Справа № 808/891/17
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 жовтня 2017 рокусправа № 808/891/17
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1; ОСОБА_2 (дов від 12.06.2017)

відповідачів: - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_3, ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 червня 2017 року

у справі № 808/891/17

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_3, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 та до Фонду гарантування вкладників фізичних осіб, в якому просив:

- визнати бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговані повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 Юрієвича щодо невключення повної інформації до списку(переліку) вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно всієї гарантованої суми належної до виплати ОСОБА_1 протиправною;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговані повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 Юрієвича внести зміни до списку (переліку) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно включення всієї суми відшкодування належної до виплати позивачу, ОСОБА_1, а саме 34192,95 грн.;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб скласти та затвердити зміни та доповнення до Загального реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, щодо внесення всієї суми відшкодування належної до виплати позивачу гарантованої виплати у розмірі 34192,95 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є вкладником в ПАТ «Банк Михайлівський», грошові кошти в розмірі 34192,95 грн., що знаходяться на рахунку позивача, який відкрито у ціьому банку, є вкладом в розумінні Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб», не підпадають під перелік коштів, які не відшкодовуються Фондом, а тому у уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» та у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб були і є всі підстави для включення позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування, проте позивача протиправно не було включено до такого Переліку.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.06.2017 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 щодо невключення повної інформації до списку (переліку) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно всієї гарантованої суми належної до виплати ОСОБА_1

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 внести зміни до Переліку вкладників шляхом надання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації щодо ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів в розмірі 34192,95 грн. за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постанову суду в частині задоволених позовних вимог мотивовано недоведеністю відповдіачем-1 нікчемності правочину.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач-2), суд першої інстанції виходив з передчасності таких вимог з огляду на те, що Фонд формує загальний реєстр вкладників на підставі повного переліку вкладників, який направляється до Фонду уповноваженою особою Фонду. Зміни до загального реєситру вкладників можуть вноситись Фондом на підставі додаткової інформації по вкладників, наданої уповноваженою особою Фонду, а в даному випадку на момент розгляду справи відповідачем-1 не подавалась до Фонду інформація про позивача як вкладника, який має право на отримання відшкодування за вкладом.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було враховано обізнаність Фонду про порушення прав позивача, оскільки всі особи, яких Фонд уповноважив виконувати роботу по ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський», є працівниками цього Фонду.

Також в апеляційній скарзі зазначено, що внаслідок викладеного виникає питання про дослідження межі відповідальності відповідача-1 та відповідача-2 в їх бездіяльності, яку оспорює у справі позивач. З огляду на відсутність в матеріалах справи документів, які дають можливість дослідити весь спектр повноважень та відповідальності відповідача-1, позивач в апеляційній скарзі просиить витребувати у відповідача-2 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в якості доказів документи на підтвердження повноважень із переліком таких повноважень Провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків Відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації Департаменту врегулювання неплатоспроможності баннків ОСОБА_3 як ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський»; докази перебування ОСОБА_3 в трудових відносинах з Фондом та призначення його на відповідну посаду; дані трудової книжки ОСОБА_4 стосовно його роботи на зазначеній вище посаді та копію його посадової інструкції.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу відповідач-1 - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_3, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідач, посилаючись на не вірне дослідження судом обставин справи, зазначає, що суд не врахував, що уповноваженою особою Фонду в межах чинного законодавства вживалися дії щодо перевірки правочинів, укладених банком, формування переліку вкладників, яким кошти підлягають відшкодуванню, та повідомлення правоохоронних органів за фактом виявлення протиправних дій тощо. Тобто, фактично, уповноваженою особою вчинялися дії, спрямовані на перевірку правочинів та обставин, які впливають на рішення про відшкодування коштів за рахунок Фонду, тому відсутні ознаки протиправної бездіяльності відповідача під час формування переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Відповідачем встановлено, що укладений договір між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» не є договором банківського вкладу (депозиту), у зв'язку з чим позивач не набув статусу вкладника в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Позивач, його представник в судовому засіданні підтримали свою апеляційну скаргу, проти задоволення апеляційної скарги відповідача-1 заперчують.

