Справа № 352/442/17
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8263/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську Сивківа Олександра Петровича про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

13 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Інспектора роти №4 Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську Сивківа О.П., в якому, з врахуванням заяви від 06.06.2017 року, просив скасувати постанову серії АР № 781827 від 24 лютого 2017 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення на нього (позивача) адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв'язку з малозначністю вчиненого правопорушення.

Постановою від 23 червня 2017 року Тисменицький районний суд Івано-Франківської області позов задовольнив.

Скасував постанову серії АР № 781827 у справі про адміністративне правопорушення від 24 лютого 2017 року інспектора роти № 4 УПП в м. Івано-Франківську Сивківа О.П. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись щодо нього усним зауваженням.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вимоги за апеляційною скаргою відповідач обґрунтовує тим, що до компетенції суду при вирішенні справ за правилами КАС України не належить вирішення питання про звільнення порушника від адміністративної відповідальності, оскільки такі повноваження надані особам, уповноваженим вирішувати справи про адміністративні правопорушення.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 781827 від 24.02.2017 року до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП України.

Позивач визнаний винним у тому, що 24.02.2017 р. о 09 год. 00 хв. на вул. Івасюка в м. Івано-Франківську, керуючи автомобілем марки Opel Vivaro н.з. НОМЕР_1, він здійснив проїзд регульованого перехрестя на заборонний сигнал світлофора жовтого кольору, чим порушив п. 8.7.3 ПДР України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було створено небезпеки чи перешкоди для руху іншим учасникам дорожнього руху, не завдано жодної шкоди. Також, враховуючи те, що позивач має на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку про малозначність вчиненого позивачем адміністративного правопорушення та наявність підстав для звільнення його від адміністративної відповідальності у порядку ст. 22 КУпАП.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, не відповідають фактичним обставинам справи, нормам процесуального і матеріального права та є помилковими.

Згідно ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 8.1 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 8.7.3 ПДР сигнали світлофора мають такі значення, зокрема: зелений дозволяє рух: зелений миготливий дозволяє рух. але інформує про те. що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

З оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення вбачається, що позивач здійснив проїзд регульованого перехрестя на заборонний сигнал світлофора жовтого кольору.

Крім того, в своїй заяві до суду першої інстанції від 06.06.2017 року, ОСОБА_1 визнає свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, однак, просить звільнити його від відповідальності у зв'язку з малозначністю діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказів упередженості відповідача щодо позивача перед судом не доведено. Підстав для сумніву щодо об`єктивності відповідача щодо позивача не вказано.

Натомість, постановляючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції керувався ст. 22 КУпАП, якою передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Разом з тим, суд не врахував, що в даній справі він не є органом, який уповноважений вирішувати справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП, оскільки в силу ч.1 ст. 222 КУпАП органами уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122 КУпАП є органи Національної поліції.

Судом має досліджуватись лише питання законності постанови посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд першої інстанції, приймаючи спірну постанову, вийшов за межі наданих йому повноважень та дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог, оскільки вина позивача у вчиненні правопорушення є доведеною та визнається позивачем, а позов є необґрунтованим та не підлягає до задоволення.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції допустився помилки в частині застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, апеляційний суд визнає правильним апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Керуючись ст. 41, ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції задовольнити, постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 червня 2017 року у справі № 352/442/17 скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську Сивківа Олександра Петровича про скасування постанови відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складенні постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Постанова в повному обсязі складена 25 жовтня 2017 року.