Справа № 320/4844/17
Суддя: Редько О. В.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 05.10.2017
Справа № 320/4844/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Редько О.В., при секретарі Мазуріній О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області за участю третьої особи Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання рішення зі скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи незаконним та зобовязання відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати рішення Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області зі скасування дії довідки № НОМЕР_1 щодо ОСОБА_1, перебування на обліку, як внутрішньо переміщеної особи, незаконним та зобов'язати Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області відшкодувати завдану їй матеріальну шкоду у розмірі 4200 (чотири тисячі двісті) гривень та моральну шкоду у розмірі 4200 (чотири тисячі двісті) гривень.

В обґрунтування позову ОСОБА_5 зазначила, що вона в зв'язку із проведенням антитерористичної операції (Наказ Антитерористичного центру при Службі Безпеки України від 07.10.2014 року 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів проведення»), змушена була покинути своє місце проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та переміститись до міста Мелітополя Запорізької області. Після чого позивачка звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Мелітопольської міської ради із заявою та отримала довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1

Управлінням соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області (Управління) 23.03.2017 року позивачці було направлено лист - Рішення про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1, як зазначено Управлінням, на підставі наказу № 35 від 22.03.2017 року, Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», № 1706-УІІ від 20.10.2014 року, Порядку оформлення і видачі довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України (ПКМУ) від 01.10.2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Згідно листа Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області № А-139-з від 04.07.2017 року довідку № НОМЕР_1 було скасовано в зв'язку з тим, що ОСОБА_1 здійснила перетин лінії розмежування 30.09.2016 року та більш ніж 60 днів поспіль перебувала на території, непідконтрольній Україні (за інформацією Служби Безпеки України), оскільки не подала заяву про продовження терміну своєї відсутності, Управління, таким чином «отримало інформацію» про те, що позивачка повернулась до покинутого місця проживання, на підставі чого, було скасовано дію її довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

23.03.2017 року, ОСОБА_1, було надано довідку № НОМЕР_2 про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу за її заявою, таким чином, на думку позивачки, аргумент для підстав скасування вказаної Довідки, про те, що я повернулася до покинутого місця постійного проживання, виявився помилковим, а Рішення про скасування дії Довідки на підставі інформації, наданої СБУ є незаконним.

Згідно листа Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 30.06.2017 року № 107/А-7, з 01.04.2017 року позивачці було призупинено виплату пенсії за віком, призначеної згідно Закону № 1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Рішення про призупинення виплати пенсії було прийняте після надходження на адресу Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України ОСОБА_6 протоколу засідання комісії по призначенні (відновленні) соціальних виплат Мелітопольської міської ради (протокол від 21.04.2017 року № 7) внутрішньо переміщеним особам з інформацією про скасування дії її довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1.

На підставі незаконного Рішення про скасування дії Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1, Мелітопольським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України було прийнято незаконне Рішення про призупинення виплати їй пенсії з 01.04.2017 року, таким чином вона не отримує пенсію вже 3 місяці. Трудовий стаж позивачці складає 40 років і вона має звання «Ветерана праці».

Отже, як вказує позивачка вона не отримала належних їй коштів з вини відповідача внаслідок невиконання ним законів України і Конституції, чим їй було завдано матеріальної шкоди і вона має право на її відшкодування відповідно до ст. 56 Конституції України, ст. 16, ст. 22, 1173 ЦК України, саме, таким чином було порушено її суб'єктивне публічне право на соціальний захист - збиток розраховує (як середній розмір її пенсії за 3 місяці: 1400 *3 = 4 200 грн. (чотири тисячі двісті) гривень. Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду їй, ОСОБА_1, оцінює у таку ж суму 4200 грн. (чотири тисячі двісті) гривень.

Позивачка та її представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. В своїх запереченнях вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 4 Закону).

Відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, (далі Порядок - 509), затвердженого Постановою КМУ від 01.10.2014 № 509, довідка є документом, який видається внутрішньо переміщеній особі. Для отримання довідки повнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто або через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

Відповідно до п. 9 Порядку 509 у разі зміни місця проживання або змін у складі сімї у звязку з народженням дитини (або іншими обставинами) заявник звертається за виданням довідки до уповноваженого органу за місцем фактичного проживання, а раніше видана йому довідка вилучається, про що вносяться відповідні зміни до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Так, ОСОБА_1 дійсно перебував як внутрішньо переміщена особа (далі ВПО) на обліку в управлінні соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області (далі управління) з 16.12.2014, що підтверджувалося довідкою про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 16.12.2014 № НОМЕР_1.

Відповідно до абз. 1 п. 1 Постанови КМУ від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509.

Відповідно до п. 10 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 (далі Порядок 365) питання щодо призначення (відновлення), відмови у призначенні (відновленні) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам розглядаються комісіями, утвореними районними, районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах. Рішення приймається комісією, а не управлінням одноособову.

Рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 14.07.2016 № 126/1 затверджений порядок призначення (відновлення) соціальних виплат та склад комісії.

Відповідно до п. 12 Порядку - 365 за результатами розгляду подання з урахуванням акта обстеження матеріально-побутових умов сімї або інших документів, визначених в цьому Порядку, комісія приймає рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати з моменту припинення її виплати, в тому числі з урахуванням інформації про стан фінансування та виплати, що оприлюднюється на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики або інших органів, що здійснюють соціальні виплати.

Відповідно до ст. 7 Закону для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Відповідно до п. 3 ст. 9 Закону ВПО зобовязана повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання. У разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобовязана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня відїзду.

Так, управлінням була отримана інформація про факт тривалої відсутності позивача. З використанням ПКК З «Криптосервер» управлінню були направлені списки, в яких зазначено, що позивач виїхав 30.09.2016 о 9,31 на автомобільному НОМЕР_3 та повернулася до фактичного місця проживання 22.03.2017 року.

Відповідно до діючого законодавства, однією з підстав для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання (ст. 12 Закону).

Рішення про скасування дії довідки приймається начальником управління соціального захисту населення та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання. На підставі прийнятого рішення управління зобовязано невідкладно внести до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомості про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до п. 9 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, за наявності підстав для скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, визначених статтею 12 Закону, що підтверджується письмовою інформацією Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Національної поліції, ДМС, Мінфіну, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, громадських обєднань, волонтерських, благодійних організацій, інших юридичних і фізичних осіб, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам, керівник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення приймає рішення про скасування такої довідки.

У день прийняття рішення про скасування довідки керівник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення припиняє призначені структурним підрозділом з питань соціального захисту населення соціальні виплати такій особі та інформує про прийняте рішення органи, що здійснюють соціальні виплати, які припиняють соціальні виплати такій особі до прийняття остаточного рішення комісією.

Так, начальником управління було прийнято рішення про скасування дії довідки 22.03.2017, повідомлено позивача та підготовлено подання до комісії щодо прийняття остаточного рішення.

Комісією було розглянуто подання та 21.04.2017 року прийнято рішення щодо припинення виплати та повторного призначення лише через шість місяців після такого припинення і виконання всіх процедур, необхідних для призначення, передбачених законодавством.

28.03.2017 позивач звернувся до управління щодо отримання довідки, яка була видана за № НОМЕР_2.

Отже, позивач знову перебуває на обліку в управлінні, як внутрішньо переміщена особа.

Позивач має право на отримання, відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 (далі Порядок 505), грошової допомоги за фактичним місцем проживання. Скориставшись своїм правом, позивач отримував допомогу з 29.07.2016 року по 27.01.2016. За призначенням даного виду допомоги протягом 2016 та 2017 року не звертався, що підтверджує факт не перебування у місті Мелітополь.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. В своїх запереченнях вказує, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 30.09.2014 року, як внутрішньо-переміщена особа. ОСОБА_6 було призначено пенсію за віком згідно із ЗУ від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Здійснення соціальних виплат, зокрема пенсій, внутрішньо переміщеним особам проводиться відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Пунктом 1 постанови КМУ від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509. Облік внутрішньо переміщених осіб здійснюється структурними підрозділами місцевих державних адміністрацій з питань соціального захисту населення за місцем фактичного проживання. Відповідно до пункту 14 Порядку здійснення контролю структурний підрозділ з питань соціального захисту населення та орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії припиняє соціальні виплати з місяця, що настає за тим, у якому прийнято відповідне рішення, а у випадках, передбачених підпунктом 3 пункту 4 та підпунктом 4 пункту 12 цього Порядку, - з дня припинення виплати ПАТ «Державний ощадний банк України» або з дня скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. На засіданні комісії виконавчого комітету по призначенню (відновленню) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Мелітопольської міської ради (копія протоколу від 21.04.2017 № 7 додається ), згідно із поданням органу соціального захисту населення, відповідно до статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо-переміщених осіб» прийнято рішення про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи та припинення соціальних виплат Позивачу. Тобто рішення про припинення соціальних виплат Позивачу приймається не органами Пенсійного фонду. Після надходження на адресу Управління витягу з вищезазначеного протоколу засідання комісії з інформацією про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи управлінням з 01.04.2017 року було призупинено виплату пенсії Позивачу (витяг з протоколу засідання комісії знаходиться в пенсійній справі 832988). До відома повідомляємо, що згідно пункту 18 Порядку здійснення контролю повторне призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі у разі їх припинення відповідно до підпункту 4 пункту 12 цього Порядку можливе лише через шість місяців після такого припинення і виконання всіх процедур, необхідних для їх призначення, передбачених законодавством. Таким чином, Мелітопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Запорізькій області не вбачає в своїх діях протиправності та неправомірності, так як діяло винятково на підставі діючого законодавства.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

