Справа № 398/2006/17 (2-а/398/146/17)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2017 рокусправа № 398/2006/17 (2-а/398/146/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради Кіровоградської області, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо недоплати ОСОБА_2 разової грошової допомоги як інваліду війни ІІІ групи у розмірі 6029 гривень.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 липня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач, не погоджуючись з висновком суду про правомірність визначення відповідачем розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, вказує на те, що грошова допомога має виплачуватися у розмірах, які визначені Законом України Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту, а не постановою Кабінету Міністрів України.

Від відповідача на адресу суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу, які обґрунтовані тим, що позивачу як учаснику бойових дій, інваліду ІІІ групи було виплачено до 5 травня допомогу у розмірі визначеному Кабінетом Міністрів України, а відповідач при здійсненні відповідних виплат діяв в порядку та в межах повноважень визначених Конституцією та Законами України.

Дана адміністративна справа розглянута судом апеляційної інстанції відповідно до ст. 197 КАС України, в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій, інвалідом війни ІІІ групи, що підтверджується посвідченням Серії АБ № 214549 від 19 червня 1996 року та не заперечується сторонами.

Відповідно до довідки від 07.04.2017 року № П-38 відповідач повідомив позивача, що разова грошова допомога до 5 травня за 2017 рік нарахована та виплачена позивачеві у квітні 2017 року в розмірі 2700 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2017 року №223 Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту .

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством було передбачено розмір щорічної допомоги до 5 травня та цей розмір для інваліда війни ІІІ групи становить 2700грн., вказану суму виплачено позивачу у 2017 році, відтак не відбулось порушення прав та законних інтересів позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, встановлено виплату учасникам бойових дій щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідно до ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 05 квітня 2017 року №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань (далі грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі районні органи соціального захисту населення), зокрема інвалідам війни ІІІ групи 2700 гривень.

Слід також зауважити на тому, що Конституційний Суд України у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

В свою чергу, жодні соціальні права не є абсолютними, вони можуть бути обмежені у визначеному Законом порядку. Так, у відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що пунктами 2 та 3 Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 вирішено, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Під час вирішення справ про соціальний захист громадянина суд має керуватися, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України».

Отже, з огляду на вищевикладене, оцінивши відповідність дій відповідача критеріям, зазначеним в ч.3 ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, що призначаючи та виплачуючи позивачу грошову допомогу у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року № 223, відповідач діяв на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством України, відтак, підстави для задоволення позову про визнання протиправними дій відповідача в частині недоплати позивачу щорічної разової допомоги до 5 травня за 2017 рік та стягнення коштів - відсутні.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 липня 2017 року у справі № 398/2006/17(2-а/398/146/17) є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, відтак підстави для зміни або скасування рішення суду відсутні.

З огляду на викладене, керуючись ст. 195, 197, 200, 206 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 липня 2017 року у справі № 398/2006/17(2-а/398/146/17) - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак