Справа № 331/5571/17 (2-а/331/202/2017)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2017 рокусправа № 331/5571/17 (2-а/331/202/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Дніпро апеляційну скаргу Олександрівського районного відділу у м. Запоріжжя Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 Уріель до Олександрівського районного відділу у м. Запоріжжя Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 Уріель - ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Олександрівського РВ у м. Запоріжжя Управління Державної міграції служби України в Запорізькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 18.07.2017 року № 8 про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_1 Уріель, ІНФОРМАЦІЯ_1 та заборону в'їзду в України строком на три роки.

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення № 8 від 18.07.2017 року про повернення за межі України громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_1 Уріель (Kazadi Uriel), ІНФОРМАЦІЯ_1, в частині заборони громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_1 Уріель в'їзду в Україну строком на три роки, до 1.07.2020 року (п.2 рішення).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 217 задоволено клопотання відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеконференції.

В судове засідання, в режимі відеоконференції, відповідно до приписів ст. 12-1 КАС України, прибули представники апелянта за довіреністю (ОСОБА_4, ОСОБА_5С.).

Позивач та його представник, повідомлені належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не прибули, що відповідно до приписів ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 195 суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 Уріель 13.12.2013 року прибув на територію України з метою навчання, за паспортним документом ZN269653, виданим 19.12.2011 року Республікою ОСОБА_3, терміном дії до 18.12.2021 року (а.с.7).

09 січня 2014 року позивачем отримано посвідку на тимчасове проживання в Україні ТР 066222 терміном дії до 01.08.2019 року.

16 травня 2017 року від Запорізького державного медичного університету до відповідача надійшли документи про відрахування з 10 травня 2017 року із університету громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_1 Уріель за порушення умов контракту (а.с.22).

16 травня 2017 року УДМС в Запорізькій області прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні ТР 066222, видану громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_1 Уріель (а.с.23).

18 липня 2017 року Олександрівським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області прийнято рішення № 8 про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_1 Уріель, ІНФОРМАЦІЯ_2, та зобов'язано його покинути територію Україниу термін до 16.08.2017 року, а також заборонено громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_1 Уріель в'їзд в Україну строком на три роки до 18.07.2020 року (а.с.9).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку щодо протиправності п. 2 рішення № 8 від 18.07.2017 року про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_1 Уріель щодо заборони в'їзду в Україну на три роки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 26 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначено, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в'їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Приписами ст. 13 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначено вичерпний перелік підстав для заборони в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну.

Зорема, в'їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється:

в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку;

якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

якщо при клопотанні про в'їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи;

якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі;

якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;

якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов'язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в'їзду в Україну;

якщо така особа намагається здійснити вїзд через контрольні пункти вїзду - виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт вїзду - виїзду.

За наявності підстав, зазначених в абзацах другому, сьомому і восьмому частини першої цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в'їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Рішення про заборону в'їзду в Україну приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону.

Доводи апелянта про те, що позивач не дотримався порядку тимчасового перебування іноземців на території України, зокрема, після скасування 16.05.2017 року посвідки на тимчасове проживання в Україні, позивач перебував на території України, а тому, на думку апелянта, це є підставою для заборони в'їзду на територію України протягом трьох років, колегія суддів вважає неспроможними з огляду на те, що відповідачем не зазначено жодної обґрунтованої підстави для заборони в'їзду громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_1 Уріель в Україну відповідно до переліку підстав, виключний перелік яких наведено у ст. 13 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Також колегія судів критично розцінює прохання апелянта в апеляційній скарзі скасувати постанову суду першої інстанції і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, відповідно до приписів ст. 198 КАС України визначено повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду, зокрема: суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін; 2) змінити постанову суду;

3) скасувати її та прийняти нову постанову суду; 4) скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі; 5) визнати постанову суду нечинною і закрити провадження у справі.

Отже, враховуючи приписи КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції не має повноважень для повернення справи на новий розгляд.

Доводи апелянта щодо втручання у дискреційні повноваження відповідача при скасуванні рішення суб'єкта владних повноважень в частині заборони в'їзду в Україну, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки такі доводи не узгоджуються з положеннями ч.4 ст. 26 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Окремо колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, рішення суб'єкта владних повноважень має за критеріями, визначеними ч. 2 ст. 20 КАС України бути законним, обґрунтованим та прийнятим в межах та спосіб визначений законодавством. Такі підстави передбачені в даному випадку безпосередньо у ст. 13 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, проте наявність відповідних підстав не встановлено ані в оскаржуваному рішенні, ані під час судового розгляду.

Доводи відповідача з приводу того, що підставою для прийняття спірного рішення є порушення порядку перебування іноземців, колегія суддів розцінює критично, оскільки зазначена обставина є підставою для повернення іноземця або примусового видворення. Проте, законодавцем непередбачена у ст. 13 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу Олександрівського районного відділу у м. Запоріжжя Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2017 року по справі № 331/5571/17(2-а/331/202/2017) залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак