Справа № 815/3780/17
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3780/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Березівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до Селянського (фермерського) господарства «ДЕМИДІВСЬКЕ» про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, -

В С Т А Н О В И В:

До суду з адміністративним позовом звернулось Березівське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області (далі - УПФ) до Селянського (фермерського) господарства «ДЕМИДІВСЬКЕ» (далі - СФГ «ДЕМИДІВСЬКЕ») про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у розмірі 8215,66грн. за період січень-червень 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог УПФ зазначило, що відповідно до п. «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ним на підставі наданих документів було призначено пенсію на пільгових умовах працівниці СФГ «ДЕМИДІВСЬКЕ» ОСОБА_1, як жінці, яка працює в сільськогосподарському виробництві та виховала пятеро та більше дітей до 14-річного віку.

За період з 01.01.2017 року по 30.06.2017 року УПФ було своєчасно та в повному обсязі виплачено ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах на загальну суму 8215, 66 грн.

Позивач зазначає, що законодавством встановлений обовязок щодо відшкодування Пенсійному фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених, зокрема, згідно п. «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», організацією, за якою рахується пенсіонер-пільговик, тобто відповідач повинен відшкодувати 8215, 66 грн., виплачених пенсіонеру-пільговику ОСОБА_1

При цьому позивач посилається на ч.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058 - IV (далі - Закон України № 1058 - IV) та на абз.4 п.1 ст.2 Закону України "Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 № 400/97-ВР (далі - Закон України № 400/97-ВР), відповідно до якого для платників збору, визначених п. 1 та 2 ст. 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у пп. 4 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України, обєктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до абз. 3 п.1 ст. 4 Закону України № 400/97-ВР ставка збору на обовязкове державне пенсійне страхування становить 100 відсотків від обєкта оподаткування, визначеного абз.4 п. 1 ст. 2 Закону.

Також позивач в обгрунтування позовних вимог зазначив, що зміни до абз. 5 пп. 1 п. 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України № 1058 - IV щодо пенсій, призначених відповідно до пунктів "в" -е" та "ж" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виплата яких з 1 січня 2005 року здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, стосується, виходячи з назви Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення працівників сільськогосподарських підприємств - платників фіксованого сільськогосподарського податку» від 31.05.2005 № 2613- IV, лише сільськогосподарських підприємств - платників ФСП. Однак, СФГ «Демидівське» не є платником ФСП, що підтверджує лист Лиманської ОСОБА_2 в Одеській області від 27.03.2017 року №552/9/15-10-12-00. СФГ «Демидівське» в зазначеному переліку не фігурує, відповідно починаючи з 1.01.2017 року відповідач втратив статус платника фіксованого сільськогосподарського податку.

Відповідачу направлялись розрахунки щодо відшкодування пенсій, виплачених на пільгових умовах, проте відповідач не відшкодував їх, у звязку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача просив розглянути справу у письмовому провадженні, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з урахуванням наданих відповідачем заперечень на позов подав до суду додаткове обґрунтування до адміністративного позову (а.с.94-95), в яких зазначив, що не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на необхідність застосування при відшкодуванні витрат на виплату та доставку пільгової пенсії, призначеної ОСОБА_1, п.6.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління ПФУ № 21-1 від 19.12.2003 року (далі Інструкція №21-1), згідно з яким витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахування вимог абз.3пп.1п.2 розділу XV «Прикінцевих положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»». Тобто, умовою для пропорційного покриття витрат на виплату і доставку пенсій, котрі призначені на пільгових умовах є саме стаж, що дає право на призначення цих пенсій.

Однак, пенсія ОСОБА_1 призначена відповідно до п. «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме «жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали пятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України». Тобто, при призначені пенсії ОСОБА_1 не враховувався та не визначався стаж, що дає право на призначення такого роду пенсії і тому відповідно застосувати п.6.2 Інструкції №21-1 не є можливим. Представник позивача також звернув увагу, що виключно пенсія за п. «ж» із усіх пенсій що визначені у статті 13 Закону України «Про пенсійне, забезпечення», не потребує при призначені такого фактору як стаж, що дає право на призначення пенсії.

Також представник позивача зауважив, що саме СФГ «ДЕМИДІВСЬКЕ» подало до УПФ подання від 07.12.2006 року №16 про призначення пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах.

Представник відповідача надав заяву про розгляд справи у письмовому провадженні, надав до суду заперечення на позов (а.с.68-71), а також доповнення до заперечень (а.с.131-133), в яких позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача зазначив, що позивач посилається лише на п.6.1,6.4,6.8 Інструкції №21-1, а для правового вирішення спору на його думку має значення саме п.6.2, Відповідно до якого витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи, а ОСОБА_1 працювала і на других підприємствах.

Також представник відповідача посилався на рішення по справі №815/1498/15 від 10.04.2015 року, у якому суд визнав його доводи щодо розподілу витрат, що відповідає вимогам справедливості.

Відповідно до ст.128 КАС України справа розглянута у порядку письмового провадження.

Дослідивши та проаналізувавши надані сторонами письмові докази, суд встановив, що СФГ «ДЕМИДІВСЬКЕ» () перебуває в УПФ на обліку як платник збору на загальнообовязкове пенсійне страхування з 29.12.2003 року за №597Ю.

Відповідно до п. «ж» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Рішенням УПФ (протокол №510 від 13.12. 2006року) було призначено пенсію на пільгових умовах працівниці СФГ «ДЕМИДІВСЬКЕ» ОСОБА_1, як жінці, яка працює в сільськогосподарському виробництві та виховала пятеро та більше дітей до 14-річного віку.

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України № 1058 IV.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України №1058- IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України № 400/97-ВР.

Згідно з п.1 ст.1 цього Закону платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Статтею 2 (абз.4) цього Закону (в редакції Закону України від 12.11.2015 року) визначено, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 ст. 1 Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у пп.4 п.291.4 ст.291 ПКУ, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 4 Закону встановлені ставки збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема, 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Підпунктом 4 п.291.4 ст.291 ПКУ встановлено, що до суб'єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, відноситься така група платників єдиного податку (четверта), як сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Саме для зазначеної групи не є об'єктом оподаткування фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На запит УПФ листом від 27.03.2017 року Березівське відділення Лиманської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області повідомило про перелік платників єдиного податку 4 групи, які набули статус платника в 2017 році, серед яких не зазначений відповідач - СФГ «ДЕМИДІВСЬКЕ».

Таким чином, для відповідача є обєктом оподаткування фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому суд враховує, що статтею 72 КАС України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21.09.2015 року по справі №815/5097/15, яка залишена без змін ухвалою апеляційної інстанції від 21.01.2016 року, встановлено, що СФГ «ДЕМИДІВСЬКЕ» є субєктом господарювання (у разі не віднесення його до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у пп.4 п.291.4 ст.291 ПКУ), є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, для якого об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п. «ж» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівником пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с.39-48).

Згідно направлених УПФ розрахунків на адресу відповідача ОСОБА_1 досягне пенсійного віку 27.06.2019 року.

Відповідно до зазначених розрахунків ОСОБА_1 за період січень-червень виплачено 8215,66грн.

Відповідач не здійснював відрахування на покриття фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, та станом на день розгляду справи заборгованість відповідача за вищезазначений період складає 8215,66грн.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, викладені у запереченнях на позов, щодо необхідності застосування при покритті витрат на виплату та доставку пільгової пенсії ОСОБА_1 п.6.2 Інструкції №21-1, відповідно до якого витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи. Суд вважає правомірними доводи представника позивача, що умовою для пропорційного покриття витрат на виплату і доставку пенсій, котрі призначені на пільгових умовах є саме стаж, що дає право на призначення цих пенсій, про що свідчить зміст вказаного пункту. В той же час ОСОБА_1 пільгова пенсія призначеназгідно з п. «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка встановлює призначення пільгової пенсії жінкам, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали пятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Таким чином, таки пенсії призначаються незалежно від наявності трудового стажу.

Також суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на позицію суду викладену у постанові від 10.04.2015 року по справі №815/1498/15, оскільки ухвалою Вищого адміністративного суду від 11.02.2016 року постанова Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2015 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2015 року скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому в ухвалі суду від 11.04.2016 року зазначено, що суди попередніх інстанцій безпідставно прийшли до висновку про відсутність у СФГ «Демидівське» обовязку щодо відшкодування позивачу фактичних витрат на виплату та доставку пенсії призначеної ОСОБА_1 на пільгових умовах відповідно до п. «ж» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період з січня по лютий 2015 року.

З урахуванням встановлених фактів суд прийшов до висновку, що позовні вимоги УПФ підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки спір вирішено на користь субєкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутністю витрат позивача субєкта владних повноважень, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), згідно з ч. 4 ст. 94 КАС України стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 128, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Березівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області до Селянського (фермерського) господарства «ДЕМИДІВСЬКЕ» про стягнення заборгованості по відшкодуванню про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій - задовольнити.

Стягнути з до Селянського (фермерського) господарства «ДЕМИДІВСЬКЕ» () на користь Березівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області () заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій на пільгових умовах за період січень-червень 2017 року у розмірі 8215,66 гривень.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Одеського окружного адміністративного суду апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Е.В. Катаєва