Справа № 2а-15075/12/2670
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2017 року м. Київ К/800/10366/14

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Веденяпіна О.А.,
Маринчак Н.Є.,

при секретарі судового засідання Савченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.05.2013 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2014 року

у справі № 2а-15075/12/2670

за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»

до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників

про визнання протиправним рішення та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» звернулось до суду з адміністративним позовом до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним рішення та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.05.2013 року у справі № 2а-15075/12/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2014 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу відповідач з вимогами та доводами скаржника не погоджується, просить залишити без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

У судовому засіданні представник позивач касаційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. Представники відповідача проти касаційної скарги заперечували та просили у її задоволенні відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів встановила таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що за результатами виїзної планової документальної перевірки ПАТ «КБ «Надра» з питань достовірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість за січень-лютий 2012 року, відповідачем складено акт від 04.07.2012 року № 634/43-10/20025456, яким встановлено порушення п.п. 198.4, 198.6 ст. 198, п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за січень 2012 року у сумі 546 130, 00 грн., занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за лютий 2012 року у сумі 455 060, 00 грн., завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту (р.21) за березень 2012 року на 43 406 198, 00 грн., що призвело до заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на суму 315 910, 00 грн. за березень 2012 року (ряд. 25).

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 13.07.2012 року: - № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 43 406 198, 00 грн.; - № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 682 662, 50 грн., з яких 546 130, 00 грн. - за основним платежем та 136 532, 50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями; - № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 568 825, 00 грн., з яких 455 060, 00 грн. - за основним платежем та 113 765, 00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями; - № 001954310, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 394 887, 50 грн., з яких 315 910, 00 грн. - за основним платежем та 78 977, 50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивач не мав права на формування податкового кредиту по операціях із ЗАТ «Центрбудінвест».

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України).

В силу п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Отже, для формування податкового кредиту мають значення податкові накладні та інші первинні документи, які, виходячи з наведеного, видаються на підтвердження реально вчиненої операції.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України).

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України).

Пунктом 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

В силу п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно із п. 201.2 ст. 201 Податкового кодексу України форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби.

В силу п. 4 п. 16 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 01.11.2011 року № 1379 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 року за № 1333/20071 (далі - Порядок) у графі «Вид цивільно-правового договору» податкової накладної зазначається вид цивільно-правового договору згідно з видом договірних зобов'язань, визначених Цивільним кодексом України. Дата укладання договору проставляється відповідно до вимог пункту 3 цього Порядку.

В силу п. 3 Порядку податкова накладна виписується у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Дата виписки податкової накладної заповнюється цифрами у такій послідовності: день місяця (дві цифри), місяць (дві цифри), рік (чотири цифри). При цьому крапки, коми та інші розділові знаки в даті виписки податкової накладної не проставляються.

Відповідно до п. 16 Порядку усі примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати постачання товарів/послуг, та скріплюються печаткою такого платника податку - продавця. Податкова накладна не підписується покупцем товарів/послуг і не скріплюється його печаткою.

Аналізовані нормативні положення пов'язують податкові наслідки у вигляді зменшення бази оподаткування ПДВ на суму сплати (нарахування) ПДВ у ціні придбаних товарів (робіт, послуг)) з реальним виконанням господарської операції та з наявністю первинних документів (зокрема, податкових накладних), що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції і дозволяють встановити дійсний рух активів у процесі її виконання.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 04.11.2003 року між ЗАТ «Транспортник» (Замовник будівництва) та ЗАТ «Центрбудінвест» (Генеральний інвестор будівництва, Інвестор) укладено договір за № 02/І про участь у будівництві житлового комплексу на земельній ділянці за адресою: м. Київ, Шевченківський район, вул. Дегтярівська, 25-А, предметом якого є спільна участь Сторін в проектуванні та будівництві за рахунок інвестиційних і залучених коштів житлового комплексу. Фінансування будівництва даного житлового комплексу здійснювалося на підставі договору кредитної лінії від 08.07.2004 року № 23/5/2004/840-К/102, укладеного між ПАТ «КБ «Надра» (Банк) і ЗАТ «Центрбудінвест» (Позичальник). В силу положень п. 3.1.1 Договору кредитної лінії Банк зобов'язаний протягом дії кредитної лінії та в межах суми встановленого ліміту кредитування надавати Позичальнику кредитні кошти в межах відкритої кредитної лінії з позикового рахунку № 201 в ПАТ КБ «Надра», МФО 320003, як шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позичальника № 5501 в ПАТ КБ «Надра», МФО 320003, та і шляхом оплати платіжних документів Позичальника безпосередньо із вказаного позикового рахунку.

В подальшому згідно із постановою Господарського суду м. Києва від 09.08.2011 року у справі № 44/443-б ЗАТ «Центрбудінвест» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого. Крім цього згідно тексту цієї постанови 08.06.2011 року цим судом була винесена ухвала попереднього засідання у справі № 44/443-б, якою затверджений реєстр кредиторів боржника на загальну суму 305 322 207, 22 грн., до якого включено в тому числі грошові вимоги ВАТ «Комерційний банк «Надра» на суму 290 180 791, 50 грн. як вимоги першої черги.

Відповідно до Договору про порядок погашення заборгованості від 06.01.2012 року в рахунок часткового погашення вимог Кредитора (ПАТ «КБ «Надра») в сумі 290 180 791, 50 грн. Боржник (ЗАТ «Центрбудінвест») в строк до 01.05.2012 року має передати у власність Кредитора житлові квартири та машиномісця.

В результаті між позивачем та ЗАТ «Центрбудінвест» укладено договори купівлі-продажу з передачею квартир в рахунок кредиторської заборгованості першої черги, на підтвердження виконання яких позивачем надано податкову накладну від 10.01.2012 року № 1 на загальну суму 53 446 350, 07 грн. (в т.ч. ПДВ - 8 907 725, 01 грн.). В гр. «номенклатура товарів/послуг продавця» вказаної податкової накладної зазначені житлові квартири та машиномісця. Крім того, позивачем надано висновок про вартість майна (окремого індивідуально визначеного майна ЗАТ «Центрбудінвест», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, № 25-А, корп. 1), акт прийому-передачі, нотаріально засвідчені договори купівлі-продажу квартир (56) та машиномісць (119) з витягами з Державного реєстру прав і Державного реєстру правочинів щодо внесення відповідних даних за результатами укладення таких договорів купівлі-продажу, коригуючий меморіальний ордер.

Відповідно до Договору від 28.02.2012 року, укладеного між ЗАТ «Центрбудінвест» (Сторона-1) та ПАТ «КБ «Надра» (Сторона-2), Банк набуває право, що витікає з договору № 02/1 про участь в будівництві житлового комплексу на земельній ділянці за адресою: м. Київ, Шевченківський район, вул. Дегтярівська, 25-А, і складається з права вимоги передачі у власність Стороні-2 89% загальної площі квартир побудованого житлового комплексу на земельній ділянці за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 25-А в Шевченківському районі, 89% нежитлових вбудовано-прибудованих приміщень об'єкту, 89% місць підземної стоянки для автомобілів та інших споруд об'єкту. Загальна вартість Предмету цього Договору за домовленістю Сторін становить 212 997 976, 80 грн. (в т.ч. ПДВ - 35 449 662, 80 грн.).

На підтвердження виконання договору позивачем надано податкові накладні від 29.02.2012 року № 1 на суму 168 170 445, 60 грн. (в т.ч. ПДВ - 28 028 407, 60 грн.) та № 2 на суму 44 827 531, 20 грн. (в т.ч. ПДВ - 7 471 255, 20 грн.). В гр. «номенклатура товарів/послуг продавця» вказаних податкових накладних зазначено: майнові права на II та III чергу будівництва житлового комплексу «КОСМОПОЛІТЕН ПАРК ПУШКІНА», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 25-А. Крім того, позивачем надано висновок про вартість майна (на ІІ та ІІІ черги будівництва житлового комплексу «КОСМОПОЛІТЕН ПАРК ПУШКІНА», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, № 25-А), акт прийому-передачі, меморіальний ордер.

Вказані житлові квартири та машиномісця, майнові права обліковуються ПАТ «КБ «Надра» на рахунку 3409 «Майно, що перейшло у власність банку як заставодержателя».

Як вказано вище, пункт 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України передбачає, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою.

Однією з підстав для прийняття спірних податкових повідомлень рішень став висновок податкового органу про недотримання вимог Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 року № 1379 та п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України при оформленні податкових накладних від 10.01.2012 року № 1 та від 29.02.2012 року № 1, № 2.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у наданих до суду представником відповідача спірних податкових накладних, які ним отримано під час проведення перевірки, та у податкових накладних, наданих позивачем, існують суттєві відмінності. Крім того, суди виходили з того, що податкові накладні, які наявні у справі, складені із істотним недотриманням вимог відповідного Порядку та Податкового кодексу України .

Порядком, затвердженим відповідно до статті 201 Податкового кодексу України, встановлюється, що дата та номер договору є елементом форми податкової накладної.

У даному випадку, відсутність названих елементів договору, яким опосередковується відповідна господарська операція, вказує на порушення встановленої форми такої накладної.

Слід зазначити, що у цій справі відсутність номеру та дати договорів купівлі-продажу, зазначених у спірних податкових накладних, у своїй сукупності з іншими встановленими обставинами, призвела до неможливості ідентифікації факту та змісту господарських операцій, що тягне втрату ними статусу належних податкових документів.

Так, судом першої інстанції встановлено, що у тексті постанови господарського суду від 09.08.2011 року у справі № 44/443-б відомості про порядок та підстави формування грошових вимог Банку до ЗАТ «Центрбудінвест» відсутні.

В свою чергу, оскільки у відповідних договорах купівлі-продажу, на виконання яких надано спірні податкові накладні, немає реквізитів рахунків у банках сторін (поточні, кореспондентські тощо), з наявних у матеріалах справи меморіальних ордерів неможливо встановити напрямок перерахування коштів та їх одержувача.

Позивачем також не надано оригіналів або копій виписок з банківського рахунку ЗАТ «Центрбудінвест» з відомостями про отримання останнім певних сум кредитних коштів та сплатою сум відсотків за користування кредитом на підставі договору кредитної лінії від 08.07.2004 року № 23/5/2004/840-К/102 на фінансування будівництва житлового комплексу на земельній ділянці за адресою: м. Київ, Шевченківський район, вул. Дегтярівська, 25-А, а також конкретний перелік номерів і загальних площ квартир, номерів і площ нежитлових вбудовано-прибудованих приміщень та місць підземної стоянки для автомобілів та інших споруд, щодо яких передаються майнові права.

Вимоги суду першої інстанції, викладені у судовому запиті від 25.03.2013 року та ухвалі суду про витребування доказів від 18.04.2013 року, зокрема, в частині надання належних доказів на засвідчення факту перерахування на користь контрагента зазначених сум коштів по спірним податковим накладним, позивачем не виконано.

Колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів.

Сама лише наявність у платника податків податкових накладних, виписаних від імені його контрагентів, не є достатньою підставою для включення сум ПДВ до податкового кредиту, якщо відсутні первинні документи, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій.

З огляду на викладене, суди дійшли правильного висновку, що позивачем не виконані всі умови, передбачені податковим законодавством, які надають йому правові підстави для формування податкового кредиту.

Доводи касаційної скарги з приводу неприйняття до уваги судами попередніх інстанцій заяв про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних) (Д8), не є переконливими, оскільки як вбачається із матеріалів справи, причиною їх подання до податкового органу стала саме нереєстрація ЗАТ «Центрбудінвест» спірних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а не порушення порядку їх заповнення.

За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено обґрунтовані рішення, які постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.05.2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2014 року у справі № 2а-15075/12/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді О.А.Веденяпін

Н.Є.Маринчак