Справа № 826/4426/17
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 жовтня 2017 року № 826/4426/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Добрянської Я.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова 0лександра Юрійовича

про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича в якому просить суд:

- визнати протиправними дії та скасувати Рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» про визнання переказу коштів (транзакцій) на загальну суму 50 000, 00 грн., здійсненого ТОВ «Кредитно - інвестиційний центр» на рахунок НОМЕР_1, що належить позивачу, - нікчемним;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за рахунком НОМЕР_1 на суму 50 000, 00 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на Цивільний кодекс України, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та відсутність підстав для визнання правочину нікчемним.

Позивач вважає, що не включення його до переліку осіб, які мають право на відшкодування після початку виплат гарантованих сум вкладникам, є протиправним.

Крім того, відповідачем було подано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 826/15961/16 за позовом TOB «Екосіпан» до І Іаціонального банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: JІЛТ «Банк Михайлівський», громадська організація «Спілка вкладників Михайлівського» про визнання протиправним та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії.

Суд вважає, що для цього не має жодних підстав, визначених ст.156 КАС України, враховуючи різні предмети позовів і відсутності обставин, які однозначно вказують, що вирішення цієї справи неможливе до часу набрання законної сили рішення у справі №826/15961/16, адже сам факт розгляду згаданої справи не є підставою для зупинення розгляду цієї справи.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі.

Відповідно до вимог ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, судом ухвалено продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розі ляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

31.10.2014 р. між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський», укладено договір № 980-032-000000085, за умовами якого банк відкриває клієнту на його ім'я поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів, відповідно до вимог чинного законодавства України.

Крім того, 06.05.2016 р. між позивачем та 'ГОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» був укладений договір № 980-032-000234449 «Суперкапітал» (новий, з виплатою процентів щомісячно). Згідно пункту 1.1 цей договір укладено між позивачем (сторона 1) та TOB «Інвестиційно-розрахунковий центр» (сторона 2). Так, позивачем було передано 50 000, 00 гри. у власність TOB «Інвестиційно-розрахунковий центр».

Наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 995143 від 06.05.2016 р. підтверджується, що з поточного особового рахунку позивача в банку перераховано суму в розмірі 50 000, 00 грн. на рахунок TOB «Інвестиційно-розрахунковий центр».

У подальшому на підставі рішення Правління НБУ від 23.05.2016 р. №14/БТ виконавча дирекція ФГВФО прийняла рішення від 23.05.2016 р. № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Відповідно до рішення Правління НБУ від 12.07.2016 р. №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавча дирекція цього Фонду прийняла рішення від 12.07.2016 р. №1213 про початок процедури ліквідації банку з 13.07.2016 р. до 12.07.2018 р. включно та делегування повноважень ліквідатора банку ОСОБА_3. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду № 1702 від 01.09.2016 року призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича з 05.09.2016 р.

З 15.07.2016 р. розпочато виплати гарантованої суми вкладникам.

При зверненні позивача до банку-агенту, було повідомлено, що його не включено до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Уповноваженою особою Фонду листом №ЗГ1/2061/1 від 02.09.2016 р. позивача повідомлено про нікчемність правочину, а саме, що переказ коштів (транзакція) здійснений 19.05.2016 р. TOB «Інформаційно-розрахунковий центр» () з призначенням платежу «повернення коштів згідно з договором № 980-032-000234449 від 06.05.2016 р.» в сумі 50 000,00 грн., а також, що переказ коштів (транзакція) здійснений 19.05.2016 р. TOB «Інформаційно-розрахунковий центр» () з призначенням платежу «оплата процентів по договору №980-032-000234449 від 06.05.2016», є нікчемним.

Не погоджуючись з діями та рішенням Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав та інтересів до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, зважаючи на наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-УІ (надалі Закон № 4452-VI).

В підпунктах 3, 4 частини 1 статті 2 Закону визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або / ліквідації банку (підпункт 17 ч. 1 ст. 2 Закону).

