Справа № 808/2447/17
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року о 15 год. 15 хв.Справа № 808/2447/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши у в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Енергія-Сервіс» до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства «Енергія-Сервіс» (далі позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 26.07.2017 №, № та №.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач за результатами проведеної перевірки дійшов хибних висновків про відсутність реального здійснення господарських операцій ПП «Енергія-Сервіс» з ТОВ «Маріот Компані», оскільки поставлений товар був фактично отриманий, а за результатом таких операцій у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобовязань та у власному капіталі, що спростовує висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Маріот Компані». Вказує, що вчинені господарські операції спричинили рух активів, зміну зобовязань позивача та відповідають змісту укладених правочинів. Вважає, що висновок контролюючого органу про нереальність господарських операцій з вищевказаними контрагентами ґрунтується виключно на припущеннях, що не відповідає вимогам чинного законодавства України.

23 жовтня 2017 року представником позивача до суду подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказах, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що під час проведення перевірки встановлено відсутність фактичного отримання ПП «Енергія-Сервіс» товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «Маріот Компані». Такі висновки зумовлені відсутністю документів, якими б підтверджувалось походження товару придбаного у ТОВ «Маріот Компані». Також відповідач вказав на те, що перевезення придбаного у ТОВ «Маріот Компані» товару трансформатору ЭТЦПК, здійснювалось начебто автомобілем КАМАЗ 5511, вантажопідйомність якого становить 10 тон, проте, вага придбаного товару становила 15 тон, що свідчить про відсутність фактичного переміщення товарно-матеріальних цінностей. Крім того, вказує на те, що контролюючим органом в ході одержання податкової інформації щодо ТОВ «Маріот Компані» було встановлено неможливість здійснення господарських операцій вказаним контрагентом (відсутність працівників, потужностей, тощо).

В судовому засідання прибув представник відповідача ОСОБА_1, яка підтримала позицію викладену в письмових запереченнях проти позову, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження та на підставі наявних в матеріалах письмових доказах.

Суд, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що ПП «Енергія-Сервіс» зареєстроване 22.07.1996 Запорізьким міським управлінням юстиції, свідоцтво про державну реєстрацію від 22.07.1996 №0003185, перебуває на обліку в Запорізькій ОДПІ, на момент проведення перевірки є платником податку на додану вартість за свідоцтвом №11855984 від 09.03.2005.

Судом встановлено, що співробітниками ГУ ДФС у Запорізькій області у період з 26.05.2017 по 01.06.2017 проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПП «Енергія-Сервіс» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток за 2016 рік та податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Маріот Компані» () в грудні 2016 року, суми ПДВ по взаємовідносинах з яким включена до податкового кредиту податкової Декларації з ПДВ за січень 2017 року, за результатами якої складено акт №320/08-01-14-06/23794534 від 09.06.2017 (далі Акт перевірки).

Відповідно до висновків Акту перевірки встановлено порушення ПП «Енергія-Сервіс»:

пп.14.1.181, п.14.1 ст.14, пп.«а» п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету, на суму 21318,00 грн. за січень 2017 року та завищено суму відємного значення, яка зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість, на суму 311832,00 грн. за січень 2017 року;

п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток підприємства, який підлягає сплаті до бюджету за 2016 рік, на суму 299835,00 грн.

Не погодившись з висновками акту перевірки позивачем подано заперечення на висновки акту перевірки №18/07 від 18.07.2017. Листом від 24.07.2017 №9818/10/08-01-14-06-13 ГУ ДФС повідомлено позивача, що висновки акту перевірки відповідають вимогам чинного законодавства.

26 липня 2017 року контролюючим органом прийнято податкові повідомлення рішення:

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 26647,50 грн., в т.ч. за основним платежем 21318,00 грн. та за штрафними санкціями 5329,50 грн.;

№, яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість на суму 311832,00 грн.;

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 374793,75 грн., в т.ч. за основним платежем 299835,00 грн. та штрафні санкції 74958,75 грн.

Вважаючи прийняті ГУ ДФС у Запорізькій області податкові повідомлення рішення протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали висновки акту перевірки, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідити обґрунтованість таких висновків, які базуються на твердженні контролюючого органу про відсутність реального здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Маріот Компані».

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України (тут і в подальшому в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України обєктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно п.135.1 ст.135 ПК України Базою оподаткування є грошове вираження обєкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку обєкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають фактично відбутись, вони повинні підтверджуватись належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, а також такі операції мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З матеріалів справи судом встановлено, що 30 жовтня 2016 року між ТОВ «Маріот Компані» та Приватним підприємством «Енергія-Сервіс» укладено договір №30/10, відповідно до пункту 1.1 якого продавець ТОВ «Маріот Компані» зобовязується поставити, а покупець ПП «Енергія-Сервіс» прийняти та оплатити наступний товар: Трансформатор ЭТЦПК, потужність 6300 кВА, напруга в/в-10кВ, н/в-0,4кВ, кількість 1 шт., вартість без ПДВ 1665759,00 грн., ПДВ 333150,00 грн.

На підтвердження виконання умов договору до матеріалів справи надано рахунок-фактура №СФ-0000025 від 11.01.2017, видаткова накладна №РН-000020 від 30.12.2016.

Транспортування придбаного трансформатору підтверджується наданою до матеріалів справи товарно-транспортною накладною від 30.12.2016 №ВИЭ001053.

На підтвердження оприбуткування придбаних товарно-матеріальних цінностей на підприємстві позивача до матеріалів справи надано прибуткову накладну №ПН-0000123 від 30.12.2016, оплата придбаного товару підтверджується наданими до матеріалів справи платіжним дорученням №2998 від 16.01.2017 та оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631.

Також, судом встановлено, що 30 грудня 2016 року між ТОВ «Теко-Пласт» та ПП «Енергія-Сервіс» укладено договір зберігання №30/12-К, відповідно до умов якого ПП «Енергія-Сервіс» передає, а ТОВ «Теко-Пласт» приймає на тимчасове зберігання майно, згідно переліку матеріалів та обладнання (Додаток до договору №1, який є невідємною частиною договору).

Так з матеріалів справи встановлено, що відповідно до договору зберігання №30/12-К ПП «Енергія-Сервіс» передано на зберігання трансформатор, який був придбаний у ТОВ «Маріот Компані».

Передача трансформатора на зберігання підтверджується наданим до матеріалів справи актом приймання-передачі від 30.12.2016.

Крім того, на підтвердження того, що придбаний у ТОВ «Маріот Компані» і на даний час зберігається у ТОВ «Теко-Пласт», позивачем до матеріалів справи надано акт огляду пічного трансформатора від 20.10.2017, який підписаний повноважними представниками ТОВ «Теко-Пласт» та ПП «Енергія-Сервіс», та фотокартки трансформатора.

Зазначені обставини вказують на наявність у позивача ділової мети, визначення якої наведено у пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України, як причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Таким чином, дослідивши надані до матеріалів справи первинні документи, з урахуванням співвідношення вчинених господарських операцій з видами господарської діяльності позивача, суд дійшов висновку, що в результаті господарських операцій з ТОВ «Маріот Компані» у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобовязань та у власному капіталі, що спростовує висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Маріот Компані».

Щодо посилань представника відповідача на те, що трансформатор ЭТЦПК, потужність 6300 кВА, напруга в/в-10кВ, н/в-0,4кВ, який був придбаний позивачем у ТОВ «Маріот Компані», не міг транспортуватись на автомобілі КАМАЗ-55111, суд зазначає наступне.

Представником позивача до матеріалів справи надано технічні характеристики придбаного трансформаторного агрегату, відповідно до яких повна маса трансформатору складає 14500 кг, в т.ч. частини активної 8300 кг, бак з арматурою 2200 кг, масла 40000 кг.

Також, з пояснень представника позивача встановлено, що дійсно загальна вага трансформатору до 15000 кг, проте, придбаний трансформатор транспортувався без масла, у звязку з чим фактична вага склала приблизно 10500 кг.

Крім того, з наданого витягу з Інтернет ресурсу https://ru.wikipedia.org встановлено, що вантажопідйомність автомобіля КАМАЗ-55111 складає 13000 кг, що свідчить про можливість транспортування придбаного трансформатору вищевказаним транспортним засобом.

Щодо не надання до перевірки паспортів якості, сертифікатів відповідності або інших документів, які б підтверджували походження товару та його технічні характеристики, суд зазначає, що такі документи не можуть свідчити про наявність чи відсутність фактичного виконання господарської операції, як і не є документами на підставі яких формуються показники податкової та бухгалтерської звітності. Також, суд враховує і ту обставину, що трансформатор придбавався позивачем, як такий, що вже був у використанні, а тому такі документи могли не зберегтись з обєктивних підстав.

Також, суд не приймає посилання на відсутність виплат з боку ТОВ «Маріот Компані» на користь водія ОСОБА_2, яким здійснювалось перевезення вантажу, оскільки взаємовідносини між ТОВ «Маріот Компані» та його працівниками/контрагентами не є предметом податкової перевірки.

Стосовно посилань контролюючого органу на недоліки у господарській діяльності ТОВ «Маріот Компані», що свідчить про неможливість виконання господарських операцій вказаним підприємством, суд зазначає, що податкове законодавство України не ставить право платника податку на оформлення податкового кредиту в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу, тощо. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, або припустився інших порушень при здійсненні господарської діяльності, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо включення сум податку, сплачених ним в ціні придбаних товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Крім того, суд зазначає, що операції з продажу/перепродажу трансформатору не потребує великої кількості кваліфікованого персоналу та спеціальної техніки, тощо.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції» ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обовязковим для правозастосування органами правосуддя.

У п. 38 рішення Європейського суду з прав людини від 9 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України» (заява №803/02, INTERSPLAV проти України) зазначено, що на думку суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Таким чином, твердження контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Маріот Компані» з поставки товару спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, у звязку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Приватного підприємства «Енергія-Сервіс» в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства «Енергія-Сервіс» задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 26.07.2017 №, № та №.

Присудити на користь Приватного підприємства «Енергія-Сервіс» судовий збір в розмірі 10700,00 грн. (десять тисяч сімсот гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко