Справа № 805/292/17-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабіч С.І.
Суддя-доповідач - Гайдар А.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року справа №805/292/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією в складі

головуючого судді Гайдара А.В.,

суддів Василенко Л.А.,

Ханової Р.Ф.

при секретареві судового засідання Святодух О.Б.,

за участю представника позивача ОСОБА_3 (за довіреністю)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року у справі № 805/292/17-а за позовом Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління державної фіскальної служби у Донецькій області до фізичної особи ОСОБА_4 про стягнення заборгованості у розмірі 39677,98 грн.,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року у справі № 805/292/17-а адміністративний позов Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Донецькій області до фізичної особи ОСОБА_4 про стягнення заборгованості у розмірі 39677,98 грн.- задоволено повністю. В наслідок чого стягнуто з фізичної особи ОСОБА_4 (іпн. НОМЕР_1, 87500, АДРЕСА_1) суму податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 39677 (тридцять дев'ять тисяч шістсот сімдесят сім) гривень 98 (дев'яносто вісім) копійок на користь держави, код платежу 18010900, код 37989721, МФО 834016, Маріупольське УК/Жовтневий р-н ГУ ДКСУ у Донецькій області, р/р 0052. (арк.справи 65,66)

Відповідач - ОСОБА_4 не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції, апеляційну скаргу задовольнити, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити в повному обсязі. (арк.справи 67-70)

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила її залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

За правилами частини першої статті 195 КАС України перегляд судового рішення суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційних скарг.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, думку представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що між відповідачем та Маріупольською міською радою Донецької області укладено договір оренди земельної ділянки від 25.01.2008 року, за умовами якого у користування ОСОБА_4 на строк 10 років надавалась земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 площею 0,0599га, з цільовим призначенням - для роздрібної торгівлі у неспеціалізованому магазині (функціонування магазину). За ОСОБА_4 обліковується податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 39677,98 грн., що підтверджується інтегрованою карткою відповідача з орендної плати з фізичних осіб.

Податковим органом прийнято податкові повідомлення - рішення № від 30.06.2014 року на суму 5071,35 грн. та № 19565-17 від 04.08.2015 року на суму 34606,63 грн., якими визначені суми податкового зобов'язання за платежем "орендна плата з фізичних осіб" за період 2014 - 2015 рік. Податкові повідомлення-рішення в судовому чи в адміністративному порядку не оскаржені, відповідачем самостійно не були вжиті заходи з погашення податкового боргу.

Строки добровільної сплати узгоджених податкових зобов'язань сплинули, заходи, прийняті податковим органом щодо стягнення податкових зобов'язань, не призвели до їх погашення.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 16.1.4. п.16.1. ст.16 ПК України, - платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Згідно із п. 54.1. ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Пунктом 57.3 ст. 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Податковим зобов'язанням в розумінні ПК України визначається сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Підпунктом 14.1.175. п. 14.1. ст. 14 Кодексу встановлено, що суми грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання вважаються податковим боргом.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з пунктом 95.2 статті 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

З метою погашення податкового боргу на адресу боржника позивачем надіслано податкову вимогу за № 197-12 від 15.08.2016 року, конверт з якою повернуто позивачу поштовим відділенням з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Пунктом 95.3 статті 95 ПК України визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Тобто, узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником в строки, визнається сумою податкового боргу платника податків, відповідно до п.п. 14.1.175 п.14.1 ст.14 вказаного Кодексу.

Відповідно до пп. 14.1.157 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності;

Згідно пункту 57.2 статті 57 Податкового кодексу України, у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків з причин, не пов'язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму податкового зобов'язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Пунктом 38.1. ст. 38. ПК України встановлено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Колегія суддів зазначає, що станом на момент розгляду справи податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 39677,98 грн. відповідачем не сплачено.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до листа Донецького окружного адміністративного суду від 12.09.2017 року адміністративний позов ОСОБА_4 до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 30.06.2014 року на суму 5071,35 грн. та № 19565-17 від 04.08.2015 року на суму 34606,63 грн. та податкової вимоги № 197-12 від 15.08.2016 року (на підставі яких сформована сума податкового боргу, яка є предметом розгляду у даній справі) ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2017 року у справі №805/1324/17-а повернуто позивачу. Дана ухвала суду набрала законної сили 04 травня 2017 року (арк.. справи 156)

Таким чином, колегія суддів зазначає, що податкові повідомлення-рішення та податкова вимога позивача, на підставі яких сформована сума податкового боргу, яка є предметом розгляду у даній справі, є чинними.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195,196, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року у справі № 805/292/17-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року у справі № 805/292/17-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 24 жовтня 2017 року. Повний текст ухвали складений та підписаний колегією суддів протягом п'яти днів.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: А.В. Гайдар

Судді: Л.А.Василенко

Р.Ф.Ханова