Справа № 816/1550/17
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 жовтня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1550/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Бойка С.С., розглянувши у письмовому провадженні клопотання ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області до ОСОБА_1, третя особа: Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

07 липня 2016 року позивач ОСОБА_2 управління Державної фіскальної служби у Полтавській області звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1, третя особа: Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про стягнення податкового боргу у розмірі 188737,71 грн.

20 жовтня 2017 року до суду надійшло клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, у зв'язку з пропущенням позивачем строку звернення до суду, передбаченого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України /а.с. 49-50/.

Позивач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі /а.с. 52/.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча в матеріалах справи наявні докази про те, що він належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки не повідомив.

Відповідно до положень частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи достатність наданих сторонами доказів, а також, беручи до уваги відсутність потреби у допиті свідка чи експерта, суд, в судовому засіданні 24 жовтня 2017 року, перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Зважаючи на неявку в судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, відповідно до приписів частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд розглянувши клопотання про залишення позовної заяви без розгляду приходить наступних висновків.

Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду унормовані статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої вищенаведеної статті, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень щодо справ, зазначених у пункті 5 частини першої статті 183-2 цього Кодексу, встановлюється 15-денний строк, який обчислюється з дня виявлення суб'єктом владних повноважень підстав для звернення до адміністративного суду. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Тобто, чинне законодавство може встановити інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

При цьому пунктом 102.2 статті 102 Податкового кодексу України визначено перелік випадків, коли грошове зобов'язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного у частині першій цієї статті.

Згідно з пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України у разі, якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Отже, наведена законодавча норма встановлює строк примусового стягнення податкового боргу - 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.

Судом встановлено, що 30 травня 2016 року ДПІ у м. Полтаві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_1 за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року, за результатами якої складено акт № 1730/16-01-13-01/ /а.с. 10-13/.

На підставі акта перевірки від 30 травня 2016 року № 1730/16-01-13-01/НОМЕР_1 прийнято податкове повідомлення-рішення від 14 червня 2016 року № НОМЕР_2, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 151046,45 грн, в тому числі: за податковими зобов'язаннями 120837,16 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 30209,29 грн /а.с. 16/, яке отримано відповідачем 17 червня 2016 року /а.с. 14/.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Станом на дату розгляду справи відсутня інформація про оскарження податкового повідомлення-рішення в судовому чи адміністративному порядку, а отже сума донарахована відповідачу, є узгодженою.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

З аналізу зазначених норм вбачається, що податковий орган має право здійснювати заходи щодо погашення податкового боргу платника податків (у тому числі, і на звернення до суду) не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до вищевказаних вимог правових норм, ДПІ у м. Полтаві сформовано податкову вимогу від 14 липня 2016 року № 2269-17, яка направлялася відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою платника податків, проте поштове відправлення повернулося до контролюючого органу з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання" /зворотній бік а.с. 19/. З огляду на положення пункту 58.3 статті 58 та пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, податкова вимога від 14 липня 2016 року № 2269-17 вважається врученою платнику податків.

Як підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі, ГУ ДФС у Полтавській області звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду 12 вересня 2017 року /а.с. 4/. Тобто, не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання ОСОБА_1 податкової вимоги від 14 липня 2016 року № 2269-17, та в межах 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.

Відтак, суд приходить висновку, що позивач звернувся до суду в межах строку встановленого законом, а тому в задоволенні заявленого клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту постановлення. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя С.С. Бойко