Справа № 820/1603/17
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 р. Справа № 820/1603/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представників позивача Зуб С.Ю., Юрцука Г.Г.

представника відповідача Губської В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2017р. по справі № 820/1603/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод промислових технологій"

до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

14 квітня 2017 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський завод промислових технологій" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № від 29.12.2016 року на суму 358498,50 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № від 31.03.2017 року на суму 1726114,50 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № від 29.12.2016 року на суму 2881036,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № від 31.03.2017 року на суму 33582,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № від 29.12.2016 року на суму 393,50 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № від 29.12.2016 року на суму 1093161,50 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № від 29.12.2016 року на суму 510,00 грн.;

- стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод промислових технологій" судовий збір в розмірі 91399,45 грн.

25 травня 2017 року постановою Харківського окружного адміністративного суду задоволено частково адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод промислових технологій" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень.

Скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області №, №, №, № від 29.12.2016, №, № від 31.03.2017.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № від 29.12.2016 в частині нарахування штрафу в сумі 57,50 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод промислових технологій" (62490, Харківська область, Харківський район, с. Комунар, вул. Озерна, буд. 5, ) сплачену суму судового збору в розмірі 91398 (дев'яносто одну тисячу триста дев'яносто вісім) грн 58 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ).

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції, при винесенні оскаржуваної постанови, не дотримано вимог ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності та обгрунтованості судового рішення.

Вважає, що оскаржуване рішення прийнято судом без належного з'ясування обставин, що мають значення для справи, оскільки позивачем в порушення п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року, із змінами та доповненнями з урахуванням Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затверджених та Наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року № 290, дохід визначений по рядку 2120 Фінасового звіту «Інші операційні доходи», за період з 01.01.2015р. по 30.06.2016р занижено у сумі грн. 4068155 грн. (5650475- 1529900- 52420).

Також зазначає, що судом не враховано того, що ТОВ «ХАРПРОМТЕХ» на порушення п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України з урахуванням пп.14.1.71 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України занижено податок на додану вартість за січень 2015 року - червень 2016 року на 616619 грн. внаслідок заниження бази оподаткування від продажу продукції власного виробництва за цінами нижче собівартості (звичайної ціни з 01.01.2016) у сумі 616619 грн., у тому числі за півріччя 2016 року у сумі 245925 грн.

Разом з цим додає, що перевіркою встановлено порушення ТОВ «ХАРПРОМТЕХ» п.269.1 ст.269, п.270.1 ст.270, п.271.1 ст.271, п.286.2 ст.286, п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України, в частині несплати земельного податку за 2014 - 2016 роки на загальну суму 874 529,2 грн та п. 46.1 ст. 46, п. 286.2, п. 286.3 ст. 286 Податкового кодексу України, в частині неподання до контролюючого органу податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 - 2016 роки, що сталося внаслідок несплати ТОВ «ХАРПРОМТЕХ» земельного податку за земельні ділянки, які ТОВ «ХАРПРОМТЕХ» використував для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель (виробничі, складські, допоміжні приміщення та гаражі) по вул. Виконкомівській, 32 (Жовтневий район), які належали йому на праві власності, що також не було враховано судом першої інстанції.

Позивач, в наданому в судовому засіданні відгуці на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши постанову суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем була проведена планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод промислових технологій" (ідентифікаційний код - 32866025) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014р. по 30.06.2016р., результати якої оформлені актом №802/20-40-14-03-08/32866025 від 15.12.2016р. (а.с. 26-122).

Перевіркою встановлено вчинення платником податків низки податкових правопорушень, а саме: п.134.1 ст.134, п.140.4 ст.140 розділу ІІІ Податкового Кодексу України за рахунок заниження доходу від відчуження нерухомого майна, переданого за договором іпотеки у погашення зобов'язань за кредитним договором; п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України за рахунок продажу продукції власного виробництва за цінами нижче собівартості; п.269.1 ст.269, п.270.1 ст.270, п.271.1 ст.271, п.286.2 ст.286, п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України за рахунок фактичного використання земельних ділянок без оплати земельного податку (плати за землю).

29.12.2016р. відповідач на підставі акту №802/20-40-14-03-08/32866025 від 15.12.2016р. виніс податкові повідомлення - рішення: №, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у загальному розмірі 358,498,50 грн. (основний платіж - 238,999,00 грн., штраф - 119,499,50 грн.) (а.с. 15); № від 29.12.2016р., яким зменшено суму від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток у загальному розмірі 2,881,036,00 грн. за червень 2016р. (а.с. 18); № від 29.12.2016р., яким застосував штраф у сумі 393,50 грн. за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 122); № від 29.12.2016р., яким визначено грошове зобов'язання з земельного податку у загальному розмірі 1,093,161,50 грн. (основний платіж - 874,529,20 грн., штраф - 218,632,30 грн.) (а.с. 24); № від 29.12.2016р., яким застосовано штраф у сумі 510,00 грн. (а.с. 25).

Внаслідок застосування платником процедури адміністративного оскарження рішень контролюючих органів (досудовий порядок врегулювання спору) відповідачем 31.03.2017р. були винесені податкові повідомлення-рішення №, яким визначив грошові зобов'язання з ПДВ у загальному розмірі 1,726,114,50грн. (основний платіж - 1,150,743,00 грн., штраф - 575,371,50 грн.) (а.с. 16) та №, яким зменшив від'ємне значення з ПДВ за червень 2016р. у сумі 33,582,00 грн. (а.с. 19).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом не було доведено:

1) що реалізація платником податків товарів здійснювалась за ціною, нижчою від собівартості та нижчою від звичайних цін, а також того, що відчуження майна за договорами іпотеки здійснювалось за ціною, нижчою від балансової (залишкової) вартості;

2) що Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський завод промислових технологій" було заниженно земельний податок за 2014-2016 роки на загальну суму 874,529,20грн.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ХАРПРОМТЕХ» та АКБ «Золоті ворота» (надалі -Банк) було укладено договір №783 від 18.11.2005 на кредитну лінію (відновлювальну), умовами якого визначено відкриття у період з 18.11.2005 по 15.11.2006 кредитної лінії. Додатковими угодами до договорів іпотеки №06-226 від 29.06.2006 та №05-444 від 18.11.2005 були внесені зміни, до п. 1.1, щодо зміни строків повернення кредиту, з урахуванням яких остаточний термін згідно з додатковими угодами становить 31.12.2018.

На забезпечення виконання всіх вимог за зазначеним договором №783 від 18.11.2005 (з додатковими угодами) між ТОВ «ХАРПРОМТЕХ» (Іпотекодавець) та АКБ «ЗОЛОТІ ВОРОТА» (в подальшому ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА») (Іпотекодержатель) укладені договори іпотеки №05-444 від 18.11.2005 та №06-226 від 29.06.2006 та про передачу в іпотеку нерухомого майна.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 31.07.2014 №456 «Про віднесення ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 01.08.2014 прийнято рішення №67 про запровадження з 04.08.2014 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА».

ПАТ КБ «СТАНДАРТ» набув усіх прав та обов'язків АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА».

Перевіркою встановлено, що 20.01.2016 укладено договір відступлення права вимоги №108-К між ТОВ «ХАРПРОМТЕХ» (Заставодавець (або Боржник)), ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ НЕКСТДЖЕН ФІНАННС» («Первісний Заставадержатель») та ТОВ «ДОКАР» («Новий Заставодержатель»).

В акті перевірки зазначено, що згідно з Інформаційною довідкою від 24.03.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборона відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна встановлено, що ТОВ «ДОКАР» на підставі договорів іпотеки визначений власником нерухомого майна, що належало ТОВ «ХАРПРОМТЕХ». Передачу права власності на нерухоме заставне майно було оформлено на суму 1898784 грн., в тому числі ПДВ (1582320 грн. без ПДВ) наступними видатковими накладними: №2 від 28.03.2016 на суму 1690560 грн., №264 від 29.03.2016 на суму 62904 грн., №1 від 30.03.2016 на суму 145320 грн. (з ПДВ).

В бухгалтерському обліку по зазначеній операції відображено дохід в сумі 1582320 грн. від передачі заставного майна в рахунок погашення кредиту.

Однак, пунктом 1.3 договорів іпотеки визначена вартість нерухомого майна та становить 6780570 грн. з ПДВ (без ПДВ 5650475 грн.), а саме:

- за договором іпотеки №05-444, серія та номер 6121, виданий 18.11.2005 із змінами - "1.3. Ринкова вартість Майна за згодою Сторін становить 5180570 грн.. в т.ч. ПДВ";

- за договором іпотеки №06-226, серія та номер: 2655, виданий 29.06.2006 із змінами -"1.3. Ринкова вартість Майна за згодою Сторін становить 1600000 грн., в.т.ч. ПДВ".

Пунктом 2.3.3 зазначених договорів визначено, зокрема, що у випадку втрати або пошкодження майна ринкова вартість такого майна не повинна бути менше вказаної в п.1.3 Договору та встановлюється за згодою сторін.

Матеріалами справи підтверджено, що в акті перевірки ТОВ «ХАРПРОМТЕХ» зазначено, що вартість об'єкта нерухомості визначалась на підставі оцінки, проведеної 08.10.2015 суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 (сертифікат №16641/14 виданий Фондом державного майна України 01.07.2014), яка діяла на підставі договору №01/10-2015 від 29.01.2015 про виконання незалежної оцінки.

Однак, у ході перевірки не було надано додатку до звіту, що свідчить про включення інформації з нього до єдиної бази даних звітів про оцінку.

В акті перевірки визначено, що відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2014 N 358 звіт від 08.10.2015 суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_5 не можна вважати дійсним.

Судом встановлено, що під час перевірки виявлено, що ТОВ «ХАРПРОМТЕХ» на порушення п.188.1 ст. 188 Податкового кодексу України з урахуванням пп.14.1.71 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України занижено податок на додану вартість за січень 2015 року - червень 2016 року на 616619 грн. внаслідок заниження бази оподаткування від продажу продукції власного виробництва за цінами нижче собівартості (звичайної ціни з 01.01.2016) у сумі 616619 грн., у тому числі за півріччя 2016 року у сумі 245925 грн.

Як свідчать матеріали справи, розрахунок заниження бази оподаткування від продажу продукції власного виробництва за цінами нижче собівартості (звичайної ціни з 01.01.2016) зроблено на підставі первинних документів та даних бухгалтерського обліку, які ТОВ «ХАРПРОМТЕХ» було надано до перевірки.А також занижено базу оподаткування на суму ПДВ від різниці між вартістю, зазначеною у видаткових накладних та вартістю, що визначена в договорі іпотеки, що складає 813631 грн., у тому числі: - за березень 2016р. на суму 813631 грн.

За результатами розгляду акта перевірки ГУ ДФС у Харківській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 29.12.2016 № про сплату податку на прибуток в сумі 238999,00 грн. та штрафної санкції в сумі 119499,50 грн., № про зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за півріччя 2016 року на 2881036,00 грн.

31.03.2017 року, після оскарження платником податків рішень контролюючих органів, відповідачем були винесені податкові-повідомлення-рішення №, яким визначив грошові зобов'язання з ПДВ у загальному розмірі 1,726,114,50 грн. (основний платіж - 1,150,743,00 грн., штраф - 575,371,50 грн.) та №, яким зменшив від'ємне значення з ПДВ за червень 2016р. у сумі 33,582,00 грн.

Пунктом 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 N 290 із змінами та доповненнями (далі - П(С)БО 15 «Доходи») встановлено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Відповідно до п.7 П(С)БО 15 визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами:

- дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг);

- чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг);

- інші операційні доходи:

- фінансові доходи;

- інші доходи.

Відповідно до п. 172.11 ст.172 Податкового кодексу України порядок визначення оціночної вартості нерухомості та об'єктів незавершеного будівництва, що продаються (обмінюються), визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2014 N 358 «Деякі питання реалізації положень Податкового кодексу України щодо оцінки майна» (далі - Постанова КМУ №358) базою оцінки для визначення оціночної вартості для передбачених Податковим кодексом України цілей (далі - оціночна вартість) є ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав.

Відповідно до пп. 2 пункту 1 Постанови №358 інформація із звіту про оцінку майна, звіту про експертну грошову оцінку земельних ділянок (далі - звіт про оцінку), що складений для цілей оподаткування, вноситься безперешкодно та безоплатно до єдиної бази даних звітів про оцінку. Зазначена інформація складається за встановленою Фондом державного майна формою та є додатком до звіту. Строк дії звіту про оцінку, що не може перевищувати шість місяців з дати оцінки, зазначається в такому звіті. Звіт про оцінку є дійсним за умови включення інформації з нього до єдиної бази даних звітів про оцінку.

Відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

У випадку якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

- збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку):

- зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Згідно з п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема з постачання товарів/послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.186 Кодексу.

Відповідно до п.п.14.1.191 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Відповідно до п.п.14.1.71 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України звичайною ціною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено ПКУ. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до ст.39 Податкового кодексу України.

Ринковою ціною у відповідності до п.п.14.1.219 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України є ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.

Пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України (в редакції з 01.01.2015 по 31.12.2015) встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

Пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України (в редакції, що діє у 2016 році) встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з її договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

Відповідно до п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Передачу права власності на нерухоме майно було оформлено наступними видатковими накладними:

Видаткова накладна №2 від 28.03.2016 р.

Договір: Передача нерухомого заставного майна в рахунок погашення кредиту:

№ ТоварКіль кістьЦіна без ПДВ
1. Административно-бытовой корпус К21412000
2. Производственньїй корпус 0-11819500
3. Цех по производству железобетона П-31175300
4. Проходная (нежилое строение М-1) 2000
Разом без ПДВ 1408800
ПДВ 281760
Разом з ПДВ 1690560

Договір: Передача нерухомого заставного майна в рахунок погашеннякредиту:
№ ТоварКількістьЦіна без ПДВ
1. Здание подачи (нежелое строение Д-1)13865,83
2. Отделение изготовления растр (нежелое 142строение Ж-2)134049,17
3. Насосная (нежелое строение Е-1) 14117252,50
4. Склад заполнителей (нежелое строение И-1) 14417252,50
Разом 52420
пдв 10484
Разом 62904
Видаткова накладна №1 від 30.03.2016 р. Договір: Передача нерухомого заставного майна в рахунок погашення кредиту:
№ ТоварКіль кістьЦіна без ПДВ
1. Компрессорная (нежилое строение 3-1)138600
2. Гараж (нежилое строение Г-2)182500
Разом 121100
пдв 24220
Разом 145320
Вартість нерухомого заставного майна, визначена ТОВ "ХАРПРОМТЕХ" становить 1898784 грн., в тому числі ПДВ 316464 грн. В бухгалтерському обліку доход, визначений від передачі заставного майна в рахунок погашення кредиту відображено проводками:

- кредит рахунку 791 дебет рахунку 71 у сумі 1529900 грн.;

- кредит рахунку 791 дебет рахунку 74 у сумі 52420 грн.

Пунктом 1.3 договорів іпотеки визначена вартість нерухомого майна та становить 6780570 грн. з ПДВ (без ПДВ 5650475 грн.), а саме:

- за Договором іпотеки №05-444, серія та номер 6121, виданий 18.11.2005 із змінами - « 1.3. Ринкова вартість Майна за згодою Сторін становить 5180570 грн., в т.ч. ПДВ»;

- за Договором іпотеки №06-226, серія та номер:2655,виданий 29.06.2006 із змінами - « 1.3 Ринкова вартість Майна за згодою Сторін становить 1600000 грн., в т.ч. ПДВ»;

Крім того необхідно зазначити, що вищенаведеними договорами іпотеки передбачено, що: «... 2.1.2 У випадку невиконання Іпотекодавцем у встановлений строк зобов'язань за Кредитним договором самостійно: звернути стягнення на Майно та реалізувати його для погашення вказаних зобов'язнь, залишити у своїй власності Майно шляхом погашення заборгованості за Кредитним договором за рахунок власних коштів, реалізувати Майно третім особам на підставі договору купівлі-продажу для погашення заборгованості за кредитним договором.

2.1.3 Вимагати від Іпотекодержателя вжити заходів, необхідних для збереження майна.

2.3.3 У випадку втрати або пошкодження майна. Ринкова вартість такого майна не повинна бути менше вказаної в п.1.3 Договору та встановлюється за згодою сторін...»

Оскільки ст.188.1 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VІ з урахуванням змін та доповнень - база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості, але не нижче балансової (залишкової-) вартості.

Таким чином, на порушення п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями база оподаткування занижено на різницю між вартістю за згодою сторін, визначеною п.1.3 договорів іпотеки №05-444 від 18.11.2005, №06-226 від 29.06.2006 та вартістю, визначеною в видаткових накладних та податкової накладної №112 від 31.03.2016 у сумі 4068155 грн, внаслідок чого занижено податок на додану вартість у сумі 831631 грн.

У ході перевірки листом №6555/10/20-40-14-03-17 від 28.11.2016 ТОВ «ХАРПРОМТЕХ» було запропоновано надати пояснення:

- щодо обгрунтування та документи на підставі яких було визначено вартість нерухомого майна, яке було передано на підставі договорів іпотеки в рахунок погашення зобов'язань по договору на кредиту лінію (відновлювальну) №783 від 18.11.2005.

- щодо методики розподілу витрат на конкретний вид випуску продукції, віднесених на собівартість виробництва по рахунку 901 «Собівартість реалізованої готової продукції», та проведених у бухгалтерському обліку проводками К-т 261 «Готова продукція» в Д-т 901 «Собівартість реалізованої готової продукції», як щомісячний розподіл витрат (Коригування реалізації).

Письмових пояснень під час проведення перевірки та складання акту надано не було.

Листом від 06.12.2016 №6734/10/20-40-03-17 ТОВ «ХАРПРОМТЕХ» було запропоновано надати копії документів, наведених у додатках до листа та які свідчать про встановлені порушення. Станом на 15-00 год. 07.12.2016 належним чином завірених копій документів надано не було про що складено акт від 07.12.2016 року №769/20-40-14-03/32866025 який підписано головним бухгалтером Зуб С.Ю. із наступним змістом: «ТОВ «ХАРПРОМТЕХ» не відмовляє в наданні копій документів, але обсяг копіювання та термін копіювання для надання фахівцям податкової унеможливлює процес фізичного виготовлення копій. Підприємство не заперечує в наданні копій, але для цього потрібно більше робочого часу.»

ТОВ «ХАРПРОМТЕХ» до ГУ ДФС у Харківській області було надано відповідь № 12049/10 від 08.12.2016 року на запит від 06.12.2016 №6734/10/20-40-03-17 із зазначенням причин ненадання копій документів, що підлягали вилученню.

Згідно з п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Відповідно до пп. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку;

б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг.

Згідно з п.56.4 ст.56 Податкового кодексу України, під час процедури адміністративного оскарження, обов'язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених цим Кодексом, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган.

Перевіряючи правомірність податкових повідомлень-рішень від 29.12.2016 №, №, №, колегія суддів зазначає наступне:

Як свідчать обставини справи, ТОВ "ХАРПРОМТЕХ" виписано податкові накладні на загальну суму 3935,00 грн, що підлягають наданню покупцю-платнику податку на додану вартість (код ЄДРПОУ 37), які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) з порушенням п'ятнадцятиденного терміну для їх реєстрації, а саме:

- № 88 виписана 09.12.2015, зареєстрована в ЄРПН 29.12.2015;

- № 68 виписана 23.05.2016, зареєстрована в ЄРПН 08.06.2016.

Враховуючи вищезазначене, відповідно до п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України, ГУ ДФС у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення від 29.12.2016 № про застосування штрафу у розмірі 393,50 грн (3 935,00 грн. х 10%) за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанцію про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до п.п. 120-1.1 ст.120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

Як зазначено в акті перевірки, перевіркою встановлено порушення ТОВ "ХАРПРОМТЕХ" п. 269.1 ст. 269, п. 270.1 ст. 270, п. 271.1- ст. 271, п. 286.2 ст.286. п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, в частині заниження земельного податку за 2014 - 2016 роки на загальну суму 874 529,2 грн. та п. 46.1 ст. 46, п. 286.2, п. 286.3 ст. 286 Податкового кодексу України, в частині неподання до контролюючого органу податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 - 2016 роки, що сталося внаслідок несплати ТОВ "ХАРПРОМТЕХ" земельного податку за земельні ділянки, які ТОВ "ХАРПРОМТЕХ" використував для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель (виробничі, складські, допоміжні приміщення та гаражі) по вул. Виконкомівській, 32 (Жовтневий район), які належали йому на праві власності, інформація щодо яких зазначена в акті перевірки.

За результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДФС у Харківській області винесено податкові повідомлення-рішення від 29.12.2016 № про нарахування земельного податку з юридичних осіб у сумі 874 529,20 грн. та застосування штрафних санкцій у сумі 218 632,30 грн., № про застосування штрафу у сумі 510 гривень.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним.

Згідно з п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (п.287.1 ст.287 Податкового кодексу України).

Колегія суддів зазначає, що у справі, яка розглядається встановлено, що позивач є власником нежитлових будівель (виробничі, складські, допоміжні приміщення та гаражі) по вул. Виконкомівській, 32 (Жовтневий район) за земельну ділянку під якими ДПІ оспорюваним податковим повідомленням-рішенням нарахувала земельний податок. При цьому в силу вимог статей 182, 334 ЦК та положень Закону № 1952-IV право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації.

За таких обставин, колегія суддів зауважує, що незважаючи на те, що позивач не зареєстрував право власності чи користування земельною ділянкою під належними йому на праві власності нежитловими приміщеннями, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК, обов'язок зі сплати земельного податку виник у Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод промислових технологій" з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВСУ по справі № 826/12388/13-а від 07.07.2015 року (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 46872174).

Об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні (п.п. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.п. 271.1.1 п. 271.1 ст. 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Відповідно до пункту 274.1 статті 274 Податкового кодексу України (у редакції до 01.01.2015) ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1% від їх нормативної грошової оцінки.

Відповідно до пункту 274.1 статті 274 Податкового кодексу України (у редакції з 01.01.2015) ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь та земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Відповідно до пункту 274.2 статті 274 Податкового кодексу України (у редакції з 01.01.2015) ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб'єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності).

Статтею 275 Податкового кодексу України (у редакції до 01.01.2015) встановлено ставки податку за земельні ділянки, розташовані в межах населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Відповідно до ст. 289 Податкового кодексу України визначено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Пунктом 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати і сплачувати податки та збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії. вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1 020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Відповідно до п. 123.1 ст.123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5. 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем правомірно було винесено податкові повідомлення-рішення від 29.12.2016 № про нарахування земельного податку з юридичних осіб у сумі 874 529,20 грн. та застосування штрафних санкцій у сумі 218 632,30 грн., № про застосування штрафу у сумі 510 гривень.

Oбов'язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України і розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Виходячи з положень частини другої зазначеної статті, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, було доведено суду правомірність своїх дій.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Переглянувши постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд першої інстанції помилково застосував норми матеріального та процесуального права, що привело до неправильного вирішення справи, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2017р. по справі № 820/1603/17 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод промислових технологій" - відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Сіренко О.І.
Судді Дюкарєва С.В. Любчич Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 24.10.2017 р.