Справа № 804/9090/16
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2017 рокусправа № 804/9090/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

представників сторін:

позивача : - ОСОБА_2 дов. від 29.11.16

відповідача: - ОСОБА_3, дов. від 10.02.17

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Релігійної Організації "Релігійна громада свідків ОСОБА_4 міста Харкова"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 р. у справі № 804/9090/16

за позовом Релігійної Організації "Релігійна громада свідків ОСОБА_4 міста Харкова"

до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування припису, визнання протиправним та скасування рішення,зобов'язання вчинити певні дії, визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

19.12.2016 Релігійна організація "Релігійна громада свідків ОСОБА_4 міста Харкова" звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати припис Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 10.11.2016, винесений за результатами позапланової перевірки, проведеної на будівництві культової будівлі «Зал Царства Свідків ОСОБА_4» за адресою: 52030, вул.Леніна, 116, смт.Кіровське, Дніпропетровський район ;

- визнати протиправним та скасувати рішення ДДАБІ у Дніпропетровській області №243-СК від 15.11.2016 про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, яка зареєстрована за № ДП 32 від 21.09.2015 по об'єкту «Будівництво культової будівлі «Зал Царства Свідків ОСОБА_4» за адресою: 52030, вул.Леніна, 116, смт.Кіровське, Дніпропетровський район (замовник - Релігійна громада Свідків Єгови Жовтневого району міста Харкова)»;

- зобов'язати ДДАБІ у Дніпропетровській області поновити реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої за №ДП 32 від 21.09.2015 по об'єкту «Будівництво культової будівлі «Зал Царства Свідків ОСОБА_4» за адресою: 52030, вул.Леніна, 116, смт.Кіровське, Дніпропетровський район, (замовник - Релігійна громада Свідків Єгови Жовтневого району міста Харкова)» в Єдиному реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів;

- визнати протиправною та скасувати постанови ДДАБІ у Дніпропетровській області про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 58/3789 від 22.11.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням порядку проведення перевірки з огляду на повернення відповідачем декларації про готовність обєкту до експлуатації на доопрацювання для виправлення недоліків, в звязку з чим ця декларація є неподаною та не створює для сторін жодних юридичних наслідків, і, як наслідок, такий документ не може слугувати підставою для призначення позапланової перевірки та для притягнення суб'єкта господарювання до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а також безпідставністю винесення припису та накладення на Релігійну громаду штрафних санкцій в сумі 52 000 грн. з огляду на відсутність виявлених відповідачем порушень.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017р. у справі № 804/9090/16 у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що відповідачем винесено оскаржувані припис, рішення про скасування реєстрації декларації та постанову про накладення штрафу в межах компетенції, наданої даному органу архітектурно-будівельного контролю.

Стосовно суті виявленого порушення судом встановлено, що чинним законодавством встановлено обов'язок забудовника (замовника будівельних робіт) здійснювати будівельні роботи з будівництва об'єктів лише на земельних ділянках, що були відведені для цієї мети та відповідають місцю розташування об'єктів за своїм цільовим призначенням, встановленим відповідно до містобудівної документації і у випадку порушення вимог ст.29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою КМУ від 23.05.2011 № 553, в частині проведення будівельних робіт з будівництва об'єкту на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, реєстрація декларації про готовність об'єкта для експлуатації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому судом встановлено, що згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель серед земель житлової та громадської забудови, виділяються зокрема землі: землі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код 02.01) та землі для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (код 03.04), які не є тотожними та різняться метою, для якої виділяється земельна ділянка.

В звязку з цим суд дійшов висновку, що культова будівля «Зал Царства Свідків ОСОБА_4» побудована організацією на земельній ділянці призначеній для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, тобто на земельній ділянці, що не відведена для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій, тому відповідно до вимог частини 2 статті 39-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" це свідчить про наявність у контролюючого органу підстав для притягнення позивача до відповідальності за наведення недостовірних даних у декларації про початок виконання будівельних робіт та виконання будівельних робіт без відповідного документу, який дає право на їх виконання.

Також судом не прийняті до уваги посилання позивача на постанову Верховного суду України від 02.06.2015 у справі № 21-720а15, оскільки у даній постанові поняття «подання декларації» як складова підстав для відповідальності за повноту та достовірність зазначених в ній даних включає і реєстрацію (прийняття) Інспекцією цієї декларації. У разі використання Інспекцією свого права на відмову у реєстрації декларації та повернення її для виправлення виявлених недоліків, така декларація не може вважатися поданою та бути підставою для притягнення до відповідальності, передбаченої Законом №208/94-ВР за порушення норм Закону № 3038-VІ, але у даному випадку відповідач притягнув РО «Релігійна громада Свідків ОСОБА_4 міста Харкова» до відповідальності за наведення недостовірних даних у зареєстрованій декларації про початок будівельних робіт, яка зареєстрована за № ДП 32 від 21.09.2015.

Не погодившись з постановою суду, РО "Релігійна громада свідків ОСОБА_4 міста Харкова" подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 р. у справі №804/9090/16, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, не взявши до уваги, що передумовою для призначення і проведення Інспекцією позапланової перевірки достовірності даних, наведених у декларації про готовність об'єкта до експлуатації позивача, є факт реєстрації такої декларації органом архітектурно-будівельного контролю, в той час як реєстрацію декларації про готовність об'єкту до експлуатації відповідачем проведено не було, а тому у відповідача не було повноважень на призначення та проведення перевірки достовірних даних, зазначених у декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Також скаржник зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що фактичним предметом позапланової перевірки відповідача була достовірність даних декларації про початок виконання будівельних робіт від 21.09.2015, а не декларації про готовність об'єкту до експлуатації, як це було передбачено направленням для проведення позапланової перевірки № 801 від 03.11.2016, і тому відповідач, провівши на підставі даного направлення на проведення позапланової перевірки достовірності даних, наведених у декларації про готовність об'єкту до експлуатації, перевірку достовірності даних, наведених у іншій декларації: декларації про початок виконання будівельних робіт, діяв не у межах наданих йому повноважень (визначеного у направленні предмету перевірки).

При цьому скаржник зауважує, що декларація про початок виконання будівельних робіт було зареєстрована відповідачем 21.09.2015, а перевірка зазначених у ній даних на предмет достовірності проведена лише 10.11.2016, тобто після сплину встановленого п.7 абз.4 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою КМУ від 23.05.2011 № 553 трьохмісячного строку.

Стосовно суті виявленого порушення щодо зазначення у декларації про початок виконання будівельних робіт від 21.09.2015 недостовірних даних скаржник зазначає, що позивач не міг зазначити у зареєстрованій відповідачем декларації про початок будівельних робіт недостовірні дані про цільове призначення земельної ділянки, оскільки внесення таких відомостей в декларацію взагалі не передбачене законодавством.

Також скаржник вважає, що суд першої інстанції, як і відповідач, дійшов висновків про наявність такого порушення шляхом неправильного тлумачення норм матеріального права відносно визначення та застосування таких понять як «категорія», «цільове призначення», «вид використання» земельних ділянок, які не є тотожними і зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель не є зміною її цільового призначення.

При цьому скаржник зауважує, що за витягом із Державного земельного кадастру від 28.09.2015 вбачається, що земельна ділянка на якій позивачем здійснено будівництво культової будівлі належить до категорії:«землі житлової та громадської забудови», а отже позивачем не здійснено нецільове використання вказаної земельної ділянки чи будівництво культової будівлі на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети.

Крім того, скаржник звертає увагу, що матеріалами справи підтверджено та судом першої інстанції не спростовано, що культова будівля збудована на підставі належним чином зареєстрованого Інспекцією документа, що відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» надавав позивачу право на виконання будівельних робіт, а саме декларації про початок виконання будівельних робіт від 21.09.2015 № ДП 32, і реєстрація такої декларація була скасована рішенням відповідача від 15.11.2016, лише після завершення будівництва культової будівлі, а отже така реєстрація була чинною як на час будівництва культової будівлі позивачем, так і на час проведення позапланової перевірки відповідачем та винесення за її результатами припису від 10.11.2016, що спростовує висновок суду першої інстанції про те, що Релігійною громадою здійснено будівництво культової будівлі «без відповідного документа на право виконання будівельних робіт», а отже, свідчить про ухвалення судом першої інстанції постанови від 27.02.2017 внаслідок неповного з'ясування обставин справи та неправильного застосування норм матеріального права.

ДДАБІ у Дніпропетровській області проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржену постанову суду першої інстанції обґрунтованою та правомірною, наполягаючи, що за наслідками виявлення недостовірних даних у Інспекції були наявні правові підстави для притягнення позивача до відповідальності за наведення недостовірних даних у декларації про початок виконання будівельних робіт.

При цьому відповідач не погоджується з доводами скаржника стосовно відсутності повноважень у Інспекції щодо проведення перевірки достовірності даних декларації після сплину трьох місяців з дня її реєстрації, оскільки у даному випадку позапланова перевірка проводилась на підставі поданої декларації про готовність об'єкта до експлуатації до спливу встановленого тримісячного строку, що не є порушенням п.7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою КМУ від 23.05.2011 № 553.

В процесі розгляду справи в суді апеляційної інстанції представниками сторін надавалися пояснення та заперечення щодо доводів апеляційної скарги, представниками правові позиції по суті спору доповнювалися додатковими письмовими поясненнями.

Як встановлено судом в процесі розгляду справи та вбачається з матеріалів справи, Релігійна громада Свідків Єгови Жовтневого району міста Харкова, найменування якої змінено на РО «Релігійна громада Свідків ОСОБА_4 міста Харкова» (п.1.2 Статуту, а. с.11-15) на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 18.11.2014 придбала земельну ділянку у Дніпропетровській обл., Дніпропетровський р-н, смт.Кіровське, вул.Леніна, 116 (далі Земельна ділянка) (а. с.16, 17).

У п.1.2 даного договору купівлі-продажу наведена наступна характеристика об'єкта продажу відповідно до ОСОБА_2 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-014 від 18.09.2014:

категорія земель: землі житлового та громадської забудови:

вид використання земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд,

кадастровий номер земельної ділянки - :02:006:0056.

Право власності на вказану Земельну ділянку зареєстровано за Релігійною громадою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.11.2014 (а. с.18, 19).

З матеріалів справи також вбачається, що Релігійною громадою неодноразово подавались для реєстрації до ДДАБІ у Дніпропетровській області ОСОБА_5 про початок виконання будівельних робіт, які повертались останнім на доопрацювання.

Разом з тим, 21.09.2015 Інспекцією зареєстровано подану Релігійною громадою ОСОБА_5 про початок виконання будівельних робіт за № ДП 32, з якої вбачається, що остання мала намір збудувати на Земельній ділянці культову будівлю «Зал Царства Свідків ОСОБА_4»; замовник будівництва - Релігійна громада Свідків Єгови Жовтневого району міста Харкова); об'єкт будівництва II категорії складності (а. с.23, 24).

В подальшому Релігійна громада неодноразово зверталась до Інспекції за реєстрацією ОСОБА_5 про готовність об'єкту до експлуатації, які повертались останньою на доопрацювання листами від 26.08.2016, від 13.10.2016, від 10.11.2016 (а. с.30-33).

На підставі направлення для проведення позапланової перевірки № 801 від 03.11.2016 (а. с.34) та наказу (розпорядження) Державної архітектурно-будівельної інспекції України «Про удосконалення роботи із здійсненням заходів державного архітектурно-будівельного контролю» № 976 від 08.09.2015, спираючись на положення абз.4 п.7 постанови Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011, співробітником ДДАБІ у Дніпропетровській області проведено позапланову перевірку, з огляду на необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у ОСОБА_5 про готовність об'єкту до експлуатації, проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил на обєкті будівництва культової будівлі «Зал Царства Свідків ОСОБА_4» за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпропетровський р-н, смт.Кіровське, вул.Леніна, 116.

