року, а також зі штрафних санкцій у сумі 1670,26 грн та пені - 7377,26 грн, нарахованих рішеннями від 23.11.2015 № НОМЕР_2 та від 30.06.2016 № НОМЕР_3.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених позовних вимог, оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача, суд виходить з такого.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування № 2464-VІ (далі Закон № 2464), зокрема частиною восьмою зазначеної статті передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції № 1669-VII від 02.09.2014 (далі - Закон № 1669), який набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, визначає серед іншого тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1669 внесено зміни до Закону № 2464, а саме підпункт б) розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 9-3 (пункт 9-4 в редакції Закону з 13.03.2015) такого змісту:

"9-4. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску у період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Суд зазначає, що ця норма є нормою прямої дії, яка не передбачає необхідність отримання сертифікату на підтвердження настання для особи форм-мажорних обставин (обставин непереборної сили) для її застосування.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

Суд звертає увагу відповідача на той факт, що саме перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу та стягнення за порушення Закону.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходження фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 є: Луганська область, м. Рубіжне, проспект Кірова, буд. 30, А, кв.10 та знаходиться на обліку в Рубіжанській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Луганській області .

Населений пункт м. Рубіжне входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р.

З огляду на дію пункту 9-4 розділу VIII Закону № 2464 позивач звільняється від виконання зобов'язань платника єдиного внеску, встановлених частиною другою статті 6 Закону № 2464, у тому числі передбачених підпунктом першим частини другої цієї статті, а саме, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок у період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

Як вбачається з матеріалів справи спірна вимога сформована 16 листопада 2016 року відповідно до статті 25 Закону № 2464-VІ, яка визначає заходи впливу та стягнення. За положеннями абзацу другого частини першої цієї статті її положення поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Саме за положеннями частини четвертої цієї статті орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відсутність (відстрочення в силу закону) обов'язку сплати внесків у період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції унеможливлює складання відповідачем та направлення позивачу спірної вимоги на момент її складання, а саме, станом на 16 листопада 2016 року.

Таким чином, спірна вимога про сплату недоїмки є протиправною на момент її формування.

Також суд зазначає, що спірна вимога сформована 16 листопада 2016 року відповідно до статті 25 Закону № 2464, яка визначає заходи впливу та стягнення. За положеннями абзацу другого частини першої цієї статті її положення поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Саме за положеннями частини четвертої цієї статті орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Саме з огляду на те, що спірна вимога є виконавчим документом та, за умови її чинності, надає відповідачу право предявлення вимоги до примусового виконання, суд вважає за необхідне її скасувати.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що скасування вимоги не означає виключення з облікової картки ОСОБА_3 даних про наявність недоїмки, визначеної в оскаржуваній вимозі, оскільки таке виключення можливе лише після прийняття рішення про списання боргу як безнадійного в порядку, визначеному Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Однак, питання списання боргу не є предметом даного адміністративного позову, а тому судом не перевіряється.

Що стосується посилань відповідача на те, що доповнення розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 пунктом 9-4 втратили чинність згідно із Законом України від 24.12.2015 № 911-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України (далі Закон № 911), суд вважає за необхідне зазначити, що дійсно зазначена норма проіснувала в Законі № 1669 з 15 вересня 2014 року до 01 січня 2016 року, внаслідок її виключення згідно із Законом № 911, але в повній мірі зберіглася в Законі № 2464. Більш того, пункт 9-4 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 й після внесення змін до Закону № 1669 Законом № 911 продовжує свою дію в часі.

Посилання відповідача на відсутність у позивача сертифікату Торгово-промислової палати України, як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог, суд також вважає необґрунтованими, оскільки подання такого сертифікату не є обовязковою умовою для звільнення від обовязків платника єдиного внеску, а є умовою для списання недоїмки, що не є тотожними поняттями у розмінні п. 9-4 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464.

У даній справі предметом оскарження є вимога про сплату боргу від 16 листопада 2016 року № Ф-Ф-179-У, а не питання списання безнадійного боргу, а тому наявність у позивача відповідного сертифікату ТТП судом не перевіряється.

На підставі встановлених обставин справи суд дійшов висновку про те, що до позивача застосовуються положення п. 9-4 № 2464 щодо звільнення від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-Ф-179-У від 16.11.2016.

За приписами ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (редакція яка діяла на день звернення позивача з позовом до суду ) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", який вступив в дію з 01.01.2016 року, встановлено, що мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня складає 1378,00 грн.

Частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (редакція яка діяла на день звернення позивача з позовом до суду ) встановлюються ставки судового збору, зокрема, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, при зверненні ФОП ОСОБА_3 до адміністративного суду з даним майновим адміністративним позовом, у відповідності до положень статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір сплачується в розмірі 551,20 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_3 при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у сумі 551,21 грн відповідно до платіжного доручення від 05.12.2016 № 19629207.

З огляду на те, що позовні вимоги позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, задоволено, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області судові витрати на користь ФОП ОСОБА_3 у сумі 551,20 грн.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про сплату боргу від 16 листопада 2016 року № Ф-Ф-179-У на суму 13289,67 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області () на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (місце реєстрації: проспект Кірова, 30 А, кв.10, м. Рубіжне, Луганська область, податковий номер НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору у сумі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна грн 20 коп).

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанову складено та підписано судом у повному обсязі 27 жовтня 2017 року.

Суддя ОСОБА_4