Справа № 520/6664/17
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 520/6664/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Калашнікова О.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1,
судді ОСОБА_2,
судді ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Одеса на постанову Київського районного суд м. Одеси від 11 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Одеса про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року ОСОБА_4 (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (надалі відповідач, УПФ), в якому просив:

- визнати протиправними дії УПФ щодо призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік та не врахування підвищення розміру пенсії за віком у разі відстрочки часу її призначенні;

- зобов'язати УПФ здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії з 28.04.2017 року з урахуванням розміру середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014-2016 роки та врахувати підвищення розміру пенсії за віком у разі відстрочки часу її призначення.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що УПФ неправомірно застосувало норми законодавства під час призначення йому пенсії за віком, тому як має місце не переведення з одного виду пенсії на інший, а має місце призначення іншої пенсії по іншому закону. Крім того, позивач продовжує працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове держане пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, що унеможливлює застосування показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхову внески за 2007 рік при розрахунку пенсії.

Постановою Київського районного суд м. Одеси від 11.09.2017 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, УПФ подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з 12.12.2002 року по 27.04.2017 року позивач перебував на обліку в УПФ і отримував пенсію за вислугу років відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Після призначення пенсії за вислугу років позивач працює на цивільних посадах і сплачує належні страхові внески.

04.12.2014 року позивач досяг пенсійного віку і 28.04.2017 року звернувся до УПФ з заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за останні три роки та з урахуванням положень ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом за №239/Д-01 від 29.05.2017 року УПФ повідомило позивача про призначення з 28.04.2017 року пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і зазначило, що заробітна плата для обчислення пенсії розрахована згідно ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за 2007 рік і складає 1197,91 грн..

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зробив висновок, що позивач досяг встановленого законом віку і тому має право на перепризначення пенсії за віком за іншим законом на інших підставах.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

З наведених норм вбачається, що ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Як вже було зазначено вище, з 12.12.2002 року позивач отримував пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Після призначення пенсії позивач продовжував працювати, отримував заробітну плату та сплачував страхові внески. У квітні 2017 року позивач звернувся за призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» він звернувся вперше.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів робить висновок про неправомірність дій УПФ щодо застосування при нарахуванні пенсії за віком позивачу показника середньої заробітної плати (доходу) за 2007 рік, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Наведені висновки колегії суддів узгоджуються з правовою позицією Вищого адміністративного суду України (ухвала від 18.04.2017 року справа №К/800/12193/17) та Верховного Суду України (постанова від 22.12.2015 року справа № 21-4071а15).

Відповідно до положень ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток: на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців.

З матеріалів справи вбачається, що позивач вперше реалізує своє право на отримання пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з більш пізнього віку, тому він набув права на підвищення розміру пенсії відповідно до ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За таких підстав, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.199, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Одеса залишити без задоволення, а постанову Київського районного суд м. Одеси від 11 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:ОСОБА_1
Суддя: Суддя: ОСОБА_2 ОСОБА_3