10.11.2016 за результатами даної перевірки співробітником ДДАБІ у Дніпропетровській області складено наступні документи:

- акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, в якому зафіксовано, що Будівельні роботи виконувались на підставі ОСОБА_5 про початок виконання будівельних робіт «Будівництво культової будівлі «Зал Царства Свідків ОСОБА_4» від 21.09.2015 № ДП 32; згідно витягу від 18.11.2014 серії ЕЕН № 098228 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, земельна ділянка площею 0,15 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд (присадибна ділянка), в звязку з чим Релігійною громадою Земельна ділянка для будівництва використовується не за цільовим призначенням, тобто наведено недостовірні дані у ОСОБА_5 про початок виконання будівельних робіт від 21.09.2015 № ДП 32, що є порушенням п.8 ст.36 та п.2 ст.39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також Релігійною громадою виконувались організацією без відповідного документа, що надавав право на виконання таких робіт, що є порушенням п.1 ст.36 і ст.39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а. с.35);

- протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, в якому зазначено про виявлене порушення щодо наведення Релігійною громадою недостовірних даних у ОСОБА_5 про початок виконання будівельних робіт від 21.09.2015 № ДП 32, що є порушенням п.8 ст.36 та п.2 ст.39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», і про те, що відповідальність за виявлені правопорушення передбачена п.п.2 п.4 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за порушення містобудівної діяльності» (а. с.36, 37);

- протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, в якому зазначено про виявлене порушення щодо будівництва Релігійною громадою культової будівлі «Зал Царства Свідків ОСОБА_4» без відповідного документа, що надавав право на виконання таких робіт, що є порушенням п.1 ст.36 і ст.39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і про те, що відповідальність за виявлені правопорушення передбачена п.п.2 п.4 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за порушення містобудівної діяльності» (а. с.38, 39);

- припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, в якому від Релігійної громади вимагалось у термін до 09.12.2016 усунути порушення шляхом приведення об'єкту у відповідний стан до цільового призначення земельної ділянки (а. с.40).

Також через встановлений перевіркою факт нецільового використання земельної ділянки (будівництво будівлі для культової і релігійної діяльності на земельній ділянці «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що є підставою вважати обєкт самочинним будівництвом, ДДАБІ у Дніпропетровській області винесено рішення № 243-СК від 15.11.2016, яким скасовано реєстрацію ОСОБА_5 про початок будівельних робіт, яка зареєстрована за №ДП 32 від 21.09.2015 (а. с.41).

Крім того, 22.11.2016 за результатами розгляду матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності ДДАБІ у Дніпропетровській області винесено постанову № 58/3789 про накладення на штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою за будівництво культової будівлі «Зал Царства Свідків ОСОБА_4» без відповідного документа, що надавав право на виконання будівельних робіт, до Релігійної громади застосовано штрафні санкції у розмірі 52 000 грн. на підставі п.п.2 п.4 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за порушення містобудівної діяльності» (а. с.42).

РО "Релігійна громада свідків ОСОБА_4 міста Харкова", вважаючи протиправними вищевказані припис про усунення порушення вимог законодавства від 10.11.2016, рішення №243-СК від 15.11.2016 про скасування реєстрації ОСОБА_5 про початок виконання будівельних робіт та постанову ДДАБІ у Дніпропетровській області про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 58/3789 від 22.11.2016, звернулось до адміністративного суду з даним позовом.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга РО "Релігійна громада свідків ОСОБА_4 міста Харкова" підлягає задоволенню з таких підстав:

За приписами ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Так, переглядаючи постанову суду першої інстанції у відповідності до вимог ч.2 ст.11, ч.1 ст.195 КАС України, беручи до уваги, що завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у ч.3 ст.2 КАС України з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, колегія суддів зазначає наступне:

З апеляційної скарги позивача вбачається, що останній наполягає на порушенні порядку проведення перевірки, зокрема, на відсутності законних підстав для призначення позапланової перевірки достовірності даних, наведених у декларації про готовність об'єкта до експлуатації позивача, яка Інспекцією не була зареєстрована, та відсутності законних підстав для перевірки достовірності даних, наведених у ОСОБА_5 про початок виконання робіт від 21.09.2015 за № ДП 32.

У відповідності до абз.2 ч.1 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (в редакції на момент проведення перевірки) державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання вищенаведеної норми Постановою КМУ від 23.05.2011 № 553 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (далі Порядок № 553).

Згідно з п.5 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю (абз.1 п.7 Порядку № 553).

За приписами абз.4 п.7 Порядку № 553 (на який посилається Інспекція, як на підставу проведення позапланової перевірки 10.11.2016) підставами для проведення позапланової перевірки є: необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Тобто позапланова перевірка може бути призначена на підставі абз.4 п.7 Порядку № 553 у разі виникнення необхідності проведення перевірки достовірності даних, наведених, зокрема, у декларації про початок виконання підготовчих робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації. І така перевірка має бути призначена протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

При цьому за приписами чинного законодавства декларація про початок виконання будівельних робіт та декларація про готовність обєкта до експлуатації підлягають реєстрації замовником будівництва в органах Держархбудінспекції.

Так, ч.1, аб.1 ч.2 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (в редакції на момент прийняття спірного рішення, далі Закон №3038) право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на обєктах, що належать до I-III категорій складності, підключення обєкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом пяти робочих днів з дня надходження декларації.

У відповідності до абз.1 ч.1, ч.ч.4, 5 ст.39 Закону № 3038 прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, що належать до I-III категорій складності, та обєктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність обєкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність обєкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта є дата реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає декларацію про готовність обєкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації (абз.1 ч.6 ст.39 Закону № 3038).

Як вбачається з вищенаведених обставин справи, ОСОБА_5 про початок виконання робіт зареєстрована Інспекцією 21.09.2015 за № ДП 32, а ОСОБА_5 про готовність об'єкта до експлуатації повернута відповідачем позивачу (замовнику) через наведені недостовірні дані, тобто реєстрація ОСОБА_5 про готовність об'єкта до експлуатації не мала місця.

При цьому з матеріалів позапланової перевірки (направлення для проведення позапланової перевірки № 801 від 03.11.2016 та вступної частини акту перевірки від 10.11.2016), вбачається, що її предметом мала бути ОСОБА_5 про готовність об'єкта до експлуатації (яка не пройшла реєстрації в органі Держархбудінспекції), в той час, як зафіксовані в акті перевірки порушення стосуються іншої декларації - ОСОБА_5 про початок виконання робіт від 21.09.2015 за № ДП 32, тобто мала місце підміна Інспекцією предмету перевірки, що свідчить про наявність дій відповідача, вчинених поза межами наданих йому повноважень, визначених у направленні для проведення позапланової перевірки.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами скаржника про відсутність підстав для призначення Інспекцією позапланової перевірки з проведення перевірки достовірності даних, наведених у ОСОБА_5 про готовність об'єкта до експлуатації позивача, оскільки реєстрацію цієї ОСОБА_5 у відповідності до встановленого чинним законодавством порядку проведено не було, а тому у відповідача не було повноважень на призначення та проведення перевірки достовірних даних, зазначених у незареєстрованій декларації про готовність об'єкта до експлуатації, яка, відповідно, не може створювати жодних юридичних наслідків.

Наведена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду України від 02.06.2015 у справі № 21-720а15.

Також колегія суддів погоджується з доводами скаржника про відсутність у відповідача законних підстав для перевірки достовірності даних, наведених у ОСОБА_5 про початок виконання робіт від 21.09.2015 за № ДП 32, через закінчення трьохмісячного строку для проведення такої перевірки, встановленого абз.4 п.7 Порядку №553.

Таким чином, знайшли підтвердження доводи скаржника на порушення порядку проведення перевірки, зокрема, на відсутності законних підстав для призначення позапланової перевірки достовірності даних, наведених у декларації про готовність об'єкта до експлуатації позивача, яка Інспекцією не була зареєстрована, та відсутності законних підстав для перевірки достовірності даних, наведених у ОСОБА_5 про початок виконання робіт від 21.09.2015 за № ДП 32.

Стосовно законності спірних рішень Інспекції: припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 10.11.2016, та рішення № 243-СК від 15.11.2016 про скасування реєстрації ОСОБА_5 про початок виконання будівельних робіт № ДП 32 від 21.09.2015, прийняття яких мотивовані наведенням позивачем у вказаній ОСОБА_5 недостовірних даних про цільове призначення земельної ділянки, колегія суддів зазначає наступне:

По-перше, форма декларації про початок виконання будівельних робіт, порядок її подання та реєстрації, форма повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації визначаються Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст.36 Закону № 3038).

