Справа № 157/1144/17
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/5772/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участі секретаря судових засідань: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 17 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора групи реагування патрульної поліції Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Волинській області ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

17.02.2017 ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до Інспектора групи реагування патрульної поліції Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Волинській області ОСОБА_3 у якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 26.01.2017 серії ПС2 № 647239 про накладення адміністративного стягнення на позивача у розмірі 425 грн та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП прийнятою відповідачем та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, так як не надано достатньо доказів на підтвердження того, що 26.01.2017 він керував транспортним засобом.

Постановою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 17.03.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Із цією постановою не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така є незаконною, а тому просить її скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що відсутні докази вчинення ним правопорушення, а саме не має фото- або відеофіксації такого. Показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не можуть братись до уваги, оскільки останні є зацікавленими особами, які є працівниками поліції. Показання свідка ОСОБА_7 є недостовірними, оскільки останній був відсутній на місці вчинення правопорушення і присутній тільки під час складання протоколу в райвідділі поліції. З огляду на наведене, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи, оглянув справу про адміністративне правопорушення № 163 щодо ОСОБА_2, обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.01.2017 о 03 год 25 хв позивач, керував транспортним засобом марки ВАЗ 2103, н.з. АС 0924 ВМ по вул. Воля в м. Камінь-Каширському Волинської області, не пред'явив працівникам поліції для перевірки посвідчення водія на право керування даним транспортним засобом, реєстраційних документів та полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 «а, б, ґ» ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

У звязку із виявленим порушенням, інспектором групи реагування патрульної поліції Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Волинській області ОСОБА_3 прийнято постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки приймаючи оскаржувану постанову інспектор групи реагування патрульної поліції Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції України у Волинській області ОСОБА_3 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, а факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП підтверджується та встановлений наявними у справі доказами.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції погоджується, з огляду на таке.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 2 статті 16 наведеного Закону встановлено, що водій зобов'язаний, зокрема, мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Підпунктами «а, б, ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзвязку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

З системного аналізу правових норм вбачається, що на водія покладено обов'язок мати при собі, зокрема, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та пред'являти їх для перевірки на виконання розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, а поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів лише у випадках, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач не визнав своєї вини, від підпису постанови про адміністративне правопорушення відмовився, однак жодних пояснень чи заперечень не додав.

Натомість субєктом владних повноважень доведено обставини вчинення позивачем правопорушення, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями, що є в матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 163 щодо ОСОБА_2, які оглянуті судом, показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які були допитані в суді першої інстанції та підтвердили факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

Покликання апелянта на відсутність відеофіксації не є підставою для звільнення позивача від адміністративної відповідальності при наявності інших зібраних по справі доказів, які підтверджують його вину у вчиненому правопорушенні за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а відповідно до вимог ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» відеофіксація є правом, а не обовязком поліції.

Отже, відповідач надав суду належні і допустимі докази вчинення адміністративного правопорушення, натомість, позивач не надав жодних доказів на спростування цього.

Враховуючи вищенаведене, наявними у справі доказами доведено факт порушення позивачем пп. «а, б, ґ» п. 2.1 ПДР України, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Щодо позовної вимоги про закриття провадження у справі за відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, то суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП право закривати провадження у справі про адміністративне правопорушення має лише орган, до компетенції якого віднесений розгляд справ про адміністративне правопорушення, а не адміністративний суд, який перевіряє правомірність винесеної таким органом постанови, а тому відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову в цій частині.

З наведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення від 26.01.2017 серії ПС2 № 647239 прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а враховуючи встановлений факт порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскаржена постанова винесена за вчинення адміністративного правопорушення правомірно та законно, з дотриманням вимог ст. 283 КУпАп.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 17 березня 2017 року у справі № 157/1144/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_8
судді ОСОБА_9
ОСОБА_10
Ухвала в повному обсязі складена та підписана 27.10.2017.