Справа № 640/9429/17
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 р. Справа № 640/9429/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на постанову Київського районного суду м. Харкова від 23.08.2017р. по справі № 640/9429/17

за позовом ОСОБА_1

до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати неправомірною відмову Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ; зобов'язати відповідача призначити та виплачувати йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, згідно п. «б» ст.13 ЗУ «Пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 періоди: з 24.04.1984 по 24.01.1993 та з 25.01.1993 по 29.08.1999року, починаючи з 14 червня 2016 року.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 23.08.2017 року задоволено позов.

Визнано неправомірною відмову Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, згідно п. «б» ст.13 Закону України «Пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 періоди: з 24.04.1984 по 24.01.1993 та з 25.01.1993 по 29.08.1999року, починаючи з 14 червня 2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних коштів з Київського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України м.Харкова на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 640 гривень.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем, Київським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова, подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційні скарги посилається на те, що періоди роботи, які оспорює позивач, не враховані до пільгового стажу, оскільки вони потребують документального підтвердження його зайнятості на цих роботах за відповідною професією. Позивачем не надані довідки уточнюючого характеру, як це передбачено пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року №637, відповідно до якого у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Вважають, що документи в пенсійній справі та копії доказів, які додані до позовної заяви, не підтверджують обставини щодо умов (режиму) фактично виконуваної позивачем роботи, із яким закон пов'язує право на призначення пенсії на пільгових умовах за періоди роботи.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, також подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач надав до суду додаткові пояснення. Також подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких він, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС України, вищезазначені апеляційні скарги розглядаються в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 28.12.2016 р. ОСОБА_1 після досягнення 55-річного віку звернувся до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із шкідливими умовами праці, за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 06.04.2017 року №78 в призначенні пенсії позивачу було відмовлено на підставі відсутності необхідного пільгового стажу. Свою відмову відповідач мотивував тим, що періоди роботи з 24.04.1984 по 24.01.1993 року за професією розвідник шкір в оздоблювальному цеху, з 25.01.1993 по 06.04.1997 року за професією стругальник шкір в зольно-дубильному цеху, з 07.04.1997 по 31.10.2004 року за професією стругальник шкіряно-хутрової сировини та напівфабрикатів в дубильній дільниці цеху рідинних обробок не може бути зараховано, оскільки згідно з витягом з ЄДРПОУ юридична особа ТОВ «Завод хромових шкір «Більшовик» значиться в стані припинення, а документи про ліквідацію підприємства без визнання правонаступником позивачем не надані (а.с. 14-16).

Не погодившись з даним рішенням відповідач, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що періоди з 24.04.1984 по 24.01.1993 року за професією розвідник шкір в оздоблювальному цеху, з 25.01.1993 по 06.04.1997 року за професією стругальник шкір в зольно-дубильному цеху, з 07.04.1997 по 31.10.2004 року за професією стругальник шкіряно-хутрової сировини та напівфабрикатів в дубильній дільниці цеху рідинних обробок підлягають зарахуванню позивачу до пільгового стажу для призначення пенсії відповідно до п. б ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що періоди з 24.04.1984 по 24.01.1993 року за професією розвідник шкір в оздоблювальному цеху, з 25.01.1993 по 06.04.1997 року за професією стругальник шкір в зольно-дубильному цеху, з 07.04.1997 по 31.10.2004 року за професією стругальник шкіряно-хутрової сировини та напівфабрикатів в дубильній дільниці цеху рідинних обробок підлягають зарахуванню позивачу до пільгового стажу для призначення пенсії відповідно до п. б ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", виходячи з наступного.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статей 1, 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-ХІІ (далі ОСОБА_2 №1788-ХІІ ) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 100 цього Закону передбачено, що особам, які на день введення в дію цього Закону мають стаж на роботах із шкідливими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, мають право на пенсію на пільгових умовах, яка призначається відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Пунктом «б» ч.1 ст.13 Закону №1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. N 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до п.10 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 «Про затвердження Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (далі - Порядок №383) для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» , п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 20 Порядку №637, передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених вище норм свідчить, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів можливе лише у випадку відсутності трудової книжки або відсутності в ній записів.