У поданій позивачем ОСОБА_5 про початок виконання будівельних робіт № ДП 32 від 21.09.2015 мається лише одна графа для заповнення, яка стосується земельної ділянки, на якій здійснюється будівництво: «Земельна ділянка використовується для будівництва на підставі…», в якій зазначається державний акт, свідоцтво про право власності на змелю, договір оренди/суперфіцію, і в якій зазначено позивачем договір купівлі-продажу земельної ділянки від 18.11.2014.

При цьому будь-які посилання на цільове призначення земельної ділянки у ОСОБА_5 про початок виконання будівельних робіт № ДП 32 від 21.09.2015 відсутні. І відповідачем не надано суду доказів того, що подана позивачем і зареєстрована Інспекцією ОСОБА_5 про початок виконання будівельних робіт № ДП 32 від 21.09.2015 не відповідає формі декларації про початок виконання будівельних робіт, визначеній Кабінетом Міністрів України.

По-друге, згідно зі ст.1 Закону України "Про землеустрій" № 858-ІV від 22.05.2003 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.18 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об'єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.

Категорії земель України мають особливий правовий режим.

У ч.1 ст.19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

г) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення:

є) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

При цьому відповідно до ч.1 ст.20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Отже, пункт «б» частини 1 статті 19 ЗК України передбачає таку категорію земель за основним цільовим призначенням, до якої відносяться як землі житлової, так і землі громадської забудови.

В свою чергу, згідно з абз.1 ч.5 ст.20 ЗК України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

При цьому Наказом Держкомітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 за № 1011/18306 затверджена Класифікація видів цільового призначення земель, з якої вбачається, що до земель житлової та громадської забудови належать землі житлової забудови (землі, які використовуються для розміщення житлової забудови (житлові будинки, гуртожитки, господарські будівлі та інше) (код 02.01), та землі для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (код 03.04).

Отже, чинне земельне законодавство розрізняє такі поняття як «категорії» земельної ділянки (основне цільове призначення) та як «види використання» земельної ділянки, на які розподіляються земельні ділянки в межах певної категорії.

І у даному випадку основне цільове призначення (категорія) Земельної ділянки (яке згідно з ч.1 ст.20 ЗК України визначається рішенням органу державної влади та органу місцевого самоврядування), це «землі житлової та громадської забудови», а вид використання земельної ділянки (який за положеннями абз.1 ч.5 ст.20 ЗК України визначається її власником самостійно) - «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», про що вказано у п.1.2 договору купівлі-продажу від 18.11.2014 та у витязі із Державного земельного кадастру від 28.09.2015 (а. с.19) і зворотного відповідачем суду не доведено.

Тобто, використання Релігійною громадою земельної ділянки для будівництва культової будівлі «Зал Царства Свідків ОСОБА_4» здійснено в межах цільового призначення (категорії) земельної ділянки - «землі житлового та громадської забудови», що свідчить про безпідставність висновків відповідача про встановлення перевіркою факту нецільового використання позивачем вказаної земельної ділянки, та, відповідно, про наведення Релігійною громадою недостовірних даних щодо цільового призначення земельної ділянки у ОСОБА_5 про початок виконання будівельних робіт № ДП 32 від 21.09.2015.

Таким чином, колегія суддів зазначає про наявність підстав для задоволення позовних вимог Релігійної громади про визнання протиправними та скасування припису Інспекції про усунення порушення вимог законодавства від 10.11.2016 шляхом приведення об'єкту будівництва у відповідний стан до цільового призначення земельної ділянки та рішення Інспекції № 243-СК від 15.11.2016 про скасування реєстрації ОСОБА_5 про початок виконання будівельних робіт № ДП 32 від 21.09.2015, через їх незаконність.

Також колегія суддів зазначає про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправним та скасування постанови ДДАБІ у Дніпропетровській області про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 58/3789 від 22.11.2016 з огляду на наступне:

Відповідно до п.п.2 п.4 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14.10.94 № 208/94-ВР (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 208) суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу, за такі правопорушення:

- виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації - на об'єктах II категорії складності у розмірі тридцяти шести мінімальних заробітних плат.

Тобто вказаним п.п.2 п.4 ч.2 ст.2 Закону № 208 відповідальність у вигляді штрафу передбачена у розмірі тридцяти шести мінімальних заробітних плат за такі порушення:

- за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт,

- за наведення недостовірних даних у зазначеній декларації.

Зі спірної постанови про накладення на штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 58/3789 від 22.11.2016 вбачається, що штраф на підставі п.п.2 п.4 ч.2 ст.2 Закону № 208 застосовано Інспекцією за будівництво культової будівлі «Зал Царства Свідків ОСОБА_4» без відповідного документа, що надавав право на виконання будівельних робіт.

Між тим, положення п.п.2 п.4 ч.2 ст.2 Закону № 208 передбачають накладення штрафу на замовників будівництв не за будівництво «без відповідного документа, що надавав право на виконання будівельних робіт», а за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт.

При цьому матеріали справи свідчать, що на момент проведення перевірки 10.11.2016 позивач мав зареєстровану Інспекцією 21.09.2015 за № ДП 32 ОСОБА_5 про початок виконання будівельних робіт. І скасування реєстрації цієї ОСОБА_5 мало місце лише за рішенням № 243-СК від 15.11.2016.

Таким чином, відповідач не мав законних підстав застосувати до позивача штраф за будівництво культової будівлі «Зал Царства Свідків ОСОБА_4» без відповідного документа, що надавав право на виконання будівельних робіт, на підставі п.п.2 п.4 ч.2 ст.2 Закону № 208, що свідчить про протиправність відповідної постанови про накладення на штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 58/3789 від 22.11.2016.

Отже, оцінюючи оскаржені позивачем рішення субєкту владних повноважень на відповідність критеріям, зазначеним у ч.3 ст.2 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що виносячи спірний припис, приймаючи рішення про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, Інспекція діяла не на підставі чинного законодавства України.

Разом з тим, позовну вимогу про зобов'язання Інспекції поновити реєстрацію ОСОБА_5 про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої за № ДП 32 від 21.09.2015, колегія суддів вважає такою, що не підлягає задоволенню, оскільки скасування у судовому порядку рішення Інспекції № 243-СК від 15.11.2016 про скасування реєстрації ОСОБА_5 про початок виконання будівельних робіт № ДП 32 від 21.09.2015 свідчить про виникнення у відповідача обовязку поновити реєстрацію вказаної ОСОБА_5 і лише невиконання такого обовязку у майбутньому може бути підставою для звернення з такою позовною вимогою до суду.

При цьому за приписами ст.6 КАС України право на звернення до адміністративного суду з відповідним позовом виникає у особи у разі якщо така особа вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси, тобто коли таке порушення вже мало місце у минулому, а не може мати місце у майбутньому, що у даному випадку відсутнє.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення адміністративного позову РО "Релігійна громада свідків ОСОБА_4 міста Харкова".

За приписами ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставин, що мають значення для справи, не доведено обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, та порушено норми матеріального і процесуального права, внаслідок чого необґрунтовано винесено постанову, якою відмовлено РО "Релігійна громада свідків ОСОБА_4 міста Харкова" у задоволенні позову, який такому задоволенню підлягає частково.

Керуючись ст.ст.196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Релігійної організації "Релігійна громада свідків ОСОБА_4 міста Харкова" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 р. у справі № 804/9090/16 - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017р. у справі № 804/9090/16 - скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Визнати протиправним та скасувати припис Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 10.11.2016р., винесеного за результатами, позапланової перевірки, проведеної на будівництві культової будівлі «Зал Царства Свідків ОСОБА_4» за адресою: 52030, вул.Леніна, 116, смт.Кіровське, Дніпропетровський район (замовник - Релігійна громада Свідків Єгови Жовтневого району міста Харкова);

Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області № 243-СК від 15.11.2016р. про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, яка зареєстрована за № ДП 32 від 21.09.2015 по об'єкту «Будівництво культової будівлі «Зал Царства Свідків ОСОБА_4» за адресою: 52030, вул.Леніна, 116, смт.Кіровське, Дніпропетровський район (замовник релігійна громада Свідків Єгови Жовтневого району міста Харкова)».

Визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 58/3789 від 22.11.2016.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко