Справа № 757/29216/17-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Лічевецького І.О. Сорочко Є.О.

за участю секретаря Кривохижої О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу інспектора роти 2 взводу № 1 батальйону Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві лейтенанта поліції ОСОБА_2 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 21 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти 2 взводу № 1 батальйону Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_3, звернулась до суду з позовом до інспектора роти 2 взводу № 1 батальйону Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві лейтенанта поліції ОСОБА_2, в якому просила: поновити строк для оскарження дій інспектора; скасувати постанову серії БР №46352 від 06.05.2017 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення штрафу у розмірі 425,00 грн., зафіксоване не в автоматичному режимі та закрити провадження у справі.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 21 серпня 2017 року позовні вимоги задоволено. Поновлено строк оскарження постанови інспектора роти 2 взводу №1 батальйону УПП в м. Ужгород та м. Мукачево лейтенанта поліції ОСОБА_2 Департаменту патрульної поліції від 06.05.2017. Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення від 06.05.2017 серії БР № 468352 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. Закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 122 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, інспектор роти 2 взводу № 1 батальйону Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві лейтенанта поліції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову постанову про відмову в задоволення позову в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Відповідно до положень статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 06 травня 2017 року інспектором роти 2 взводу № 1 батальйону Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві лейтенанта поліції ОСОБА_2 було складено постанову серія БР №468352 від 06.05.2017, якою притягнуто ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Не погоджуючись із такими діями та рішенням інспектора патрульної служби, позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив суд скасувати накладене на нього адміністративне стягнення.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та скасовуючи постанову про накладення адміністративного стягнення, мотивував своє рішення тим, що оскаржувану постанову прийнято відповідачем необґрунтовано та без належного підтвердження наявності складу правопорушення вчиненого позивачем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі за текстом - ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно із п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ч. 1-3 ст. 122 КУпАП.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так, відповідно до ч. 2 ст.122 КУпАП України передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 06 травня 2017 року інспектор патрульної поліції 2-ї роти 1-го батальйону лейтенант поліції ОСОБА_2 зупинив автомобіль Range Rover під керуванням ОСОБА_3 на вул. Предславинській 35, пояснивши свою вимогу для зупинки позивача, тим, що автомобіль останньої знаходиться у розшуку, а також тим, що за даними державними номерними знаками знаходиться інший автомобіль марки Mercedes.

В свою чергу, ОСОБА_3 надала усні пояснення, що автомобіль не може знаходитись у розшуку, оскільки він належить на праві власності рідній сестрі останньої - ОСОБА_6 та був придбаний нею новим в офіційного дилера даної марки.

Позивач надала свої документи на вимогу інспектора патрульної поліції 2-ї роти 1-го батальйону лейтенант поліції ОСОБА_2 для складання постанови та притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 в постанові про накладення адміністративного стягнення було вказано те, що позивач під час керування транспортним засобом спілкувалась по мобільному телефону.

Проте доказів на підтвердження даних тверджень в розумінні ч.1 ст. 71 КАС України не надано.

Позивач зазначила, що рухалась, дотримуючись правил дорожнього руху, та категорично заперечує проти того, що вона здійснювала керування автомобілем та одночасно здійснювала користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку (мобільним телефоном).

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Проте, в порушення вимог вказаної статті відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото-чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб'єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.

Оскільки відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено належними і допустимими доказами правомірності прийнятої ним постанови, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Що стосується вимоги позивача в частині закриття провадження по справі, то колегія суддів зазначає, що вона задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, орган (посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення виносить рішення, одним з яких є закриття справи. Постанови про закриття справи виноситься за наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу, в тому числі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Нормами ст. 279 КУпАП передбачено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Оскільки способом захисту прав та інтересів особи у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності є, зокрема, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у адміністративній справі належить вирішувати в тому випадку коли було безпосередньо відкрито адміністративну справу, тому суд вважає що вимоги позивача щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не підлягають задоволенню, оскільки позивачем визначено спосіб захисту порушеного права, який не передбачений чинним законодавством.

Відповідно до статті 159 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Таким чином апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині, що стосується закриття провадження у справі, з ухваленням в цій частині нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 4, 8-11, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу інспектора роти 2 взводу № 1 батальйону Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві лейтенанта поліції ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 21 серпня 2017 року скасувати в частині задоволення позовних вимог про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 122 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

В решті постанову Печерського районного суду м. Києва від 21 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: І.О. Лічевецький

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 25 жовтня 2017 року.