Справа № 826/9440/17
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24 жовтня 2017 року 15:55 № 826/9440/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Шрамко Ю.Т., суддів Вєкуа Н.Г., Костенка Д.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, треті особи - Громадська організація інвалідів "Допомога та Захист", Товариство з обмежено відповідальністю "Кадорр-Каманіна", про визнання протиправними та скасування дозволів та містобудівних умов,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов ОСОБА_1, (далі - позивач, ОСОБА_1), до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, (далі - відповідач-1, ДАБІ України), Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, (далі - відповідач-2), треті особи - Громадська організація інвалідів "Допомога та Захист", (далі - третя особа-1, ГО інвалідів "Допомога та Захист"), Товариство з обмеженою відповідальністю "Кадорр-Каманіна", (далі - третя особа-2, ТОВ "Кадорр-Каманіна"), про визнання неправомірними та скасування:

- виданих відповідачем-1 дозволів на виконання будівельних робіт №ІУ 22 від 22.03.2016 р., №ІУ 70 від 16.08.2016 р., №ІУ 24 від 23.02.2017 р.;

- виданих відповідачем-2 містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 №01-06/1427 від 25.09.2015 р. та №01-06/498 від 11.04.2016 р., (далі - оскаржувані дозволи та містобудівні умови).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржувані дозволи та містобудівні умови видано відповідачами з порушенням вимог чинного законодавства, чим порушено законні права та інтереси позивача.

Відповідач-1 позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки оскаржувані дозволи та містобудівні умови видані на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Представник відповідача-2 у відповідні судові засідання не прибув, хоча про дати, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, заява про розгляд справи за його відсутності та/або письмові заперечення проти позову до суду не надійшли.

Треті особи 1, 2 просили у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки оскаржувані дозволи та містобудівні умови видані на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

ГО інвалідів "Допомога та Захист" виступає замовником об'єктів будівництва, розташованих на земельній ділянці площею 3,1803 га кадастровий номер НОМЕР_1 та земельній ділянці площею 2,6656 га кадастровий номер НОМЕР_2, за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачем-2 25 вересня 2015 року за №01-06/1427 видано ГО інвалідів "Допомога та Захист" оскаржувані Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, для розміщення багатоповерхового житлового комплексу з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом (1-а черга будівництва).

11 квітня 2016 року за №01-06/498 відповідачем-2 видано ГО інвалідів "Допомога та Захист" оскаржувані Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва учбово-виховального центру з реконструкцією об'єкту незавершеного будівництвом для розміщення житлового комплексу з вбудованими приміщеннями соціально-оздоровчого призначення та підземним паркінгом (2-й етап реалізації ДПТ).

Крім того, ДАБІ України видано ГО інвалідів "Допомога та Захист" оскаржувані дозволи на виконання будівельних робіт:

- від 22 березня 2016 року №ІУ 22 "Будівництво багатоповерхового житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, Приморський район, вул. Каманіна 16-а (вул. Академіка Курчатова 16-а) І черга будівництва", вид будівництва - нове будівництво;

- від 16 серпня 2016 року №ІУ 70 "Будівництво багатоповерхового житлового комплексу з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 (вул. Академіка Курчатова, 16-а)" (ІІ-ІV будівництва) - нове будівництво;

- від 23 лютого 2017 року №ІУ 24 "Нове будівництво учбово-виховального центру та реконструкція об'єкту незавершеного будівництвом для розміщення житлового комплексу з вбудованими приміщеннями соціально-оздоровчого призначення і підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 (вул. Академіка Курчатова, 16-а)" (2-й етап реалізації ДПТ) - нове будівництво.

05 жовтня 2016 року між ТОВ "Кадорр-Каманіна", як продавцем, та ОСОБА_1, як покупцем, укладено договір №1-15-9/27 купівлі-продажу майнових прав на об'єкт нерухомого майна - квартиру, що знаходиться у багатоповерховому житловому комплексі з вбудованими приміщеннями і підземним паркінгом "Двадцать Седьмая Жемчужина" за адресою: АДРЕСА_1.

28 вересня 2016 року між ТОВ "Кадорр-Каманіна", як продавцем, та ОСОБА_1, як покупцем, укладено договір №3-2-2/32 купівлі-продажу майнових прав на об'єкт нерухомого майна - квартиру, що знаходиться у багатоповерховому житловому комплексі з вбудованими приміщеннями і підземним паркінгом "Тридцять друга Жемчужина" за адресою: АДРЕСА_1.

05 липня 2017 року між ТОВ "Кадорр-Каманіна", як продавцем, та ОСОБА_1, як покупцем, укладено договір №3-3-2/44 купівлі-продажу майнових прав на об'єкт нерухомого майна - квартиру, що знаходиться у багатоповерховому житловому комплексі з вбудованими приміщеннями і підземним паркінгом "Сорок четверта Жемчужина" за адресою: АДРЕСА_1.

Вважаючи зазначене вище будівництво незаконним та таким, що здійснюється на підставі оскаржуваних містобудівних умов та дозволів, що видано протиправно, в порушення норм законодавства, позивач звернувся до ТОВ "Кадорр-Каманіна" з вимогою про розірвання вказаних договорів купівлі-продажу майнових прав на об'єкт нерухомого майна, або отримання законних дозвільних документів, проте отримав негативну відповідь.

У контексті викладеного суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 1, 26, ч.ч. 1-4, 8 ст. 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року №3038-VI, (далі - Закон №3038-VI), замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву; проектна документація - затверджені текстові та графічні матеріали, якими визначаються містобудівні, об'ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні вирішення, а також кошториси об'єктів будівництва.

Забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва.

Суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів.

Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону.

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів;

6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва.

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі.

Перелік об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури визначає відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об'єкта незалежно від зміни замовника. Зміни до містобудівних умов та обмежень можуть вноситися тільки за згодою замовника.

Згідно з п. 2.4 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України №109 від 07 липня 2011 року, розгляд заяви, надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх видачі здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури у порядку, встановленому Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Відповідно до ч. 1 ст. 31, ч. 1 ст. 34, ч.ч. 1, 2 ст. 37 Закону №3038-VI, проектна документація на будівництво об'єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах будівництва, що належать до IV і V категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Дозвіл на виконання будівельних робіт видається органами державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

За наявності дозволу на виконання будівельних робіт отримання замовником та генеральним підрядником чи підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт та видалення зелених насаджень у межах будівельного майданчика не вимагається.

Згідно з п.п. 27, 28, 30 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466, дозвіл видається на безоплатній основі відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю за формою, наведеною у додатку 9 до цього Порядку.

Замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю заяву про отримання дозволу за формою, наведеною у додатку 10 до цього Порядку.

До заяви додаються: копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію (крім випадків, визначених пунктом 7 цього Порядку); копія розпорядчого документа щодо комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду у разі здійснення комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності (замість копії документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою); проектна документація на будівництво, розроблена та затверджена в установленому законодавством порядку; копія документа, що посвідчує право власності на будинок чи споруду, або згода його власника, засвідчена у встановленому законодавством порядку, на проведення будівельних робіт у разі здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту чи технічного переоснащення діючих підприємств; копії документів про призначення осіб, відповідальних за виконання будівельних робіт, та осіб, які здійснюють авторський і технічний нагляд; інформація про ліцензію, що дає право на виконання будівельних робіт, та кваліфікаційні сертифікати.

Підставою для відмови у видачі дозволу є: неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу такого дозволу; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; виявлення недостовірних відомостей у поданих документах.

Разом з тим, в обґрунтування протиправності оскаржуваних містобудівних умов та дозволів позивач посилався на те, що замовником будівництва на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 є ГО інвалідів "Допомога та Захист", проте необхідною умовою отримання містобудівних умов та обмежень є перебування земельної ділянки у власності або користуванні такої особи, що в даному випадку дотримано не було, з чим суд не погоджується виходячи з наступного.

10 вересня 2015 року Одеська міська рада прийняла рішенням №7131-VI "Про надання згоди Громадській організації інвалідів "Допомога та захист" на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 5,8459 га, яка знаходиться у неї в постійному користуванні, та дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок із зміною їх цільового призначення за адресою: АДРЕСА_1, площею 2,6656 га для будівництва, експлуатації та обслуговування об'єктів громадського призначення, площею 3,1803 га для будівництва, експлуатації та обслуговування багатоповерхового житлового комплексу", яким надано згоду ГО інвалідів "Допомога та Захист" щодо поділу земельної ділянки площею 5,8459 га, кадастровий номер: НОМЕР_3, за адресою: АДРЕСА_1, яка знаходиться у постійному користуванні ГО інвалідів "Допомога та Захист" на підставі державного акта, на земельні ділянки площею 2,6656 га та 3,1803 га; надано дозвіл ГО інвалідів "Допомога та Захист" на розробку проекту землеустрою з відведення земельних ділянок в постійне користування із зміною їх цільового призначення за адресою: АДРЕСА_1, а саме: площею 2,6656 га для будівництва, експлуатації та обслуговування об'єктів громадського призначення; площею 3,1803 га для будівництва, експлуатації та обслуговування багатоповерхового житлового комплексу.

Рішенням Одеської міської ради від 16 грудня 2015 року за №160-VII "Про погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельної ділянки, площею 5,8459 га, за адресою: АДРЕСА_1, для завершення будівництва, експлуатації та обслуговування комплексу санаторію-профілакторію" погоджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельної ділянки площею 5,8459 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка знаходилася у постійному користуванні ГО інвалідів "Допомога та Захист" на підставі державного акту, для завершення будівництва, експлуатації та обслуговування комплексу санаторію-профілакторію, поділивши цю земельну ділянку на земельну ділянку площею 3,1803 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, та на земельну ділянку площею 2,6656 га, кадастровий номер: НОМЕР_2; зобов'язано ГО інвалідів "Допомога та Захист" після формування земельних ділянок належним чином оформити право на них.

Рішенням Одеської міської ради від 27 квітня 2016 року за №728-VII "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється та зміну цільового призначення земельної ділянки, площею 3,1803 га, за адресою: АДРЕСА_1, яка знаходиться у постійному користуванні Громадської організації інвалідів "Допомога та захист" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється (кадастровий номер: НОМЕР_1), площею 3,1803 га, за адресою: АДРЕСА_1; змінено цільове призначення земельної ділянки (кадастровий номер: НОМЕР_1), площею 3,1803 га, з цільового призначення "для будівництва і обслуговування санаторно-оздоровчих закладів" (категорія земель за основним цільовим призначенням - землі оздоровчого призначення) на цільове призначення "для будівництва, обслуговування та експлуатації багатоповерхового житлового комплексу" (категорія земель за основним цільовим призначенням - землі житлової та громадської забудови); надано ГО інвалідів "Допомога та Захист" земельну ділянку (кадастровий номер: НОМЕР_1), площею 3,1803 га, за адресою: АДРЕСА_1, у постійне користування для будівництва, обслуговування та експлуатації багатоповерхового житлового комплексу.

Рішенням Одеської міської ради від 27 квітня 2016 №729-VII "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється та зміну цільового призначення земельної ділянки, площею 2,6656 га, за адресою: АДРЕСА_1, яка знаходиться у постійному користуванні Громадської організації інвалідів "Допомога та захист" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється (кадастровий номер: НОМЕР_2), площею 2,6656 га, за адресою: АДРЕСА_1; змінено цільове призначення земельної ділянки (кадастровий номер: НОМЕР_2), площею 2,6656 га, з цільового призначення "для будівництва і обслуговування санаторно-оздоровчих закладів" (категорія земель за основним цільовим призначенням - землі оздоровчого призначення) на цільове призначення "для будівництва та обслуговування об'єктів громадського призначення" (категорія земель за основним цільовим призначенням - землі житлової та громадської забудови); надано ГО інвалідів "Допомога та Захист" земельну ділянку (кадастровий номер: НОМЕР_2), площею 2,6656 га, за адресою: вул. Каманіна (колишня Курчатова), 16-а, м. Одеса, у постійне користування для будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів громадського призначення.

Отже, земельні ділянки площею 2,6656 га, за кадастровим номером НОМЕР_2, та площею 3,1803 га, за кадастровим номером НОМЕР_1 передані ГО інвалідів "Допомога та Захист" в постійне користування, згідно рішень Одеської міської ради від 16 грудня 2015 №160-VII, від 27 квітня 2016 №728-VII та від 27 квітня 2016 №729-VII.

Крім того, згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 06 жовтня 2016 року №69861309 та №69862813, земельна ділянка площею 2,6656 га кадастровий номер НОМЕР_2 та земельна ділянка площею 3,1803 га кадастровий номер НОМЕР_1, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, належать ГО інвалідів "Допомога та Захист" на праві постійного користування, цільове призначення земельних ділянок - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку відповідно.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №3038-VI, забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

Згідно з ч.ч. 1-3, 5 ст. 20 Земельного кодексу України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок.

Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться: щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою; щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, - районною державною адміністрацією, а щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, що не входять до території району, або в разі якщо районна державна адміністрація не утворена, - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною державною адміністрацією.

Види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Наведене у сукупності спростовує твердження позивача, що здійснення будівництва житлової забудови на цій ділянці не відповідає її цільовому призначенню.

Щодо посилань позивача на те, що відповідно до містобудівної документації, земельні ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, розташовані у зоні збереження індивідуальної житлової та дачної забудови, а згідно п. 3.19. ДБН 360-92 забудова не повинна перевищувати 4-х поверхів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1, ч. 2 ст. 17 Закону №3038-VI, генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту; містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Так, відповідно до Генерального плану міста Одеси, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 25 березня 2015 року №6489-VI (http://omr.gov.ua/ru/essential/69324/) земельна ділянка АДРЕСА_1 розміщена в зоні багатоквартирної житлової забудови за рахунок реконструкції території (1-ша черга будівництва) та в зоні громадських центрів та окремих об'єктів обслуговування (2-га черга будівництва).

А згідно з Детальним планом території у межах вул. Літературної, пров. Компасного, вул. Каманіна, пров. Морехідного, вул. Новоберегової у м Одесі, затвердженим рішенням Одеської міської ради від 10 вересня 2015 року №6935-УІ, земельна ділянка (1-ша черга будівництва) розташована в зоні - Ж5-змішана забудова, земельна ділянка (2-га черга будівництва) в зоні О-2-ділова зона, де передбачено розміщення школи та дитячого садка.

Наведене також спростовує твердження позивача, що земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1, розташовані у зоні збереження індивідуальної житлової та дачної забудови та те, що пунктом 3.19. ДБН 360-92 площа території, яку відводять під садибну забудову, повинна забезпечити розміщення обсягів будівництва і формування планувальних одиниць у погодженні з планувальною структурою міста і системою громадських центрів та не повинна перевищувати 4-х поверхів.

Не знайшло в ході розгляду справи також свого підтвердження і те, що оскаржуваний дозвіл на виконання будівельних робіт від 16 серпня 2016 року №ІУ 70 видано за відсутності відповідних містобудівних умов та обмежень.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Згідно з ч.ч. 2, 6 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Як розтлумачено рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 248-2 Цивільного процесуального кодексу України (справа громадянки ОСОБА_2 щодо права на оскарження в суді неправомірних дій посадової особи) від 25 листопада 1997 року №6-зп, "Частину Другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді".

Поряд з цим, завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 9 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 55 Конституції України, ч. 2 ст. 2, п. 2 ч. 3 ст. 17 КАС України, ч. 3 ст. 110, ч. 2 ст. 236 Кримінально-процесуального кодексу України та конституційним поданням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо офіційного тлумачення положень ст.ст. 97, 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України, ст.ст. 3, 4, 17 КАС України в аспекті ст. 55 Конституції України (справа про оскарження бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо заяв про злочини), права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України.

Крім того, у рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004, дано визначення поняттю "охоронюваний законом інтерес", а саме, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "право" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

Тобто, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване ст. 55 Конституції України та конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Вище викладені норми не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно тільки тому, що заявники вважають, що начебто певні обставини впливають на їх правове становище. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 15 грудня 2015 року у справі №800/206/15 та Вищий адміністративний суд України у постанові від 21 січня 2016 року у справі №К/800/38720/15.

Поряд з цим, відповідно до ч. 1 ст. 2, п.п. 6, 8 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 6 КАС України, предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси осіб, тобто суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26 березня 2013 року у справі №21-438а12.

Крім того, як зазначено Верховним Судом України у постанові від 10 квітня 2012 року у справі №21-1115во10, із аналізу положень ч. 1 ст. 2 та ст. 17 КАС України вбачається, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Тобто, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, та це право, свобода або інтерес порушені відповідачем. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

При цьому, у ході судового розгляду справи позивачем не надано суду належних доказів того, що оскаржувані дозволи та містобудівні умови порушують законні права та інтереси позивача.

Враховуючи вищезазначене у сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувані дозволи та містобудівні умови видані у відповідності до вимог законодавства, а будь-які обґрунтовані підстави для визнання їх протиправними та скасування відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, треті особи - Громадська організація інвалідів "Допомога та Захист", Товариство з обмежено відповідальністю "Кадорр-Каманіна", про визнання протиправними та скасування дозволів та містобудівних умов є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 24, 25, 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Ю.Т. Шрамко

Судді Н.Г. Вєкуа

Д.А. Костенко