За даними трудової книги та архівної довідки від 25.08.2016 року №Г-90 ОСОБА_1 з 24.04.1984 по 24.01.1993 працював розвідником шкір, робоче місце №45, що відповідає вимогам списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників із шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10,, розділом ХХ «легка промисловість» п.7, «Шкіряне та хутрове виробництва, первинне оброблення шкіряно-хутрової сировини» передбачена професія розвідника шкір (код 2210800а-17600) (а.с. 20, 23).

З 25.01.1993 року (наказ №4к) по 29.08.1999 року позивач працював у шкіряному виробництві зольно-дубильного цеху №1-2 АТ «Харківського виробничого шкіряного об'єднання «Більшовик», робоче місце №12, що передбачено Списком №2, затверджено постановою КМУ від 11.03.1994 №162 - розділ «Легка промисловість», підрозділ 7а «Шкіряне та хутрове виробництво, первинна обробка шкірно-хутряної сировини» (а.с. 20).

Позивачем було надано постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2011 року №2-а-16163/10/2070, відповідно до якої ТОВ «Завод хромових шкір «Більшовик» припинено (а.с. 58-60).

Статтею 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-VІ встановлено, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Рішенням Київського об'єднаного управління пенсійного фонду м.Харкова від 08.11.2016 рокупозивачу було відмовлено в призначенні пенсії, оскільки первинно із заявою про призначення пенсії позивач звернувся 29.08.2016 року, тобто не пропустив тримісячний строк для подачі заяви про призначення пенсії.

Відповідно до статті 19 Конституції України, - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах їх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

За загальним правилом, встановленим ч.1 ст. 58 Конституції України, - закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі , крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 1 вищезазначеної статті передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяли на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом .у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені внески або збір на пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20.02.2012 року №21-430а11 та від 06.11.2013 року №21-350а13, які в силу ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

Отже, враховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо визнання неправомірною відмови Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ.

При цьому, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, згідно п. «б» ст.13 Закону України «Пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 періоди: з 24.04.1984 по 24.01.1993 та з 25.01.1993 по 29.08.1999року, починаючи з 14 червня 2016 року., виходячи з наступного.

Згідно пп. 5 п. 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 р. за № 40/26485, головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до п. 5 ст. 45 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не має законних підстав для проведення перерахунку пенсії згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», враховуючи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує пенсію в управлінні Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова.

Також колегія суддів зазначає, що пенсія позивачу призначена, виплачується та перераховується відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснює призначення, виплату та перерахунок пенсій лише відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб .

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 не перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, а отже Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не має законних підстав для проведення перерахунку пенсії згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи вище викладене, в діях Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області не вбачається порушень діючого законодавства.

Також, судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині позовних вимог за період з 14.06.2016 року по 20.12.2016 року, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.99 КАС України (в редакції чинній на момент звернення позивача до суду з позовом) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вперше дізнався про відмову в призначені позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ 08.11.2016 року (а.с. 17-18), а тому кожного разу при отриманні пенсії позивач був обізнаний про порушення його прав та мав змогу звернутись до суду за їх захистом.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом (21.06.2017 року), шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період, за який позивач просить суд захистити її права колегія суддів приходить до висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовними вимогами про зобов`язання Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ 08.11.2016 року за період з 14.06.2016 року по 20.12.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Отже, пропущення позивачем строку звернення до суду з позовом має наслідком залишення позову без розгляду.

Таким чином, враховуючи приписи ст.ст.99, 100 КАС України, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії на пільгових умовах позивачу за період з 14.06.2016 року по 20.12.2016 року підлягають залишенню без розгляду.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вище викладене, постанова Київського районного суду м. Харкова від 14.04.2017 року по справі № 640/9429/17 не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, вона підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 23.08.2017р. по справі № 640/9429/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 06.04.2017 року №78 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на підставі відсутності необхідного пільгового стажу.

Визнати неправомірною відмову Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ.

Зобов'язати Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, згідно п. «б» ст.13 Закону України «Пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 періоди: з 24.04.1984 по 24.01.1993 та з 25.01.1993 по 29.08.1999року, починаючи з 21 грудня 2016 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 14.06.2016 року по 20.12.2016 року залишити без розгляду.

Стягнути за рахунок бюджетних коштів з Київського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України м.Харкова на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_2