Згідно з частиною 1 статті 3 вказаного Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

В абзаці першому частини першої статті 26 Закону визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000, 00 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-УІ уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно частини 1 ст.28 Закону № 4452-VI Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно ч. 2 ст. 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частиною 3 ст. 38 Закону № № 4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому," ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 року № 826 затверджено Порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення.

Результати проведеної перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними затверджені наказом № 42/2 від 01.06.2016 року та викладені в акті № 2 від 01.06.2016 року щодо TOB «Інвестиційно- розрахунковий центр».

Судом встановлено, що на дату укладення договорів та здійснення правочинів відносно Банку діяла постанова № 917/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» затверджена Правлінням Національного банку України 22.12.2015-року (далі - Постанова №917), у відповідності до якої, на підставі норм статей 7,15, 55 Закону України «Про Національний банк України», статей 66, 67, 73, 75 Закону України «Про банки та банківську діяльність» глав 3, 5, розділу І, та глави 12 розділу II Положення про застосування Національним банком України заходів впливу, затвердженого постановою Правління Національного банку України 17.08.2012 року за № 346, встановлено факт здійснення ПАТ «Банк Михайлівський» ризикової діяльності, віднесено ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних, встановлені для ПАТ «Банк Михайлівський» обмеження в діяльності в тому числі не здійснювати кредитні операції в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобов'язань з кредитування, що надані банкам і клієнтам.

В подальшому, 27 квітня 2016 року, постановою Правління Національного банку України № 295/БТ «Про окремі питання діяльності Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» та внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 22.12.2015 року № 917/БТ встановлені для ПАТ «Банк Михайлівський» (далі - Постанова № 295) обмеження в діяльності в тому числі не здійснювати кредитні операції з юридичними особами в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобов'язань з кредитування, що надані банкам і клієнтам.

Згідно з Положенням про застосування Національним банком України заходів впливу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 за № 346:

обмеження операцій - тимчасова, на визначений строк, заборона банку здійснювати окремі види операцій з урахуванням установлених обмежень за видом обсягом/сумою/колом клієнтів/регіоном;

здійснювані банком операції - є діями або подіями під час надання банківських та інших фінансових послуг, здійснення іншої діяльності, унаслідок яких відбуваються зміни у фінансовому стані банку, що відображаються за балансовими або позабалансовими рахунками банку.

Під час перевірки Уповноваженою особою Фонду було виявлено, що 11.11.2014 р. між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» (надалі TOB «ІРЦ») та Банком було укладено Договір доручення №1 (далі - Договір доручення), згідно з умовами якого Банк, в якості Повіреного, мав здійснювати пошук, залучення та надання фізичним особам (далі - Клієнти) консультацій про умови та можливість передачі останніми у позику грошових коштів на користь Товариства, як Довірителя, на умовах строковості та платності.

Відповідно до предмету Договору доручення Банк мав укладати договори, що передбачають отримання/залучення Товариством грошових коштів у позику від фізичних осіб, за формою, передбаченою відповідним додатком до даного Договору доручення.

На виконання вищезазначеного Договору доручення Банком від імені Товариств укладались з фізичними особами (Клієнтами) договори позики за встановленою формою, та залучались кошти на рахунок Товариства (далі - Договір позики). При цьому, фізичні особи (Клієнти) були обізнані в тому, що правовідносини за таким Договором позики регулюються положеннями ст. ст. 1046-1053 Цивільного кодексу України та іншими нормативно- правовими актами, що встановлюють правила та вимоги до договорів позики, і, відповідно, не підпадають під гарантування вкладів з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

18.05.2016 року ПАТ «Банк Михайлівський» уклав із TOB «ІРЦ» Договір відступлення прав ^вимоги № 1805 (далі - Договір відступлення №1805).

Згідно з умовній Договору відступлення №1805 TOB «ІРЦ» зобов'язались відступити Банку права вимоги, належні TOB «ІРЦ», за кредитними договорами (із забезпеченням) з усіма додатковими угодами до них, укладеними з фізичними особами.

Перелік кредитних договорів, права за якими відступаються Банку, міститься в Реєстрі Кредитних договорів (форма якого наведена в додатку №1 до Договору відступлення .№1805).

Також, в Реєстрі Кредитних договорів визначається вартість відступлення прав вимог на дату складання такого реєстру.

Банк, в свою чергу, зобов'язався оплатити права вимоги.

19.05.2016 року ПАТ «Банк Михайлівський» та TOB «ІРЦ» уклали Реєстр Кредитних договорів №1 до Договору відступлення № 1805, відповідно до якого Банк придбав права вимоги за 106 265 Кредитними договорами на загальну суму 1 061 074 939,79 гривень за ціною 870 000 000, 00 грн..

18 та 19 травня 2016 року Банком було проведено бухгалтерські проводки та зараховано кошти у загальній сумі 870 000 000, 00 грн. на рахунок, що належить TOB «ІРЦ».

Також, 19.05.2016 р. ПАТ «Банк Михайлівський» уклав із TOB «ІРЦ» Договір відступлення прав вимоги №1 (далі - Договір відступлення №1)

Згідно з умовами Договору відступлення №1 TOB «ІРЦ» зобов'язалось відступити Банку права вимоги, що належать TOB «ІРЦ» за договорами купівлі-продажу цінних паперів з усіма додатковими угодами до них, які укладені між TOB «ІРЦ» та юридичними особами.

Перелік договорів, права за якими відступаються Банку з боку TOB «ІРЦ», містяться "в Реєстрі Основних договорів (форма якого наведена в додатку №1 до Договору відступлення № 1).

Також, в Реєстрі Основних договорів визначається вартість відступлення прав вимог на дату складання такого реєстру.

Банк, в свою чергу, зобов'язався оплатити права вимоги за вартістю, зазначеною в Реєстрі Основних договорів, протягом 3-х робочих днів з дня підписання вказаного реєстру.

В той же день, а саме 19.05.2016 р. Банк та TOB «ІРЦ» уклали Реєстр Основних договорів до Договору відступлення № 1, відповідно до якого Банк придбав права вимоги за 26-ю договорами купівлі-продажу цінних паперів на загальну суму 561 957 997, 25 грн. за ціною 561 585 182, 51 грн.

19.05.2016 року Банком о 14 годині 10 хвилин було проведено бухгалтерську проводку та зараховано кошти на рахунок, що належить TOB «ІРЦ» у загальній сумі 561 957 997, 25 грн., як «Оплата за договором відступлення права вимоги № 1 від 19.05.2016 р.».

Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність», як кредитні розглядаються операції придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог та прийом платежів (факторинг).

Згідно із Положенням про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями затвердженого постановою Правління Національно банку України №23 від 25.01.2012 року кредитна операція - вид активних банківських операцій, пов'язаних із розміщенням залучених банком коштів шляхом їх надання в тимчасове користування або прийняттям зобов'язань про надання коштів у тимчасове користування за певних умов, а також надання гарантій, порук, акредитивів, акцептів, авалів, розміщення депозитів, проведення факторингових операцій, фінансового лізингу, видача кредитів у формі врахування векселів, у формі операцій репо, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання щодо сплати процентів та інших зборів із такої суми (відстрочення платежу).

Таким чином, 19 травня 2016 року Банк здійснив кредитні операції на загальну суму 1 431 957 997,25 гривень шляхом укладення Договору відступлення № 1805 та Договору відступлення № 1 з подальшим проведенням розрахунків із ними.

За результатами аналізу руху коштів по рахунках клієнтів, - до моменту розрахунків Банком за Договором відступлення № 1805 та Договором відступлення № 1 зменшення обсягу кредитних операцій з юридичними особами не відбувалось.

Таким чином, Банком порушено обмеження, що накладені постановою № 917 зі змінами внесеними постановою № 295 в частині проведення кредитних операцій на суму 1 431 957 997, 25 грн. на підставі укладених з TOB «ІРЦ» договорів відступлення права вимоги, при відсутності права на укладення таких правочинів.

З урахуванням викладених у актах та висновках перевірки обставин, комісія дійшла до висновку, що укладення Договору відступлення № 1805, договору № 1 було здійснено з порушенням норм чинного законодавства, вимог Національного банку України та внутрішніх процедур Банку, а тому вказані правочини є нікчемними відповідно до положень п.п. 2, 7, 8, 9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За рахунок коштів, що були зараховані на рахунки TOB «ІРЦ» на підставі нікчемних правочинів, а саме Договору відступлення прав вимоги № 1805, Договору відступлення прав вимоги № 1, - 19.05.2016 року, тобто в день перерахування коштів, Товариство ініціювало повернення коштів по договорах позики фізичним особам.

Внаслідок вчинення ряду нікчемних правочинів, які відповідно до положень Цивільного кодексу України, не створюють жодних юридичних наслідків, па рахунки Позивача та на рахунки ще 12159 фізичних осіб, всупереч вимогам закону, було зараховано 1 298 015 973, 74 гри.

З огляду на положення ст. ст. 319, 328 Цивільного кодексу України, та враховуючи, що неправомірність зарахування коштів на рахунки означених фізичних осіб знаходяться кошти, що належать ПАТ «Банк Михайлівський».

Суду відомо із загальнодоступних джерел ресурсу інтернет, враховуючи статистичні дані щодо кількості справ, які знаходяться в суді за позовами фізичних осіб до Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», що така ситуація є непоодинокою.

Так, прокуратурою міста Києва внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 00000597 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 218-1 Кримінального кодексу України (доведення до неплатоспроможності), в провадженні слідчого Національної поліції України перебуває кримінальне провадження № 00000558 за підозрою посадових осіб у скоєнні правопорушень, передбачених ч.5 статті 191 (привласнення чи розтрата чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні в особливо крупних розмірах або організованою групою), ч. 1 ст. 218-1 Кримінального кодексу України.

За даними Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із використанням саме злочинної схеми було ошукано за посередництвом ПАТ «Банк Михайлівський» 14 тис. фізичних осіб на загальну суму, що перевищує 1,5 млрд. гривень.

З метою захисту прав фізичних осіб, які були ошукані за посередництвом банку, в тому числі і клієнтів ПАТ «Банк Михайлівський», та унеможливлення мультиплікації таких схем у майбутньому Верховною Радою України 15 листопада 2016 року було прийнято Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» від 15.11.2016 № 1736-VIII, яким були внесені зміни до закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон № 1736).

Закон № 1736-VIII поширив на позику або вклад до небанківської фінансової установи через банк (ПАТ «Банк Михайлівський» ), що виступив повіреним за відповідним договором гарантії відшкодування коштів, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Однак, більшість ошуканих вкладників мали прямі договори з небанківською фінансовою установою афілійованою з банком ПАТ «Банк Михайлівський».

19.11.2016 набрали чинності приписи пункту 15 Прикінцевих Положень Закону України № 4452-VI, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» від 15.11.2016 № 1736-VIII, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

В пояснювальній записці до проекту Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» від 15.11.2016 № 1736-УІІІ забезпечення захисту прав всіх фізичних осіб, які були ошукані за посередництвом банку ПАТ «Банк Михайлівський», вирішення питання щодо відшкодування їм коштів.

Згідно з абзацом 2 пункту 15 Перехідних положень Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язано ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» розпочати за рахунок коштів Фонду у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у зв'язку з їх прирівнянням до вкладників.

Разом з тим, аналізуючи укладені позивачем договори, перевіряючі дійшли висновку, що договір № 980-032-000234449 є двостороннім (без участі банку як повіреного), укладені позивачем з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на суму 50 000, 00 грн., які по своїй природі не є вкладом в його розумінні, передбаченому Законом України «Про банк та банківську діяльність» та не прирівняні до вкладу відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг».

Однак, як зазначено судом вище, гарантії Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюється на ситуацію позивача, а кошти в сумі 50 000, 00 грн. зараховані 19.05.2016 року на рахунок позивача на підставі нікчемного правочину, тому у суду відсутні правові підстави для визнання оспореної бездіяльності уповноваженої особи Фонду протиправною та зобов'язання вчинити дії по включенню позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунків коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч.1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

При цьому, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 4 ст. 55 Конституції України).

Таким чином, особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, суд дійшов висновку що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 69, 160-165,167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Я.І. Добрянська