Справа № 127/10438/16-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/10438/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Ан О.В.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

17 жовтня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.

за участю:

секретаря судового засідання: Мирошниченко С.О.,

представника апелянта: Степанової С.М.,

представника позивача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 (далі - позивач) до Управління соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 18.05.2016 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом в якому просив:

- визнати протиправними дії Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, що полягають у відмові виплатити ОСОБА_4 одноразової компенсації, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду 2-ї групи, захворювання якої пов'язані з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 45 мінімальних заробітних плат на момент виплати, визначеної Законом України "Про державний бюджет України на 2016 рік".

- зобов'язати Департамент соціальної політики Вінницької міської ради, здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1, одноразової компенсації, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яка стала інвалідом 2-ї групи, внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 45 мінімальних заробітних плат виходячи з розрахунку розмірі мінімальної заробітної плати на момент виплати, визначеної Законом України "Про державний бюджет України на 2016 рік" з відповідного числа, місяця, в якому проводитиметься перерахунок.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.05.2017 адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, що полягають у відмові виплатити ОСОБА_4 одноразову компенсацію, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду 2-ї групи, захворювання якої пов'язані з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 45 мінімальних заробітних плат на момент виплати, визначеної Законом України "Про державний бюджет України на 2016 рік".

Зобов'язано Департамент соціальної політики Вінницької міської ради, здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_4, одноразової компенсації, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яка стала інвалідом 2-ї групи, внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 45 мінімальних заробітних плат виходячи з розрахунку розмірі мінімальної заробітної плати на момент виплати, визначеної Законом України "Про державний бюджет України на 2016 рік" з відповідного числа, місяця, в якому проводитиметься перерахунок.

Судові витрати віднесено на рахунок держави.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представник апелянта в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала в повному обсязі та просила колегію суддів її задовольнити.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

09.12.1992 позивачу встановлена ІІ група інвалідності, яка пов'язана з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

06.08.2013 листом Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради № Ш-08-14991 позивачу відмовлено у виплаті одноразової компенсації, як учаснику ліквідації внаслідок Чорнобильської катастрофи.

07.04.2016 позивач повторно звернулася до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради з заявою про виплату їй одноразової компенсації, як учаснику ліквідації внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 45 мінімальних заробітних плат.

18.04.2016 листом № Ш-08-33942 Департамент соціальної політики Вінницької міської ради повідомив позивача про те, що правові підстави для отримання позивачем одноразової компенсації за встановлення ІІ групи інвалідності, передбаченої ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відсутні.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу в отриманні одноразової компенсації, за встановлення ІІ групи інвалідності, передбаченої ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ (в редакції Закону, яка діяла на момент встановлення позивачу інвалідності) одноразова компенсація особам, які стали інвалідами, та сім'ям, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується в таких розмірах - інвалідам II групи - 45 мінімальних заробітних плат, але не менше 7 тисяч карбованців.

Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності чи втрати годувальника (ч. 3 ст. 48 Закону № 796-ХІІ ).

В подальшому ст. 48 Закону № 796-ХІІ доповнено частиною шостою згідно із Законом № 230/96-ВР від 06.06.1996 де вказано, що виплати зазначені в цій статті проводяться протягом одного місяця з дня встановлення інвалідності чи смерті потерпілого.

Таким чином, позивач мала право на виплату одноразової компенсації особам які стали інвалідами, та сім'ям які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи та могла ним скористатись з моменту встановлення інвалідності у розмірі 45 мінімальних заробітних плат, але не менше 7 тисяч карбованців, з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності, протягом одного місяця з дня встановлення інвалідності.

Пунктом 3 Положення про порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям за втрату годувальника, затвердженим Наказом Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Міністерства фінансів України №28 від 31.12.1996 "Про затвердження Положення про порядок виплати одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров'ю, особам які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи та сім'ям за втрату годувальника" вказано, що виплата одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, проводиться: працюючим громадянам - за місцем основної роботи (служби, навчання); непрацюючим пенсіонерам - органами, які виплачують пенсії; тимчасово непрацюючим громадянам, а також тим, які займаються індивідуальною трудовою діяльністю, - органами, які визначаються місцевими органами державної виконавчої влади за місцем проживання.

Виплата одноразової компенсації проводиться на підставі посвідчення 1 категорії, довідки регіональної міжвідомчої експертної ради про встановлення інвалідності, пов'язаної з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та відповідної заяви особи.

З наведеного слідує, що позивач мала право на виплату одноразової компенсації особам які стали інвалідами, та сім'ям які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи та могла ним скористатись з моменту встановлення інвалідності за місцем своєї роботи.

При цьому апеляційний суд погоджується із твердженням відповідача, що його вина в тому, що позивач протягом 23 років не реалізувала своє право на отримання одноразової компенсації при встановленні інвалідності відсутня.

Разом з цим, статтею 48 Закону № 796-ХІІ в редакції Закону, що діяла на момент звернення позивача до відповідача із заявою та з адміністративним позовом до суду вказано, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" №285 від 14.05.2015 передбачені такі розміри виплат, передбачених ст. 36 і 48 Закону № 796-ХІІ: одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого: інвалідам ІІ групи - 284,4 грн.

Таким чином, позивач має право на отримання одноразової компенсації особам, які стали інвалідами, та сім'ям, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи згідно ст. 48 Закону № 796-ХІІ в редакції, що діяла на момент звернення до відповідача, в розмірі визначеному постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" №285 від 14.05.2015 а саме - 284,4 грн. Однак вимога про виплату вказаної компенсації в розмірі 45 мінімальних заробітних плат виходячи з розрахунку розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати є необґрунтованою.

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно Положення про Департамент соціальної політики Вінницької міської ради Департамент є юридичною особою до складу якого можуть входити управління, відділи та сектори, до функцій Департаменту входить призначення та виплата відповідно до законодавства державної соціальної допомоги; інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам; особам, які не мають права на пенсію та інвалідам, а також інші види державної допомоги, тому належним відповідачем у даній справі має бути саме Департамент соціальної політики Вінницької міської ради, а не Управління соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, як вказав позивач.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що законні підстави для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров'ю як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в розмірі 45 мінімальних заробітних плат виходячи з розрахунку розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати відсутні.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради задовольнити повністю.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 травня 2017 року - скасувати та прийняти нову.

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 24 жовтня 2017 року.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.