Справа № 513/1261/16-а
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 513/1261/16-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Кожокар Т.Я.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Саратського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на постанову Саратського районного суду Одеської області від 21 серпня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Саратського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправною відмову у призначення пенсії за віком на пільгових умовах, визнати неправомірним та скасувати рішення від 01.11.2016 року № 816, про зобов'язання вирішити питання щодо зарахування певного часу роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, про зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "в" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з дня звернення із заявою про призначення пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Саратське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області подало апеляційну скаргу на постанову Саратського районного суду Одеської області від 21 серпня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Постановою від 21 серпня 2017 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Саратський районний суд Одеської області задовольнив адміністративний позов ОСОБА_1:

- визнав протиправним та скасував рішення Саратського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області № 816 від 01 листопада 2016 року про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов'язав Саратське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області зарахувати позивачу до пільгового стажу періоди роботи у колгоспі «Рассвет» з 15 липня 1979 року по 14 травня 1983 року, у колгоспі «Рассвет», колективному сільськогосподарському підприємстві «Рассвет», сільськогосподарському виробничому кооперативі «Рассвет» періоди з 01 січня 1989 року по 23 листопада 2004 року на посаді тракториста;

- зобов'язав Саратське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 26 вересня 2016 року;

- стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Саратського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на користь позивача витрати на оплату судового збору у розмірі 551 гривня 20 копійок та витрати за надання правової допомоги у розмірі 2500 гривень.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Також апелянт зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки суд визнав встановленими обставини, які не існували в спірних правовідносинах.

Так, апелянт зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції про те, що на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивач мав достатній пільговий стаж роботи, що спростовується записами в трудовій книжці позивача та результатами проведеної пенсійним органом перевірки достовірності та обґрунтованості видачі позивачу довідок для призначення пенсії.

ОСОБА_1 надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову - без змін.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову суд першої інстанції встановив, що свідок ОСОБА_2 пояснив, що з 1966 року він працював трактористом в колгоспі «Рассвет» Саратського району. У 1979 році в його бригаду прийшов працювати трактористом позивач. Він працював разом з позивачем на посаді тракториста до 2001 року, після чого йому було призначено пільгову пенсію.

Також суд першої інстанції зазначив, що аналогічні пояснення дав суду свідок ОСОБА_3, який працював трактористом в колгоспі (СВК «Рассвет») з 1966 року по 2003 рік, та який додатково пояснив, що працював з позивачем трактористами, виконували різні роботи: обробляли сад, виноград, працювали у тваринництві. З 1989 року бригада, в який працювали разом з позивачем називалась «зерноотряд», де працювали тільки трактористи на тракторах різних моделей. Всі отримували заробітну плату тракториста.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до копії трудової книжки колгоспника НОМЕР_1, позивач 15 липня 1979 року прийнятий у члени колгоспу «Рассвет» (який 11 березня 2000 року реорганізовано у СВК «Рассвет») Саратського району Одеської області у якості тракториста, а 24 листопада 2004 року позивача переведено хрячником СТФ сільськогосподарського виробничого кооперативу «Рассвет» (а.с.9).

29 вересня 2016 року позивач досяг 55 річного віку (а.с.6).

Також суд першої інстанції встановив, що відповідно до оглянутого оригіналу пенсійної справи позивача, він 06 вересня 2016 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в Саратському районі із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 24 пенсійної справи).

На день звернення із заявою про призначення пенсії позивач мав загальний трудовий стаж 38 років 07 місяців 29 днів (а.с. 33-38).

Рішенням управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області від 01 листопада 2016 року № 816, позивачу відмовлено у призначенні пенсії на підставі п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.14).

Вирішуючи спір по суті суд першої інстанції зазначив, що відповідно до листа-роз'яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 7 «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства» до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).

Не призначається пенсія відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» лише у випадку, коли трактористи, працюючі тільки на тракторі, не виконують встановленого мінімуму людино-днів.

Крім того, єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до копії посвідчення НОМЕР_2 від 08.02.2000 року, позивач має посвідчення тракториста-машиніста (а.с. 30 оригіналу пенсійної справи).

Довідками № 208, №209, №210 від 01 вересня 2016 року, виданими СВК «Рассвет» Саратського району Одеської області підтверджено, що позивач працював трактористом з 15 липня 1979 року по 23 листопада 1992 року в колгоспі «Рассвет»; з 23 листопада 1992 року по 11 березня 2000 року у КСП «Рассвет»; з 11 березня 2000 року по 23 листопада 2004 року в СВК «Рассвет» та був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції (а.с.30-32 оригіналу пенсійної справи).

Також суд першої інстанції зазначив, що записами у трудовій книжці позивача та уточнюючими довідками підтверджено, що працюючи трактористом з 1979 по 2004 роки, позивач виконував встановлений мінімум людино-днів для трактористів, що дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому суд першої інстанції відхилив доводи відповідача в частині того, що позивач має пільговий стаж лише 5 років 07 місяців 14 днів, оскільки такі доводи спростовані даними трудової книжки, уточнюючими довідками СВК «Рассвет», внаслідок чого суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач безпідставно не зарахував до пільгового стажу позивача період його роботи на посаді тракториста у колгоспі «Рассвет» з 15.07.1979 року по 14.05.1983 року, з 01.01.1989 по 23.11.2004 року у колгоспі «Рассвет» та реорганізованому СВК «Рассвет».

Враховуючи приписи п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач досяг пенсійного віку 25 вересня 2016 року, із заявою про призначення пенсії до відповідача звернувся 06 вересня 2016 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що пенсія позивачу має бути призначена з 26 вересня 2016 року.

Оскільки відповідач не надав належних та допустимих доказів щодо правомірності прийнятого рішення, суд першої інстанції, з урахуванням встановлених фактів, дійшов висновку, що позов може бути задоволений, оскаржене рішення є протиправним та має бути скасоване.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1,55-річного віку досяг ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).

Відповідно до записів в трудовій книжці позивач з 15.07.1979 року прийнятий у члени колгоспу «Рассвет» (який 11 березня 2000 року реорганізовано у СВК «Рассвет») Саратського району Одеської області у якості тракториста, а 24 листопада 2004 року позивача переведено хрячником СТФ сільськогосподарського виробничого кооперативу «Рассвет» (а.с.9, 15).

06.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області (правонаступником якого є апелянт) (а.с. 52) із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області № 816 від 01.11.2016 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових підставах (а.с. 14).

Цим рішенням пенсійний орган встановив загальний стаж позивача - 38 років 07 місяців 29 днів, зарахував до стажу, який надає право на призначення пенсії на пільгових умовах, період роботи позивача з 15.05.1983 року по 31.12.1988 рік, що складає 05 років 07 місяців 14 днів. Період роботи з 01.01.1989 року по 31.12.2003 року, не зарахований до вільгого стажу на підставі висновків акту перевірки № 200 від 20.10.2016 року.

Відповідно до матеріалів справи - акту перевірки № 200 від 20.10.2016 року (а.с. 70-71), в ході зустрічної перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки про призначення пенсії, працівниками пенсійного органу встановлено, що згідно з обліковими листами тракториста-машиніста на одній транспортній одиниці період з 01.01.1989 року по 23.11.2004 року працювало два трактористи.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскарженого рішення пенсійного органу та про те, що наявність у позивача достатнього пільгового стажу для призначення пенсії за п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», підтверджена записами в трудовій книжці позивача (а.с 9-13, 56-58), уточнюючими довідками СВК «Рассвет» № 208, №209, №210 від 01 вересня 2016 року (а.с. 59, 60), посвідченням тракториста-машиніста НОМЕР_2 від 08.02.2000 року (а.с. 61).

Апеляційний суд, як і суд першої інстанції відхиляє доводи пенсійного органу щодо відсутності підтвердження у позивача пільгового стажу за період роботи з 01.01.1989 по 23.11.2004 року (14 років 11 місяців та 23 дні) оскільки, висновки викладені в акті перевірки, ґрунтуються на припущеннях внаслідок відсутності інформації за наявності якої можливо персоніфікувати осіб, які працювали на одному тракторі, та сам транспортний засіб, на якому ці особи працювали.

Також апеляційний суд, як і суд першої інстанції, відхиляє доводи апелянта щодо розбіжностей в найменуваннях посад, а саме «тракторист», «тракторист-машиніст», оскільки єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення.

Крім цього апеляційний суд враховує пояснення свідків, які були допитані в суді першої інстанції та які пояснили, що вони в один з позивачем період часу працювали колгоспі (СВК «Рассвет»), отримували заробітну плату тракториста, виконували різні роботи: обробляли сад, виноград, працювали у тваринництві, а з 1989 року бригада, в якій працював позивач називалась «зерноотряд», та в ній працювали тільки трактористи на тракторах різних моделей.

Інші доводи, які зазначені в апеляційній скарзі, не були підставами для не зарахування позивачу до стажу 14 років 11 місяців та 23 дні роботи на посаді, яка надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Також апеляційний суд зазначає, що апелянт, як суб'єкт владних повноважень, всупереч приписам ст. 71 КАС України, ні в суді першої інстанції, ні при апеляційному оскарженні судового рішення, не надав доказів правомірності прийнятого рішення про відмову у призначенні пенсії.

Посилання апелянта на пропуск позивачем строків звернення до суду з адміністративним позовом, апеляційний суд відхиляє, оскільки оскаржене рішення прийняте 01.11.2016 року, а з цим позовом позивач звернувся 05.12.2016 року, тобто з дотриманням строку, встановленого ст. 99 КАС України.

Таким чином, апеляційний суд встановив правильність висновків суду першої інстанції щодо наявності у позивача, який досяг 55-річного віку, загального стажу роботи більше 30 років, з яких більше 20 років - стаж на посаді тракториста-машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, що відповідає приписам п.»в2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69-71, 195, п. 1 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212,ч. 5 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Саратського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області залишити без задоволення.

Постанову Саратського районного суду Одеської області від 21 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець