Справа № 524/4804/17
Суддя: Кривич Ж. О.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/4804/17
Провадження 2-а/524/512/17
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

12.10.2017 рокуАвтозаводський районний суд м. Кременчука у складі:

Головуючого судді - Кривич Ж.О.,

при секретарі - Коваль Т.М.,

з участю ОСОБА_1, Дейна О.М., Тимошенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчук адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП в м. Кременчуці ДПП НП України Дейна Олени Миколаївни, Управління патрульної поліції у м. Кременчуці ДПП НП України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, визнання дій інспектора незаконними, закриття адміністративної справи,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 червня 2017 року поліцейським Дейною О.М. винесено постанову серії АР № 425335 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за порушення п. 18.1 ПДР.

Позивач вважає, що вищевказану постанову незаконною, а справу розглянутою з порушенням чинного законодавства.

Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позові.

Відповідач інспектор Дейна О.М. проти позову заперечувала з підстав, зазначених у письмово викладених запереченнях.

Представник відповідача УПП у м. Кременчуці ДПП - Тимошенко О.О. проти позову заперечувала, вважала таким, що не підлягає задоволенню.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 19 Конституції України постає, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти тільки на підставах, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123,статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140КУпАП.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 283 КпАП України, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У відповідності до ст. 251 КпАП України доказами по адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші суттєві обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються як протоколом про адміністративне правопорушення, так і поясненнями самої особи, поясненнями свідків, потерпілих, показаннями технічних приладів та технічних засобів, та іншими.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пункт 18.1 Правил дорожнього руху визначає, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідно до п. 18.4 ПДР, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

П.1.10 ПДР передбачено, що пішохід - особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в інвалідних колясках без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу чи інвалідну коляску.

Пішохідний перехід - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Регульованим вважається пішохідний перехід, рух по якому регулюється світлофором чи регулювальником, нерегульованим - пішохідний перехід, на якому немає регулювальника, світлофори відсутні або вимкнені чи працюють у режимі миготіння жовтого сигналу.

Відповідно до п. 4.7 ПДР, пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Відповідно до п. 4.14 ПДР пішоходам забороняється, зокрема, виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід.

Пунктом 4.16 ПДР надано право пішоходу на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора.

Судовим розглядом встановлено, що 28.06.2017 року поліцейським роти № 1 УПП у м. Кременчуці ДПП Дейною О.М. винесено постанову серії АР № 425335 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., за те, що водій ОСОБА_1 цього ж дня, о 10 годині 36 хв. керуючи транспортним засобом GEELY, номерний знак НОМЕР_1, у м. Кременчуці на вул. Шевченка, біля будинку 25, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, чим порушив п. 18.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постанова оформлювалася та ухвалювалася відповідачем після зазначення позивачеві характеру допущеного порушення, роз'яснення прав та обов'язків, отримання пояснень. Копія постанови вручена позивачеві після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Посилання позивача на ст. 276 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 положення ч. 1 статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено розгляд справи безпосередньо за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Посилання позивача, що відповідач не дав йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі суд також не приймає до уваги, оскільки під час судового розгляду не встановлено існування фактів таких порушень, що могли б істотно вплинути на правильність застосованих до позивача санкцій.

Судом оглянуто відеозапис подій, зроблених 28 червня 2017 року за допомогою службової нагрудної відеокамери на одязі поліцейської.

З копії відеозапису, наданого суду представником Управління патрульної поліції у м. Кременчуці встановлено, що патрульний автомобіль стояв на виїзді з двору будинку по вул. Театральній, на певній відстані від перехрестя вул. Шевченка - вул. Театральна. Якість наданого суду відеозапису та фото роздруківок з нього така низька, що не дозволяє суду пересвідчитись у тому, що ОСОБА_1 проїхав нерегульований пішохідний перехід, створивши перешкоду або небезпеку пішоходу. Так, на відео не видно межі проїзної частини, не видно пішохідного переходу, не зрозуміла відстань між пішоходом та автомобілем. Особа пішохода не встановлена, його не було опитано інспектором і не допитано судом у судовому засіданні.

З огляду на це, суд приходить до висновку про те, що постанова серії АР № 425335 від 28 червня 2017 року підлягає скасуванню через відсутність надійних доказів факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Підстав для визнання дій поліцейської неправомірними суд не встановив, оскільки відповідач діяла в межах своїх службових повноважень.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП в м. Кременчуці ДПП НП України Дейна Олени Миколаївни, Управління патрульної поліції у м. Кременчуці ДПП НП України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, визнання дій інспектора незаконними, закриття адміністративної справи - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії АР № 425335 від 28 червня 2017 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 255 грн. 00 коп. за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення постанови через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя