Справа № 368/1086/17
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2017-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 368/1086/17 Головуючий у 1-й інстанції: Кириченко В.І. Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

26 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Приходько К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 04 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Київській області (далі - відповідач), в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову ПН МКО 081297 від 15.08.2017 про накладення адміністративного стягнення, винесено завідувачем Кагарлицького РС УДМС в Київській області відносно ОСОБА_2.

Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 04 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч. 6 ст. 12, ч.1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 15.08.2017 року в місті Кагарлик по вул. Ярослава Мудрого, 13 був виявлений громадянин республіки Азербайджан ОСОБА_3, який прибув на територію України 16.03.2017 року повітряним сполученням через пункт пропуску «Бориспіль».

У зв'язку з тим, що станом на 15.08.2017 термін перебування позивача на території України закінчився, посадовими особами Кагарлицького районного сектору УДМС в Київській області було складено протокол про адміністративне правопорушення від 15.08.2017 серії ПР МКО № 081297 про те, що 15.08.2017 в приміщенні Кагарлицького РС УДМС України в Київській області виявлено гр. республіки Азербайджан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який порушив правила перебування іноземців в Україні. Після закінчення 13.06.2017 відповідного терміну перебування ухиляється від виїзду з України та проживає за адресою: АДРЕСА_1, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Протокол містить пояснення порушника, в яких позивач вказав, що після закінчення терміну перебування не виїхав з України через те, що не мав коштів. Також зазначив, що перекладача не потребує.

В протоколі зазначено час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення: 15.08.2017 о 15:30 в приміщенні територіального органу ДМС України за адресою: м. Кагарлик, вул. Ярослава Мудрого, 13.

Протокол підписано позивачем без зауважень.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення від 15.08.2017 року серії ПН МКО № 081297, якою позивача визнано винним у порушенні вимог п. 2 ст. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою КМ України від 15.02.2012 року №150, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 203 КУпАП.

Вважаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що територію України позивач не міг покину через перебування на стаціонарному лікуванні в періоди з 10.04.2017 по 19.04.2017, з 15.05.2017 по 24.05.2017 та з 04.08.2017 по 15.08.2017, а також тим, що при розгляді справи про накладення адміністративного стягнення він був позбавлений права на захист, оскільки не володіє державною мовою та не є фахівцем у сфері права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова винесена відповідачем на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених законодавством.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в'їзду затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ 20.07.2015 р. № 884 (далі - Порядок № 884), громадяни держав з безвізовим порядком в'їзду можуть тимчасово перебувати на території України не більше ніж 90 днів протягом 180 днів, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Пунктом 2 Порядку № 884 обчислення дозволеного іноземцю, який є громадянином держави з безвізовим порядком в'їзду (далі - іноземець), строку перебування на території України здійснюють посадові особи Державної прикордонної служби України (далі - Держприкордонслужби) та Державної міграційної служби України (далі - ДМС) в межах повноважень, визначених законодавством України.

Під час в'їзду іноземця на територію України обчислення дозволеного йому строку перебування здійснює посадова особа Держприкордонслужби в пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України шляхом відрахування від дня фактичного в'їзду 180 днів назад. Іноземець не порушив зазначений строк, якщо в межах цього 180-денного періоду він перебував на території України не більше 90 днів (п. 3 Порядку № 884).

24.10.2002 року постановою КМ України № 1565 була затверджена угода між Кабінетом Міністрів України і Урядом Азербайджанської Республіки була про безвізові поїздки громадян.

Відповідно до пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою КМ України від 15 лютого 2012 р. N 150 (далі - Порядок № 150), 2. іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в'їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Відтак, позивач має право перебувати не території України не більше ніж 90 днів протягом 180 днів.

Як вбачається з паспорта позивача (а.с. 25), ОСОБА_2 прибув в Україну шляхом повітряного сполучення 16.03.2017.

90-денний термін його перебування в Україні закінчився 16.06.2017.

Станом на 15.08.2017 позивач територію України не покинув.

Частиною 1 ст. 230 КУпАП передбачено, що порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в'їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті тягнуть за собою накладення штрафу від тридцяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Право накладати стягнення за порушення, які підпадають під дію цієї статті, згідно з вимогами ст. 222-2 КУпАП надано відповідачу.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що факт ухилення позивача від виїзду з території України після закінчення 90-денного терміну перебування є підтвердженим.

Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення позивач визнав цей факт, зазначивши про неможливість покинути територію України через відсутність коштів.

З огляду на викладене, судом відхиляються доводи останнього щодо перебування на лікуванні в періоди з 10.04.2017 по 19.04.2017, з 15.05.2017 по 24.05.2017 та з 04.08.2017 по 15.08.2017. Крім цього, станом на закінчення 90-денного терміну перебування в Україні позивач не перебував на лікуванні та не був позбавлений можливості звернутися до органів ДМС з метою продовження такого терміну.

Така можливість передбачена п. 6 Порядку № 150, згідно якого строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули з держав з безвізовим порядком в'їзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України, виконання службових обов'язків іноземним кореспондентом або представником іноземного засобу масової інформації тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього в'їзду в Україну. До короткострокових віз прирівнюються візи типу С-2, С-3, Б, Л, М, Н, Р, Г, К, Т, П-1, ОП і П-2, оформлені до 11 вересня 2011 р. (до закінчення строку їх дії).

Доказів звернення за продовженням строку перебування в Україні у зв'язку з необхідністю лікування позивачем не надано.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порушення правил перебування позивача, який є іноземним громадянином, в Україні підтверджене належними доказами, а саме відмітками його закордонного паспорта (а.с. 25, 26) та протоколом (а.с. 27).

Стосовно посилання апеляційної скарги позивача на незабезпечення реалізації при розгляді справи про адміністративне правопорушення його права користуватися послугами перекладача та на отримання юридичної допомоги колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення позивач власноручно зазначив, що перекладача не потребує. Клопотання про необхідність отримання правової допомоги при розгляді справи не заявляв, підписавши протокол без зауважень.

Посилання апелянта на ту обставину, що винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення мало наслідком прийняття рішення про його видворення не спростовує законності та обґрунтованості цієї постанови.

Наявність підстав для притягненні позивача до відповідальності підтверджено належними доказами, порушнику роз'яснено його права при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої та не дають підстав вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального та права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, 167, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 04 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 26.10.2017