На підставі наданих позивачем доказів на обґрунтування адміністративного позову судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення /а.с.8/.

Згідно листа Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 107/А-7 від 30.06.2017 року позивача повідомлено, що він перебуває на обліку в управлінні з 30.09.2014 року, як внутрішньо переміщена особа. На засіданні комісії виконавчого комітету по призначенню (відновленню) соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам Мелітопольської міської ради (протокол від 21.04.2017 року № 7), згідно із поданням органу соціального захисту населення, відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо-переміщених осіб» прийнято рішення про скасування дії його довідки про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи та припинення йому соціальних виплат. Після надходження на адресу управління витягу з вищезазначеного протоколу засідання комісії з інформацією про скасування дії довідки позивача про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи, управлінням з 01.04.2017 року було призупинено виплату йому пенсії. Також повідомлено, що згідно п. 18 Порядку здійснення контролю повторне призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі у разі їх припинення відповідно до п.п. 4 п. 12 цього порядку можливе лише через шість місяців після такого припинення і виконання всіх процедур, необхідних для призначення, передбачених законодавством /а.с.10/.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ст.4 цього Закону, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» №637 від 05.11.2014 року, встановлено, що продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних, державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою.

Разом із тим рішення про скасування дії довідки про взяття на облік ВПО № НОМЕР_1 від 22.03.2017 року було прийняте в день повернення позивачки до фактичного місця проживання, а саме 22.03.2017 року.

Отже, відповідач керувався не нормами вищезазначеного Закону України, а підзаконними актами, такими як, пункт 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат переміщеним особам».

Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України відносяться до категорії підзаконних.

З огляду на вищевикладене, постанови Кабінету Міністрів України не є законами, а тому ці підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

При цьому, посилання відповідача на положення постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» як на причину припинення виплати пенсії без вирішення цього питання шляхом прийняття відповідного рішення, оскільки таке припинення не входить до вказаного переліку випадків, відповідно до яких припиняється виплати пенсії є необґрунтованими.

Відповідно до ч.3 ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних,релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» №8 від 13.06.2007 року, зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, і також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

За приписами статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи зазнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У відповідності до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення ). У пункті 54 вказаного рішення суд зазначив, що наведених вище міркувань Європейському суду з прав людини достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечено без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, перевіривши підстави щодо скасування дії довідки, суд приходить до висновку, що відповідні дії відповідача є протиправними, оскільки не відповідають вищевказаним нормативним вимогам, а тому позовні вимоги позивача в частині визнання рішення зі скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи незаконним підлягають задоволенню.

В той же час позовні вимоги в частині зобовязання відшкодувати завдану матеріальну шкоду не ґрунтуються на вимогах закону і не підлягають задоволенню, оскільки явлються передчасними.

Щодо вимог в частині стягнення моральної шкоди суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів..

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 №4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Крім того, особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювана шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

З урахуванням того, що позивачем не надано жодних доказів в обґрунтування в чому саме полягає заподіяння моральної шкоди позивачу, відсутнє підтвердження порядку обчислення заявленої до стягнення суми шкоди, в задоволенні позовних вимог в цій частині, слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10-14, 159, 160-162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області за участю третьої особи Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання рішення зі скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи незаконним та зобовязання відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду - задовольнити частково:

Визнати рішення Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області зі скасування дії довідки № НОМЕР_1 щодо перебування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_4 на обліку, як внутрішньо переміщеної особи, незаконним.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області (код 03193086, м. Мелітополь пр.-т ОСОБА_7 68А) на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В. Редько