Представники відповідачів в судове засідання не зявились, про час і місце судового засідання означені особи повідомлені судом належним чином.

З приводу поданого позивачем клопотання про витребування у відповідача-2 додаткових доказів апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

За правилами ч.2 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

Розглянувши подане позивачем клопотання про витребування у відповідача додаткових доказів, апеляційний суд в порядку ч.3 ст.71, ст. 160 КАС України ухвалює про відмову у витребуванні доказів.

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Подане позивачем клопотання про витребування у відповідача-2 доказів мотивоване поставленим позивачем питанням меж відповідальності відповідачів у спірних правовідносинах, полягає фактично у витребуванні документів, що стосуються повноважень відповідача-1 як працівника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

З огляду на визначений в межах даної справи предмет спору, обставини, які підлягають зясуванню, та наявні в матеріалах справи докази, а також приймаючи до уваги, що повноваження та функції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків та повноваження уповноваженої особи Фонду визначені на законодавчому рівні, апеляційний суд не вбачає підстав для витребування від відповідача-2 визначених позивачем документів.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, між позивачем ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» укладений договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту) від 29.04.2014 № 980-015-000000002 (а.с.52).

За умовами цього Договору позивачу відкрито поточний рахунок № 3201.

Відповідно до умов вказаного договору банк зобов'язувався здійснювати розрахунковео-касове обслуговування цього рахунку за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього договору та розпоряджень клієнта.

В межах вказаного договору на рахунок позивача 19.05.2016 зараховані грошові кошти в розмірі 34100,00 грн. від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» з призначенням платежу «повернення коштів згідно з договором № 980-015-000222089 від 15.04.2016» як повернення позики.

Також 19.05.2016 на рахунок позивача в ПАТ «Банк Михайлівський» № 3201 зараховані кошти від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» в розмірі 92,95 грн. як оплата процентів по договору № 980-015-000222089 від 15.04.2016.

15.04.2016 між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладений договір №980-015-000222089 Капітал + (з виплатою процентів щомісячно), за умовами якого позивач передає ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобов'язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» приймає від позивача у власність кошти на наступних умовах: сума коштів 33 100,00 грн., строк користування коштами - не більше 182 дні, кошти передаються - з дати укладання цього договору по 14.10.2016, розмір процентів за користування коштами - ставка: 31,68% річних після утримання податку з таких процентів.

На виконання договору позивачем внесено на вкладний рахунок ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» в банку суму грошових коштів у розмірі 34 100,00 грн., які повернені разом з процентами 19.05.2016 з банківського рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок позивача в ПАТ «Банк Михайлівський».

22.12.2015 Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 917/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», якою встановлено факт здійснення Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» ризикової діяльності, віднесено його до категорії проблемних строком на 180 днів та запроваджено обмеження в діяльності.

Постановою Правління Національного банку України від 27.04.2016 № 295/БТ «Про окремі питання діяльності Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» та внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 22.12.2015», введено певні обмеження діяльності Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський».

18.05.2016 між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір відступлення права вимоги № 1805.

Згідно з умовами вказаного договору ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобов'язалось відступити банку права вимоги, належні ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» за кредитними договорами (із забезпеченням) з усіма додатковими угодами до них, укладеними з фізичними особами. Банк, в свою чергу, зобовязався оплатити права вимоги.

19.05.2016 між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір відступлення права вимоги № 1, згідно з умовами якого ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобовязалось відступити банку права вимоги, що належать ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» за договорами купівлі-продажу цінних паперів з усіма додатковими угодами до них, які укладені між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та юридичними особами.

До договорів складені реєстри кредиторів та акти приймання-передачі кредитних справ.

В реєстрі кредитних договорів міститься Перелік кредитних договорів, права за якими відступається банку, відповідно до якого банк придбав права вимоги за 106 265 кредитними договорами на загальну суму 1 061 074 939,79 гривень за ціною 870 000 000,00 гривень.

На підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» та рішення від 13.06.2016 № 991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком з 23.05.2016 по 22.07.2016 включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.07.2016 №1213 про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016 та делегування повноважень ліквідатора банку ОСОБА_5, надалі за відповідним рішенням Фонду повноваження ліквідатора перейшли до ОСОБА_3 - відповідача.

Згідно інформації, розміщеній на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ліквідаційна процедура введена на два роки з 13.07.2016 по 12.07.2018.

З матеріалів справи вбачається, сторонами не спростовано, що рахунок позивача, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», не включено до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, з тих підстав, що правочин порушує публічний порядок та спрямований на незаконне володіння майном держави та є нікчемним.

Листом від 16.09.2016 №3Г1(К)/8830/1 відповідач-1 повідомив позивача з посиланням на ст.ст.215, 216 Цивільного кодексу України, ст.31, п.п.7-9 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» про нікчемність правочину, а саме: переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 в сумі 92,95 грн. з призначенням платежу «оплата процентів по договору № 980-015-000222089 від 15.04.2015» в сумі 34100,00 грн. з призначенням платежу «повернення коштів згідно з договором № 980-015-000222089 від 15.04.2015» на рахунок №3201, який належить позивачу (а.с.22).

Також відповідно до довідки про стан рахунку позивача №3201 в ПАТ «Банк Михайлівський» від 16.09.2016 № 3Г1(К)/8830 (а.с.21) станом на 19.05.2016 залишок на вказаному балансовому рахунку становить 0,00 грн.

Одночасно представником ПАТ «Банк Михайлівський» позивача повідомлено, що зарахування 19.05.2016 коштів на рахунок позивача № 3201 від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» в розмірі 92,95 грн., 34100,00 грн. є нікчемним правочином в силу положень ст.215 ЦК України та п.п.7-9 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

На момент проведення вищевказаної транзакції ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» не мав в своєму розпорядженні достатньої кількості залишку власних коштів для проведення розрахунків за договором № 980-015-000222089 від 15.04.2016. Набуття товариством у розпорядження коштів ПАТ «Банк Михайлівський» здійснено на підставі нікчемних договорів в порушення вимог діючого законодавства України та всупереч прямої заборони Національного банку України на укладення такого роду договорів.

Таким чином, на рахунок позивача безпідставно зараховані кошти, що належать ПАТ «Банк Михайлівський». Право власності на такі кошти у позивача не виникає, отже здійснення позивачем будь-яких дій по розпорядженню коштами, що належать ПАТ «Банк Михайлівський» є нікчемними.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції.

Спірні відносини регулюються, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI, Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860, Порядком виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №826 від 26.05.2016, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.06.2016 за №863/28993.

За визначенням в п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Отже, з огляду на встановлені вище обставини, позивач в розумінні наведеної норми є вкладником ПАТ «Банк Михайлівський» з відповідними правовими наслідками.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI (в редакції на момент виникнення спірних відносин, з урахуванням змін, внесених Законом № 629-VIII від 16.07.2015) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Фонд має право не включати до розрахунку гарантованої суми відшкодування коштів за договорами банківського рахунка до отримання в повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Виплата гарантованої суми відшкодування за договорами банківського рахунка здійснюється тільки після отримання Фондом у повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

За правилами ч.4 ст.26 цього Закону Фонд не відшкодовує кошти:

1) передані банку в довірче управління;

2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень;

3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника;

4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов'язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" , - протягом року до дня прийняття такого рішення);

Відповідно до ст.35 Закону № 4452-VI Фонд є тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників). Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду (в даному випадку - відповідач).

Відповідно до ч.2 ст.37 Закону № 4452-VI Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема,:

1) вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку;

3) продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій;

4) повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований ст. 27 Закону № 4452-VI, відповідно до якої уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність" , або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України".

Згідно ч.2 ст.38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Також, згідно п. 1.18 Розділу 3 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням №2 від 05.07.2012 Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Фонд безпосередньо (або уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію у разі делегування їй повноважень) зобовязаний (зобовязана), зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

Дані норми кореспондуються з п. 2 Розділу І Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затверджений рішенням Фонд гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 № 826.

Також, згідно ст. 38 Закону №4452-VI порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Так, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних №826 від 26.05.2016 затверджений Порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, який набрав чинності з 13.07.2016.

Відповідно до п. 5 розділу II Порядку № 826, перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку. У разі необхідності проведення перевірки протягом процедури ліквідації банку така перевірка повинна бути завершена не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку. За рішенням виконавчої дирекції Фонду перевірку може бути продовжено, але не більше, ніж на шість місяців.

Таким чином, Порядком визначено, що перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності здійснюється у період здійснення тимчасової адміністрації банку, в той же час, така перевірка може бути продовжена, але не більше, ніж на шість місяців.

Відповідно до абз. 1 ч.4 ст.38 Закону № 4452-VI Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

У спірному випадку, як вбачається з матеріалів справи, з метою забезпечення виконання вимог ст. 38 Закону № 4452-VI, керуючись наведеним вище Положенням №2, під час здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» Уповноваженою особою згідно Наказу № 27/1 від 24.05.2016 створено комісію по перевірці правочинів (договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

За результатами проведеної комісією перевірки складений акт № 2 від 01.06.2016 з додатком №2 - Перелік фізичних осіб, на рахунки яких 19.05.2016 здійснені перерахування коштів з поточного рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий Центр», до якого включений рахунок позивача ОСОБА_1 № 3201.

Під час перевірки встановлено, що 11.11.2014 між ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» та ПАТ «Банк Михайлівський» укладений договір доручення №1, згідно з умовами якого банк, в якості повіреного, мав здійснювати пошук, залучення та надання фізичним особам (клієнти) консультацій про умови та можливість передачі останніми у позику грошових коштів на користь товариства, як довірителя, на умовах строковості та платності.

Відповідно до предмету зазначеного договору доручення банк мав укладати договори, що передбачають отримання/залучення товариством грошових коштів у позику від фізичних осіб, за формою, передбаченою відповідним додатком до даного договору доручення.

На виконання вищевказаного договору доручення банком від імені товариства укладались з фізичними особами (клієнтами) договори позики за встановленою формою, та залучались кошти на рахунок товариства (договір позики).

Отже, правовідносини по перерахуванню позивачем коштів виникли внаслідок укладення трьохстороннього договору між позивачем (позикодавець), ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» (позичальник) та ПАТ «Банк Михайлівський» (повірений).

В результаті укладення між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий Центр» договорів відступлення права вимоги № 1805 від 18.05.2016 та № 1 від 19.05.2016 банк здійснив розрахунки за даними договорами, а саме: провів кредитні операції перерахував ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий Центр» суму в розмірі ,51 грн., чим порушив обмеження, накладені Постановою НБУ № 917/БТ від 22.12.2015.

ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий Центр» подав до ПАТ «Банк Михайлівський» платіжні доручення на списання коштів з рахунку та їх перерахування на рахунки фізичних осіб, в тому числі, позивачу.

З огляду на встановлені обставини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для визнання нікчемними транзакцій (операцій) щодо списання коштів з відкритого в банку розрахункового рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий Центр» на рахунок позивача, відкритий в цьому банку.

Відповідно до ч.3 ст.38 Закону № 4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність" ;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

В даному випадку нікчемність, за висновком відповідача, полягає у тому, що фактичне повернення коштів позивачу відбувалось за рахунок ПАТ «Банк Михайлівський», так як ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий Центр» не мало в розпорядженні достатньо коштів.

Вказані дії відбувались з метою отримати кошти не від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий Центр» і не за рахунок банку, який в той момент вже не міг виконувати свої зобовязання перед вкладниками щодо повернення належних їм коштів, а отримати кошти від Фонду, тобто за рахунок державних коштів.

При цьому відповідач зазначає, що означені вище договори відступлення права вимоги № 1805 від 18.05.2016 та № 1 від 19.05.2016 є нікчемними в силу положень п.п.2, 7-9 ч.3 ст.38 Закону № 4452-VI.

З огляду на наведені правові норми, перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину, і уповноважена особа Фонду може повідомляти про нікчемність правочину сторони за правочинами (договорами), вчиненими (укладеними) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, виключно з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вищезазначений договір №980-015-000222089 від 15.04.2016 є двостороннім, укладений між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та позивачем, а визнані нікчемними відповідні транзакції, вчинені 19.05.2016 саме на умовах цього договору, який передбачає можливість дострокового повернення коштів.

Судом першої інстанції вірно встановлно, що ПАТ «Банк Михайлівський», виконуючи розрахунковий документ ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на кошти, які переказувались, а тому ПАТ «Банк Михайлівський» не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов'язань за договорами банківського рахунку перед клієнтом, в даному випадку перед ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу, тобто позивача.

За приписами ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять.

Договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку.

ПАТ «Банк Михайлівський» при проведенні розрахункових операцій зазначених фактів не було встановлено, а отже операції по перерахунку коштів є правомірними та відповідали діючому законодавству України.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Повернення ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» коштів на банківський рахунок позивача у ПАТ «Банк Михайлівський» здійснено 19.05.2016, отже, кошти на момент прийняття рішення про ліквідацію банку перебували на поточному рахунку позивача у ПАТ «Банк Михайлівський».

Стосовно посилання відповідача-1 на п.п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в якості обґрунтовання нікчемності, апеляційний суд зазначає, що відповідачем не надано суду доказів наявності обставин, зазначених як підстава для визнання нікчемним правочину у п.7-9 ч.3 ст.38 Закону № 4452-VI, тобто того, що банк уклав саме з позивачем правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; правочин (у тому числі договір) з позивачем як пов'язаною особою банку і такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснив операції, укладення (переоформлення) договорів з позивачем, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Крім того, з цього приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За приписами ч.ч.2, 3 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Положеннями ст.228 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

За наведених обставин, є вірним висновок суду першої інстанції, що відповідач-1 не довів в установленому порядку факт нікчемності як договору банківського рахунку від 29.04.2014 № 980-015-000000002, так і проведеної 19.05.2016 транзакції (перерахування та зарахування) коштів на поточний рахунок позивача, і, відповідно, правомірність застосування наслідків такої нікчемності.

Щодо посилання відповідача-1 на нікчемність договорів відступлення права вимоги № 1805 від 18.05.2016 та № 1 від 19.05.2016 апеляційний суд також погоджується з судом першої інстанції, що зазначені вище договори відступлення права вимоги стосуються відступлення права вимоги за кредитними договорами та за договорами купівлі-продажу цінних паперів, та не стосуються договорів позики, отже вчинення банком перерахування коштів за оплату договорів відступлення права вимоги не впливають на договори, за якими ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» повинно повернути залучені кошти.

Таким чином, відповідачем-1 не доведено наявності правових підстав для невключення рахунку позивача, відкритого в ПАТ «Банк Михайлівський», до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, висновок суду першої інстанції в цій частині про допущену відповідачем-1 протиправної бездіяльності є правильним.

Згідно із ст. 27 Закону № 4452-VI, п.5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14, уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Також вказаним Положенням передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Отже, у разі наявності підстав для включення даних про рахунок вкладника, який раніше не був включений до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до Фонду відповідне доповнення до переліку.

За таких обставин є правильним і висновок суду про задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача-1 внести зміни до Переліку вкладників шляхом надання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації щодо ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів в розмірі 34192,95 грн. за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Пунктом 6 роздіду ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно, зокрема: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Таким чином, надання уповноваженою особою додаткової інформації про вкладника на підставі п. 6 розд. ІІІ Положення № 14 є підставою для включення такого вкладника до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Щодо позовних вимог, предявлених до відповідача-2 - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що складення Фондом Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, здійснюється на підставі отриманого переліку вкладників, тобто після включення та передачі уповноваженою особою Фонду даних про рахунок позивача до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду. Оскільки відповідач-1 таких дій не вчинив, у Фонду відсутня інформація щодо рахунку позивача, тобто спірні правовідносини ще не виникли.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про зобовязання Фонду вчинити дії щодо внесення відповідної інформації про позивача до загального Реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський» є передчасними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, як виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини, прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Передбачені ст..202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_3, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27 червня 2017 року у справі № 808/891/17 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко