Справа № 697/1164/17
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 697/1164/17 Головуючий у 1-й інстанції: Льон О.М. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

17 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області на постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 07 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа: Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Вакуленко С.М. про визнання дій неправомірними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-

в с т а н о в и в:

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 07 вересня 2017 року в задоволенні позову Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження №53857219 від 28 квітня 2017 року винесена з порушенням законодавства, оскільки судове рішення у справі №697/85/16-а було виконано позивачем у повному обсязі до відкриття виконавчого провадження.

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглянувши судове рішення суду першої інстанції у відповідності до ч.1 ст.195 КАС України в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23 лютого 2016 року у справі №697/85/16-а зобов'язано Канівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області відновити з 11 листопада 2015 року ОСОБА_3 виплату пенсії за віком, раніше призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу».

24 квітня 2017 року Канівським міськрайонним судом Черкаської області видано виконавчий лист №697/85/16-а, який подано на примусове виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Вакуленко С.М. від 28 квітня 2017 року ВП№53857219 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №697/85/16-а, виданого 24 квітня 2017 року Канівським міськрайонним судом Черкаської області, про зобов'язання Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області відновити з 11 листопада 2015 року ОСОБА_3 виплату пенсії за віком, раніше призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу». У постанові зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 12800,00 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №697/85/16-а від 24 квітня 2017 року правомірні, державний виконавець діяв в спосіб і в межах своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а тому відсутні підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №53857219 від 28 квітня 2017 року.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави, порядок та процедура здійснення виконавчого провадження регулюється Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 наведеної статті передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до п.8 р.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником до відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій. Стягнення виконавчого збору - це встановлена державою складова процедури виконавчого провадження, яка гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв'язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. Таким чином, стягнення виконавчого збору можна за своєю суттю визначити як інститут забезпечення виконання судового рішення боржником. У випадку невиконання рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження (протягом часу, наданого для самостійного виконання рішення суду), боржник несе відповідальність за невиконання. Подальші санкції в межах виконавчого провадження залежать від здійснених боржником дій на виконання судового рішення.

Згідно ч.3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно ч.9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (ч.2 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, при закінченні виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку фактичного виконання боржником в повному обсязі рішення до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір з боржника не стягується.

Апелянт зазначає, що рішення суду у справі №697/85/16-а, за яким 24 квітня 2017 року видано виконавчий лист, що був підставою для відкриття виконавчого провадження ВП№53857219, було виконано боржником до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, про що державного виконавця було повідомлено листом від 11 травня 2017 року вих.№3046/07.

В той же час, виконання боржником у добровільному порядку судового рішення до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом не є підставою для скасування такої постанови, яка була винесена державним виконавцем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Таким чином, лише під час здійснення виконавчого провадження виконавець може проводити перевірку виконання боржником судового рішення. Проведення такої перевірки поза межами виконавчого провадження чинними нормами законодавства не передбачена.

Оскільки виконавчий лист у справі №697/85/16-а було пред'явлено до примусового виконання, 28 квітня 2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області було правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№53857219.

Відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору є процедурою, що організована державою з метою виконання судових рішень, у зв'язку з чим право на виконання рішення суду у процедурі виконавчого провадження є гарантією захисту інтересів стягувача та розглядається в контексті «права на справедливий суд», що передбачено положеннями Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, необхідно розглядати як невід'ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового розгляду.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №697/85/16-а від 24 квітня 2017 року правомірні, державний виконавець діяв в спосіб і в межах своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а тому відсутні підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№53857219 від 28 квітня 2017 року.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області - залишити без задоволення.

Постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 07 вересня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 23 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук