Справа № 264/4552/17
Суддя: Литвиненко Н. В.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/4552/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2017 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в особі судді Литвиненко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

18.09.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції у м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії АР № 855148 від 06.09.2017 року.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 06 вересня 2017 року інспектором поліції ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі серії АР № 855148, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до даної постанови 06 вересня 2017 року о 22 годині громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «RENAULT DASTER», державний номерний знак НОМЕР_1, по проспекту Нікопольському в м. Маріуполі та здійснив проїзд на червоний сигнал світлофора поєднаного з жовтим, чим порушив вимоги п. 8.7.3 «є» Правил дорожнього руху України. Із зазначеною постановою не згідний та вважає її незаконною і необґрунтованою.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, надав суду заяву по розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, надала суду заперечення, в яких, окрім іншого, просить суд розглянути справу в її відсутність та у відсутність відповідача. Позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 8.7.3 «є» Правил дорожнього руху України, оскільки 06 вересня 2017 року о 22 годині останній керував автомобілем марки «RENAULT DASTER», державний номерний знак НОМЕР_1, по проспекту Нікопольському в м. Маріуполі, та здійснив проїзд на червоний сигнал світлофора поєднаного з жовтим, чим порушив правила проїзду на заборонений сигнал світлофора. З боку інспектора поліції були дотримані всі вимоги діючого законодавства, а саме, він довів порушнику суть правопорушення, роз'яснив останньому його права, та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, вині на місці вчинення правопорушення відносно ОСОБА_1 постанову про притягнення його до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України, застосувавши до порушника штраф в сумі 425 грн. Вважає, що підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності відсутні. Обставини правопорушення зафіксовані розташованим у патрульному автомобілі реєстраторі, що є належним доказом відповідно до вимог ст.. 251 КпАП України. До повноважень інспектора патрульної поліції належить розгляд справи про адміністративні правопорушення на місці зупинки транспортного засобу і накладення адміністративних стягнень, які передбачені частинами 1,2,3 ст. 122 КУпАП, тому відсутні підстави для визнання таких дій протиправними.

Суд, дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозапис, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається із постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 855148, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «RENAULT DASTER», державний номерний знак НОМЕР_1, по проспекту Нікопольському в м. Маріуполі та здійснив проїзд на червоний сигнал світлофора поєднаного з жовтим, чим порушив вимоги п. 8.7.3 «є» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно постанови серії АР № 855148 від 06 вересня 2017 року, винесеної інспектором поліції ОСОБА_2, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до п.8.7.3 Правил дорожнього руху України, світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, Х-подібні, зокрема відповідно до п.8.7.3 «є» - поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Так, частиною 2 статтею 122 КУпАП серед іншого передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду на заборонний сигнал світлофора.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та скасовує постанову і закриває справу змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 2 статті 258 КУпАП органи Національної поліції України звільнено від обов'язку складати протокол про адміністративне правопорушення а посилання на належні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено у статтею 251 КУпАП, повинні міститися в постанові про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст.ст. 33, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обставини вчинення даного правопорушення викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 855148 від 06.09.2017 року, а тому вони вказують на вчинення адміністративного правопорушення позивачем, а його посилання на відсутність факту порушення ним ПДР спростовуються даною постановою, а також наданим стороною відповідача відеозаписом, з якого вбачається факт вчинення адміністративного правопорушення, тому суд вважає їх надуманими та такими, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності, та вбачає дану постанову в частині визнання винним позивача у вчиненні адміністративного правопорушення законною. Поряд з тим, позивачем не було надано суду доказів на підтвердження відсутності у його діях складу даного правопорушення, зокрема доказу того, що він виконав вимоги п 8.10 встановлених ПДР України.

Так, проаналізувавши положення ПДР України, матеріали справи, суд дійшов до висновку про наявність у діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Однак за відсутності будь-яких інших доказів на підставі яких поліцейським патрульної поліції вирішена справа, не відображення в постанові наслідків, що настали та які б враховувались при визначенні ступеню суспільної небезпечності адміністративного правопорушення, а також враховуючи те, що діями позивача не було створено перешкод або ж шкоди іншим учасникам дорожнього руху, суд приходить до висновку про малозначність даного правопорушення.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи вищенаведене, обставини за яких було вчинено правопорушення, незначний характер даного правопорушення, яке не потягло за собою негативних наслідків та в результаті вчинення якого не було спричинено будь-яких перешкод іншим учасникам дорожнього руху, суд вважає за можливе провадження по адміністративній справі відносно позивача закрити, а ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

Керуючись ст.ст. 17, 18, 41, 70, 71, 159, 162, 163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 855148 від 06 вересня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень скасувати.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП провадженням закрити, у зв'язку із малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного адміністративного суду України через Іллічівський районний суд м. Маріуполя з одночасним надсиланням її копії особою, що її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Н. В. Литвиненко